Справа № 473/3133/19
РІШЕННЯ

іменем України

"07" серпня 2019 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Вуїва О.В.,

за участю секретаря судового засідання Заблоцької М.М.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з таким позовом в якому вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його та відповідача мати - ОСОБА_3 .

Після її смерті відкрилася спадщина до складу якої увійшли земельні ділянки площами 3,4940 га., 1,9762 га., 1,1930 га., 2,6004 га. та 0,5936 га., розташовані в межах території Дмитрівської сільської ради Вознесенського району, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Сторони є спадкоємцями за заповітом (в рівних частках) та у встановленому законом порядку прийняли спадщину після смерті матері. Проте нотаріус відмовив позивачу в оформленні спадкових прав щодо ділянок у зв`язку з відсутністю в нього оригіналу правовстановлюючого документа на землю, який є втраченим.

Враховуючи вказані обставини та неможливість поновлення (отримання дублікату) правовстановлюючого документа в адміністративному порядку, а тому ОСОБА_1 просив в судовому порядку визнати за ним право власності на Ѕ частку спірних ділянок в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 .

В підготовче судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 не з`явилися, проте надали суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з`явився, проте надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю.

Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі сторін та представника позивача, оскільки матеріали справи містять достатньо відомостей про права та взаємовідносини сторін.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до висновку про можливість застосування передбачених ст.ст. 200, 206 ЦПК України наслідків визнання відповідачем позову, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб.

При цьому, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати сторін - ОСОБА_3 .

Після її смерті відкрилася спадщина до складу якої увійшли земельні ділянки площами 3,4940 га., 1,9762 га., 1,1930 га., 2,6004 га. та 0,5936 га., розташовані в межах території Дмитрівської сільської ради Вознесенського району, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Сторони є спадкоємцями за заповітом (в рівних частках) та у встановленому законом порядку прийняли спадщину після смерті матері. Проте нотаріус відмовила позивачу в оформленні спадкових прав щодо ділянок у зв`язку з відсутністю в нього оригіналу правовстановлюючого документа на землю, який є втраченим.

Проте факт належності спадкодавцю спірного майна повністю підтверджується:

- копією Державного акту на право власності на земельні ділянки (а.с. 7);

- копіями довідок відділу у Вознесенському районі ГУ Держгеокадастру (а.с. 13, 33);

- копіями витягів з Державного земельного кадастру про земельні ділянки (а.с. 18-32);

- копіями рішень Вознесенського міськрайонного суду від 17 січня 2018 року та від 15 лютого 2018 року.

Згідно положень Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1 ст. 1220 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Спадкування здійснюється за заповітом, а в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини - за законом (ст. 1223 ЦК України).

Відповідно до ст.ст. 1268-1270 ЦК України, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець прийняв її в шестимісячний строк в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення.

Судом встановлено, що сторони, як спадкоємці за заповітом (в рівних частках), належним чином прийняли спадщину шляхом подання відповідних заяв до нотаріальної контори.

Інших спадкоємців, які прийняли спадщину або мають право на її обов`язкову частку, судом не виявлено.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, виходячи з неможливості поновлення (отримання дублікату) правовстановлюючого документа в адміністративному порядку таяк наслідок того, що позивач не має іншої можливості оформити свої права на спадщину, зокрема через органи нотаріату, а тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Тому, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 200, 206, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на Ѕ частку:

- земельної ділянки площею 3,4940 га., кадастровий № НОМЕР_1 ;

- земельної ділянки площею 1,9762 га., кадастровий № НОМЕР_2 ;

- земельної ділянки площею 1,1930 га., кадастровий № НОМЕР_3 ;

- земельної ділянки площею 0,5936 га., кадастровий № НОМЕР_4 ,

- земельної ділянки площею 2,6004 га., кадастровий № НОМЕР_5 ,

розташованих в межах території Дмитрівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя: О.В.Вуїв