Справа № 157/1180/19 Головуючий у 1 інстанції: Антонюк О. В.
Провадження № 22-ц/802/1196/19 Категорія: 50 Доповідач: Карпук А. К.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Карпук А.К.

суддів - Бовчалюк З.А., Здрилюк О.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 10 жовтня 2019 року,-

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, посилаючись на те, що вона та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який 24.10.2018 було розірвано. У шлюбі в них народилося троє дітей: дочки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 09.09.2015 з відповідача стягуються на її користь аліменти на утримання дочок ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щомісячно в розмірі 1/2 частини всіх видів доходів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31.08.2015.

Позивач зазначає, що вона неодноразово зверталася до відповідача з проханням про надання матеріальної допомоги на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак відповідач в добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на утримання сина категорично відмовляється. Розмір аліментів, що був визначений судом на утримання двох дочок, є недостатнім і не може в повній мірі задовольнити всіх їх потреб. Діти зростають, а також і зростають їх потреби у харчуванні, одязі та взутті. Її матеріальне становище не дає змоги повноцінно утримувати дітей. Відповідач має стабільний дохід, окрім того займається не офіційно підприємницькою діяльністю, інших дітей не має.

З огляду на викладене, просила змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь, згідно з рішенням Камінь-Каширського районного суду від 09.09.2015, на утримання неповнолітніх дітей: дочок ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнути з відповідача аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей у розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 10.10.2019 позов задоволено.

Постановлено змінити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на підставі рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 09.09.2015, яке набрало законної сили 22.09.2015, на утримання дочок ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно в розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дітей на користь ОСОБА_1 , та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочок: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочок: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з дня набрання рішенням законної сили, та на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з дня звернення до суду, тобто з 8 серпня 2019 року, і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Рішення суду у межах суми платежу аліментів за один місяць на сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок.

Не погоджуючись із рішенням суду відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій покликаючись на порушення судом норм матеріального права та неповне з`ясування обставин справи, просить рішення змінити і ухвалити нове рішення, яким визначити розмір стягуваних з нього аліментів на утримання дочок: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно до досягнення старшими дітьми повноліття.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач указує, що не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Відповідно до вимог ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України справу розглянуто без повідомлення учасників справ.

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою прийняття постанови у даній справі є 17.12.2019, тобто дата складення повного судового рішення.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга належить до задоволення частково.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 24.10.2018. Сторони є батьками неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 09.09.2015 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання двох дочок ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щомісячно в розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття цих дітей, починаючи з 31.08.2015 (а.с.9).

Звернувшись до суду з вимогою про збільшення розміру аліментів, позивач послалась на положення ст. 182 СК України, відповідно до якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому вважає, що розмір аліментів, який раніше визначений рішенням суду на даний час не відповідає вимогам закону та недостатній для утримання дітей. Водночас просила стягнути аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , який народжений ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто після ухвалення рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 09.09.2015.

Статтями 180, 181 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тобто, законодавцем чітко встановлена наявність конкретних підстав для зміни розміру аліментів.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу їх присудження може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів.

Разом з тим, при розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", стаття 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", стаття 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі").

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги наведеного не врахував, та пославшись на положення ч. 1 ст. 192 СК України, ст. 182 СК, не перевірив, чи доведені позивачем обставини, з якими закон пов`язує можливість зміни розміру аліментів.

Доводи позивача зводяться до того, що у зв`язку із збільшенням мінімального розміру аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України) та збільшенням самого розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, є підстави вимагати зміни способу аліментів.

Проте, нормами Сімейного кодексу України не передбачена можливість зміни розміру аліментів у зв`язку зі змінами в законодавстві та перегляду судом визначеного рішенням суду розміру аліментів, про що роз`яснено у п. 17 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року.

У відзиві на позовну заяву та апеляційній скарзі відповідач заперечував проти збільшення розміру аліментів.

Згідно з ч.3 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, на ОСОБА_1 , як на позивача, покладається обов`язок доказування і в частині визначення розміру аліментів, що підлягають стягненню з урахуванням приписів статтей 141, 180, 182, 192 СК України. Позивач не надала доказів на підтвердження зміни матеріального або сімейного стану сторін, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них, які можуть слугувати підставою для збільшення розміру аліментів.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції не врахував положень ст. 192 СК України, якими передбачені обставини, які можуть слугувати підставою для зміни розміру аліментів.

Відповідно до положень частини 1 статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

У зв`язку з тим, що при вирішенні даного спору суд неповно з`ясував обставини справи та дійшов висновків, які не відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції підлягає до скасування з ухваленням нового судового рішення.

З матеріалів справи вбачається, що після постановлення рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 09.09.2015, яким з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання двох дочок ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , у сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

З урахуванням вищевказаного та беручи до уваги, що з відповідача вже стягуються аліменти на утримання двох неповнолітніх дочок в розмірі 1/2 частини його доходів, апеляційний суд дійшов висновку, що з ОСОБА_2 необхідно стягнути на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 та визначити єдину частку від заробітку (доходу) відповідача, яка буде стягуватися на утримання трьох неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку до досягнення найстаршою дитиною повноліття, замість аліментів, стягнутих рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 09.09.2015.

Аргументи апеляційної скарги про те, що відповідач є інвалідом, має незначну пенсію, а тому не може сплачувати аліменти у розмірі, не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, апеляційний суд відхиляє, оскільки обов"язок батьків сплачувати аліменти на неповнолітнійх дітей у розмірі, не меншому 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, встановлений законом і не може бути зменшений судом.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

ОСОБА_1 при зверненні з позовом до суду звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому судовий збір стягується з відповідача в дохід держави в розмірі 768,40 грн.

Керуючись статтями 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, -

постановив:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 10 жовтня 2019 року в даній справі скасувати і ухвали нове судове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти, та визначити єдину частку від заробітку ОСОБА_2 , яка буде стягуватися на утримання трьох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , замість аліментів, стягнутих рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 09 вересня 2015 року, на утримання дочок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дітей на користь ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання трьох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/2 частини його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно починаючи з 08 серпня 2019 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Рішення суду у межах суми платежу аліментів за один місяць на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 768,40 грн судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1

відповідач - ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Головуючий

Судді: