Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" серпня 2019 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Іванченко А. М. , за участю секретаря судового засідання Солонської Т.В., розглянувши в м. Маріуполі у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року позивачка звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в обґрунтування позову зазначивши, що 27.07.2000 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Іллічівському відділі реєстрації актів громадянського стану м. Маріуполя Донецької області, актовий запис № 241. Від шлюбу мають спільну дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивачка зазначає, що однією сім`єю з відповідачем вони не проживають у зв`язку з тим, що між ними втрачені почуття любові та поваги. Вважає, що примирення між ними не можливе, тому позивачка просила шлюб між нею та відповідачем розірвати, оскільки вважає, що сім`я розпалася остаточно і надалі не може бути збережена.

Позивачка у судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи міститься вимога про розгляд справи за її відсутності,в підготовчому судовому засіданні, позовні вимоги підтримує. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище « ОСОБА_1 ».

Відповідач у судове засідання не з`явився, надав на адресу суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за його відсутності в підготовчому судовому засіданні, зазначивши, що позовні вимоги визнає у повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно із статті 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки.

Судом встановлено, що 27.07.2000 року між позивачкою та ОСОБА_2 в Іллічівському відділі реєстрації актів громадянського стану м. Маріуполя Донецької області було укладено шлюб, про що було зроблено актовий запис № 241, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась ОСОБА_3 , батьками якої є сторони по справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 .

Статтею 56 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Суд виходить з того, що вжиття заходів щодо збереження сім`ї у даному випадку не може дати позитивного результату, оскільки подальше спільне життя подружжя неможливе та є таким, що суперечило б інтересам сторін у справі, враховуючи обставини, що склалися у даному конкретному випадку, у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 77, 81, 142, 259, 263-268, 354 ЦПК України та ст.ст.56, 104, 105, 111, 112 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 27.07.2000 року у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Іллічівському відділі реєстрації актів громадянського стану м. Маріуполя Донецької області, актовий запис № 241 - розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище « ОСОБА_1 ».

На рішення може бути подана апеляція до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: А. М. Іванченко