22-ц/804/2134/19
265/8117/17

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2019 року м. Маріуполь

Єдиний унікальний номер 265/8117/17

Номер провадження 22-ц/804/2134/19

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Ткаченко Т.Б. (суддя-доповідач), Гаврилової Г.Л., Кочегарової Л.М.,

секретар Герасимова Г.Є.,

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця»

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи

апеляційну скаргу акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця»

на ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 03 травня 2019 року, у складі судді Костромітіної О.О., повний текст ухвали складено 07 травня 2019 року

у справі за заявою акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця»

про поворот виконання рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 01 червня 2018 року по справі № 265/8117/17 та повернення безпідставно стягнутих коштів

В с т а н о в и в:

В січні 2019 року акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі АТ «Укрзалізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця») звернулось до суду із заявою, в якій просило вирішити питання про поворот виконання рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 01 червня 2018 року у справі № 265/8117/17, стягнути з позивача безпідставно стягнуті кошти, а також видати виконавчий лист за судовим рішенням про поворот виконання.

В мотивування заяви зазначило, що рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області позовну заяву ОСОБА_1 до ПАТ «Укрзалізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі та працевлаштування на попередньому робочому місці задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за період з 10 липня 2015 року по 12 грудня 2016 року в розмірі 131 623,20 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди суму 5000 грн, та на користь держави витрати по сплаті судового збору у розмірі 1956,23 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення суду було виконане в примусовому порядку Печерським районним відділом державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Київі та стягнуто з відповідача 150885,52 гривень, з урахуванням виконавчого збору та збору на проведення виконавчих дій, що підтверджується платіжною вимогою № 53314543/17 від 05 вересня 2018 року.

Постановою Донецького апеляційного суду від 16 січня 2019 року за наслідками розгляду апеляційної скарги АТ «Укрзалізниця», в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до АТ «Укрзалізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, відшкодування моральної шкоди відмовлено в повному обсязі. Посилаючись на те, що ОСОБА_1 отримав від відповідача безпідставно стягнуті кошти за скасованими у подальшому судовим рішенням, відповідач просив задовольнити його заяву про поворот виконання рішення суду.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 03 травня 2019 року у задоволенні заяви АТ «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця» про поворот виконання рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 01 червня 2018 року по справі № 265/8117/17 та повернення безпідставно стягнутих коштів відмовлено.

Не погоджуючись з даною ухвалою, АТ «Укрзалізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність та неправильне застосування норм матеріального права, просило скасувати ухвалу суду першої інстанції та вирішити питання про поворот виконання рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області.

Зокрема зазначило, що судом не звернуто увагу на те, що надані позивачем по справі відомості є неправдивими, оскільки АТ «Укрзалізниця», як нова юридична особа, утворене згідно із Законом України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» та постанови Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 року № 200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». Наказом керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 07 жовтня 2014 року № 33/6/а Донецьку та Луганську області з 07 квітня 2014 року визначено районами проведення АТО, тому практично вся залізнична мережа Регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця» знаходиться в зоні проведення АТО, що значно ускладнило сполучення у межах регіональної філії «Донецька залізниця». Безпосередньо Регіональна філія «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця» знаходиться за адресою: Донецька область, м.Лиман, вул.Привокзальна, б.22, а фактичне місце роботи ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , що ускладнило остаточний розрахунок з позивачем.

Судом також залишено поза увагою, що АТ «Українська залізниця», як нова юридична особа» розпочало свою діяльність 01 грудня 2015 року, статут затверджено постановою КМУ від 02 вересня 2015 року № 735, відповідно до якого АТ «Укрзалізниця» утворюється на базі Державної адміністрації залізничного транспорту, підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття.

