Ухвала

Іменем України

09 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 214/498/18

провадження № 61-21794ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації вартості реалізованих транспортних засобів,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення компенсації вартості реалізованих транспортних засобів.

В обґрунтування позову зазначав, що 30 квітня 2004 року між ним та відповідачем зареєстрований шлюб. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені у грудні 2014 року, шлюб розірвано 11 червня 2015 року. За час проживання у шлюбі ними набуте та зареєстроване на ім`я ОСОБА_2 рухоме майно, а саме: 09 березня 2013 року за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на автомобіль «Mersedes Benz Vito CDI», VIN НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , 2004 року випуску, 23 квітня 2013 року - автомобіль «Mersedes Benz Vito CDI», VIN НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_4 , 2006 року випуску.

ОСОБА_2 до моменту розірвання шлюбу встигла відчужити вказані транспорті засоби, їх переоформлення відбулося особисто ОСОБА_2 у час, коли фактичні шлюбні відносини між ними припинилися, та вони не вели вже спільного господарства. Його згоди на відчуження транспортних засобів не було, грошові кошти від продажу транспортних засобів на потреби сім`ї не пішли, частину грошових коштів від продажу йому передано не було, відповідач привласнила всі кошти собі та використала їх на власні потреби. Про переоформлення транспортних засобів на інших власників він дізнався згодом. В зв`язку із продажем транспортних засобів, та у зв`язку з тим, що майно вже перебуває у власності третьої особи встановити порядок користування майном не можливо.

Таким чином, позивач вважає, що стягненню підлягає саме грошова компенсація у розмірі 1/2 частини вартості майна, яке відповідачем у порушення норм чинного законодавства без отримання згоди позивача реалізовано.

На підставі наведеного вище, уточнивши позовні вимоги, позивач просив суд стягнути із відповідача на його користь компенсацію за 1/2 частини вартості автомобіля «Mersedes Benz Vito CDI», VIN НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , 2004 року випуску та за 1/2 частини вартості автомобіля «Mersedes Benz Vito CDI», VIN НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_4 , 2006 року випуску у загальному розмірі 213 963,50 грн, витрати на проведення експертної оцінки про вартість колісних транспортних засобів у розмірі 1 600,00 грн та судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 139,64 грн.

Заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 30 січня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 06 листопада 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 січня 2019 року скасовано та постановлено нове рішення, яким позов задоволено. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію 1/2 частини вартості автомобіля марки «Mersedes Benz Vito CDI», VIN НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , 2004 року випуску в розмірі 111 144,50 грн, та компенсацію 1/2 частини вартості автомобіля марки «Mersedes Benz Vito CDI», VIN НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_4 , 2006 року випуску в розмірі 102 816,00 грн, а разом 213 963,50 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

03 грудня 2019 року ОСОБА_2 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 листопада 2019 року, в якій посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, просить постанову апеляційного суду скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до частини п`ятої статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач.

Разом із тим, як зазначено у частині п`ятій статті 394 ЦПК України, якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Зі змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що касаційна скарга є очевидно необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення апеляційного суду.

Такого висновку суд дійшов з огляду на таке.

Судами встановлено, що рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 червня 2015 року шлюб, зареєстрований між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , розірвано.

За ОСОБА_2 зареєстровані такі транспортні засоби: «Mersedes Benz Vito 111 CDI», 2004 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , який 27 січня 2015 року перереєстровано на нового власника на підставі довідки-рахунку від 27 вересня 2015 року № ААЕ 055154; «Mersedes Benz Vito», 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4 , який 18 березня 2015 року перереєстровано на нового власника на підставі довідки-рахунку від 10 лютого 2015 року № ААЕ 043595.

Відповідно до звіту про оцінку майна від 08 жовтня 2018 року ринкова вартість транспортного засобу «Mersedes Benz Vito 111 CDI», 2004 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , складає222 289,00 грн, «Mersedes Benz Vito», 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4 - 205 638,00 грн.

Статтею 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно частини третьої статті 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частина четверта статті 65 СК України передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

У випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

У випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції, встановивши, що спірні транспортні засоби є спільною сумісною власністю сторін та відчужені відповідачем на власний розсуд, без письмової згоди позивача, не в інтересах сім`ї, дійшов правильного висновку про те, що позивач має право на грошову компенсацію 1/2 вартості відчужених транспортних засобів.

Визначаючи розмір грошової компенсації 1/2 вартості спірних транспортних засобів, яка підлягає стягненню із відповідача на користь позивача, апеляційний суд обґрунтовано виходив із вартості транспортних засобів на час розгляду справи.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд апеляційної інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги про те, що позивачем не доведено жодним доказом, що спірні транспортні засоби набуті за рахунок спільних коштів подружжя, є безпідставними, оскільки чинним законодавством України встановлена презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, тоді як обов`язок довести ті обставини, що майно, придбане у шлюбі, є особистою власністю одного з подружжя, покладено на того з подружжя, який спростовує вказану презумпцію.

Інші наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками апеляційного суду стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки цим судом, який їх обґрунтовано спростував. В силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Із змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у ній доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності рішення суду.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами п`ятою і шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації вартості реалізованих транспортних засобів відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак

І. Ю. Гулейков

Г. І. Усик