АТ «Укрзалізниця» не стало правонаступником підприємств залізничного транспорту, розташованих на тимчасово окупованій території та території проведення АТО, в тому числі Державного підприємства «Донецька залізниця» (далі ДП «Донецька залізниця»). ДП «Донецька залізниця», як юридична особа, діяльність не припинило та не виключено з ЄДРПОУ, свої активи і зобов`язання АТ «Укрзалізниця» не передавало. Питання про правонаступництво було відомо позивачу ще в момент звільнення з ДП «Донецька залізниця» та працевлаштування у АТ «Укрзалізниця». Посилаючись на те, що АТ «Укрзалізниця» є правонаступником ДП «Донецька залізниця» позивач використовував завідомо неправдиву інформацію.

На виконання статті 360 ЦПК України представником позивача ОСОБА_2 подано відзив, в якому зазначив, що категорія даної справи не допускає поворот виконання рішення, оскільки спір випливає з трудових відносин. Ні судом першої інстанції, ні апеляційним судом не було встановлено, що на час подання позову та розгляду справи позивач повідомив неправдиві відомості або подав підроблені документи. Під час підготовки позову було встановлено, що питання правонаступництва ПАТ «Укрзалізниця» по правам та обов`язкам ДП «Донецька залізниця» досліджувалась Вищім господарським судом України. У постанові ВГСУ від 18 січня 2017 року у справі № 910/8989/16 було зазначено, що особливості утворення ПАТ «Українська залізниця» врегульовано у Законі України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування». Зазначеним законом прямо передбачено, що товариство є правонаступником усіх прав і обов`язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту (п.6 ст.2). Будь-яких виключень та обмежень щодо правонаступництва щодо прав та обов`язків підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції цим законом не визначено.

Не містять таких виключень щодо правонаступництва і постанови КМУ від 25 червня 2014 року № 200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» та від 12 листопада 2014 року № 604 «Деякі питання інвентаризації майна підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції», яким визначено особливості інвентаризації, оцінки та відображення майна цих підприємств в балансі ПАТ «Українська залізниця». В будь-якому випадку, згідно ч.4 ст.4 ЦК України, ч.ч. 1, 2 ст.4 ГПК України та роз`яснень п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 01 листопада 1996 року № 9, суд застосовує лише ті постанови Кабінету Міністрів України, які не суперечать положенням закону. Тому при вирішенні спору пріоритет у застосуванні мають положення Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», а не постанови КМУ.

Питання правонаступництва ПАТ «Укрзалізниця» по відношенню до ДП «Донецька залізниця» розглядалась апеляційним судом Донецької області, постановою якого від 27 лютого 2018 року по справі 236/2729/17 було визнано, що ПАТ «Укрзалізниця» є правонаступником ДП «Донецька залізниця». Зазначене судове рішення було скасовано Верховним судом лише 05 грудня 2018 року. На час прийняття рішення Орджонікідзевским районним судом міста Маріуполя по даній справі, вказане рішення апеляційним судом було чинним.

В судовому засіданні представник позивача Здор К.С. надав пояснення тотожні доводам, викладеним у відзиві на апеляційну скаргу.

За правилами статтей 368, 369 ЦПК України дана апеляційна скарга підлягає розгляду апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

У судове засідання апеляційного суду представник АТ «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця» та ОСОБА_1 не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, про що свідчать відомості про вручення поштового повідомлення та записи книги телефонограм апеляційного суду за №№ 139 -141 (т.2 а.с.129, 131-135, 140, 145).

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду залишити без змін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду без змін, з наступних підстав.

Згідно з частиною першою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 01 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Укрзалізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі та працевлаштування на попередньому робочому місці, позовні вимоги задоволено частково, а саме: стягнуто з ПАТ Укрзалізниця на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за період з 10 липня 2015 року по 12 грудня 2016 року в розмірі 131623,20 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди стягнуто 5 000 грн.; стягнуто з ПАТ «Укрзалізниця» на користь держави витрати по сплаті судового збору у розмірі 1956,23 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

На виконання вказаного рішення Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя 12 липня 2018 року видано два виконавчі листи № 265/8117/17 про стягнення з ПАТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі за період з 10 липня 2015 року по 12 грудня 2016 року в розмірі 131623,20 гривень та про стягнення з ПАТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди суми 5000 гривень, які перебували на виконання в Печерському районному відділі державної виконавчої служби міста Київ.

Постановами заступника начальника Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ від 22 жовтня 2018 року виконавчі провадження з примусового виконання вказаних виконавчих листів № 265/8117/17 закінчено у зв`язку з повним фактичним виконанням.

Постановою Донецького апеляційного суду від 16 січня 2019 року рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 01 червня 2018 року скасовано в частині стягнення заборгованості по заробітній платі та відшкодування моральної шкоди, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «Українська залізниця», третя особа: Регіональна філія «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця», про стягнення заборгованості по заробітній платі, відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви АТ «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця», суд виходив з того, що боржником АТ «Українська залізниця» не надано суду доказів того, що рішення Орджоікідзевського районного суду міста Маріуполя від 01 червня 2018 року у цивільній справі №265/8117/17 за позовом ОСОБА_1 до АТ «Укрзалізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі та працевлаштування на попередньому робочому місці було прийняте на підставі підроблених документів та/або на завідомо неправдивих відомостях позивача.

Суд також виходив з того, що є безпідставними твердження боржника про те, що при поданні позову ОСОБА_1 використовував завідомо неправдиву інформацію, що АТ «Укрзалізниця» є правонаступником ДП «Донецька залізниця», посилаючись на те, що АТ «Українська залізниця» не стало правонаступником підприємств залізничного транспорту, розташованих на тимчасово окупованій території та території проведення АТО, тому числі ДП «Донецька залізниця», інформація про що міститься у відкритому доступі та була відома позивачу до подання позовної заяви, оскільки питання правонаступництва вирішувалося під час розгляду вищезазначеного позову судами першої та апеляційної інстанцій.

Враховуючи те, що Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя 01 червня 2018 року прийнято рішення, що АТ «Українська залізниця» є правонаступником ДП «Донецька залізниця» та повинне нести цивільну відповідальність перед ОСОБА_1 , що виключає подання позивачем завідомо неправдивих відомостей, та рішенням Донецького апеляційного суду від 16 січня 2019 року, яким рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 01 червня 2018 року скасовано в частині стягнення заборгованості по заробітній платі та відшкодування моральної шкоди, не встановлено повідомлених позивачем неправдивих відомостей або поданих ним підроблених документів, з врахуванням суті спору, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для повороту його виконання, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви АТ «Українська залізниця» про поворот виконання рішення суду та стягнення з позивача безпідставно стягнутих коштів.

З такими висновками колегія суддів не може не погодитись, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами процесуального законодавства та матеріального права з огляду на наступне.

Поворот виконання рішення - це процесуальна форма захисту прав боржника. Воно можливе лише після набрання судовим рішенням законної сили. Його суть - у поверненні стягувачем боржнику всього одержаного за скасованим рішенням.

У Рішенні Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 року № 13-рп/2011 у справі за конституційним зверненням військової частини НОМЕР_1 щодо офіційного тлумачення положення пункту 28 частини першої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України 2004 року) у взаємозв`язку з положеннями пунктів 2, 8 частини третьої статті 129 Конституції України вказано, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Відповідно до частин першої, п`ятої, дев`ятої статті 444 ЦПК України, суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони. Якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Отже, поворот виконання рішення, якщо цього вимагає відповідач, можливий у будь-якому випадку, незалежно від того, в якому порядку (апеляційному, касаційному чи за нововиявленими обставинами) скасовано судове рішення.

Виняток становлять лише випадки, передбачені статтею 445 ЦПК України, а саме у разі скасування за нововиявленими чи виключними обставинами рішень у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, поворот виконання допускається, якщо скасоване рішення було обґрунтоване на повідомлених позивачем неправдивих відомостях або поданих ним підроблених документах.

У справах про стягнення аліментів, а також у справах про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, поворот виконання не допускається незалежно від того, у якому порядку ухвалено рішення, за винятком випадків, коли рішення було обґрунтоване на підроблених документах або на завідомо неправдивих відомостях позивача.

Положення частини другої статті 445 ЦПК України встановлюють обмеження повороту виконання виключно щодо судових рішень, постановлених в одній з таких категорій справ: про стягнення аліментів; про стягнення заробітної плати; про стягнення інших, крім заробітної плати, виплат, що випливають з трудових правовідносин.

Порядок, у якому було скасовано відповідні рішення у таких категоріях справ, значення не має.

Апеляційний суд вважає, що судом вірно відмовлено у задоволенні заяви про поворот виконання рішення та повернення безпідставно стягнутих коштів, застосував положення частини другої статті 445 ЦПК України, згідно з якою у справах про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, поворот виконання не допускається незалежно від того, у якому порядку ухвалено рішення, за винятком випадків, коли рішення було обґрунтоване на підроблених документах або на завідомо неправдивих відомостях позивача.

При цьому під виплатою слід розуміти не тільки форми оплати праці у вигляді заробітної плати та інших видів трудових виплат, а і інші трудові виплати, віднесені до обов`язку роботодавця.

Так, рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 01 червня 2018 року, яким частково задоволенні позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «Укрзалізниця» про стягнення заробітної плати та моральної шкоди, мотивовано посиланням на норми КЗпП України, а саме статті 115, 119, 237 -1 (трудові правовідносини).

Відповідно до статті 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Отже, у справах щодо стягнення моральної шкоди, завданої невиплатою заробітної плати, поворот виконання рішення суду також не допускається незалежно від того, у якому порядку ухвалено рішення.

Як вбачається з копії платіжної вимоги № 53314543/17 від 05 вересня 2018 року, Печерським районним відділом державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві (далі Печерський РВДВС) з відповідача стягнуто в примусовому порядку згідно з двома виконавчими листами Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя № 265/8117/17 від 12.07.2018 року кошти в сумі 5800 грн. та 145085,52 грн. (т.2 а.с.60,61).

Відповідно до постанов про закінчення виконавчого провадження № 57051010 та № 57050608 від 22 жовтня 2018 року Печерським РВДВС проведено повне фактичне виконання виконавчих листів № 265/8117/17, виданих Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя Донецької області 12.07.2018 року, про стягнення з ПАТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі за період з 10 липня 2015 року по 12 грудня 2016 року в розмірі 131623,20 грн., а також в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 грн. (т.2 а.с.50, 54).

Відповідно до частини першої статті 239 КЗпП України у разі скасування виконаних судових рішень про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, поворот виконання допускається лише тоді, коли скасоване рішення ґрунтувалося на повідомлених позивачем неправдивих відомостях або поданих ним підроблених документах.

Зазначене узгоджується зі змістом частини другої статті 445 ЦПК України, згідно з якою у справах про стягнення аліментів, а також у справах про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, поворот виконання не допускається незалежно від того, у якому порядку ухвалено рішення, за винятком випадків, коли рішення було обґрунтоване на підроблених документах або на завідомо неправдивих відомостях позивача.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, апеляційний суд, аналізуючи положення статтей 104, 107 ЦК України, Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», постанов Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 року № 200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», від 12 листопада 2014 року № 604 «Деякі питання інвентаризації майна підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції», враховуючи що на час розгляду справи інвентаризація, складання передувального акту та внесення майна до статутного капіталу правонаступника ( ПАТ «Укрзалізниця) не відбулося, зробив висновок, що покладання відповідальності на ПАТ «Українська залізниця» є передчасним, та що позивач звернувся з вимогами до неналежного відповідача.

При цьому апеляційним судом не встановлено, що під час подання позову та розгляду справи судом першої або апеляційної інстанції позивач повідомив неправдиві відомості або подав підроблені документи.

Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, а тому відсутні підстави для її скасування.

Доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для її задоволення не вбачається.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 03 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 08 серпня 2019 року.

Судді: Т.Б.Ткаченко

Г.Л. Гаврилова

Л.М.Кочегарова