У Х В А Л А

12 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 335/5567/18

провадження № 61-20991 ск 19

Верховний Суд у складі колегії судді Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Сімоненко В. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Запорізького державного медичного університету на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 14 червня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 21 жовтня 2019 року у справі за позовом Запорізького державного медичного університету до ОСОБА_1 про відшкодування збитків (витрат державного бюджету з підготовки з підготовки фахівця за державним замовленням),

В С Т А Н О В И В :

У травні 2018 року Запорізький державний медичний університет звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування збитків (витрат державного бюджету з підготовки з підготовки фахівця за державним замовленням) у розмірі 49 478,48 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 31 липня 2006 року, на підставі наказу №364-с відповідача було зараховано студенткою першого курсу Запорізького державного медичного університету та укладено угоду №2006171 від 01 вересня 2006 року про підготовку фахівця з вищою освітою, згідно якої відповідач проходила навчання за державним замовленням і прийняла на себе зобов`язання після закінчення вищого навчального закладу відпрацювати не менше 3 років за місцем направлення, у разі відмови їхати за призначенням - відшкодувати вартість навчання.

У 2012 році ОСОБА_1 отримала повну вищу освіту за спеціальністю «Педіатрія» та здобула кваліфікацію лікаря-провізора.

Зазначав, що одночасно з отриманням диплому, відповідач отримала направлення на роботу в державному секторі економіки (державні та комунальні заклади), відповідно списку працевлаштування персонально кожного випускника (рік закінчення 2012),- АЗПСМ, Дубровський район, с. Сварицевичі, проте до місця працевлаштування не прибула (лист КУ «Дубровицький районний центр первинної медико-санітарної допомоги».

Необхідний термін роботи відповідач не відпрацювала, з приводу працевлаштування не зверталась чим порушила п. 21 Порядку працевлаштування випускників державних вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти та на підставі чого, позивач просили суд стягнути з ОСОБА_1 збитки - витрати державного бюджету з її підготовки за державним замовленням у сумі 49 478,48 грн., а також витрати зі сплати судового збору.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 14 червня 2019 року, яке залишено без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 21 жовтня 2019 року, відмовлено у задоволенні позову Запорізького державного медичного університету до ОСОБА_1 про відшкодування збитків (витрат державного бюджету з підготовки фахівця за державним замовленням) , у зв`язку з пропуском строку звернення до суду з вказаним позовом.

Рішення суду першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, мотивовано тим, що позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 майже через шість років після невиконання відповідачем умов договору щодо відпрацювання в замовника за місцем призначенням не менше трьох років після закінчення навчання. Суд зазначав, що Запорізький державний медичний університет пропустив встановлену законом позовну давність, що відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України є підставою для відмови в позові.

22 листопада 2019 року Запорізький державний медичний університет подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 14 червня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 21 жовтня 2019 року, в якій просив скасувати ці судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстнації.

Верховний Суд, вивчивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, оскаржуване судове рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частина перша статті 274 ЦПК України визначає, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються: малозначні справи і справи, що виникають з трудових відносин, а згідно частини другої цієї статті - може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до частини четвертої статті 274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; щодо спадкування; щодо приватизації державного житлового фонду; щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1 - 5 цієї частини.

Системний аналіз частини шостої статті 19, статті 274 ЦПК України дає підстави для висновку, що малозначними у цивільному процесі є, справи які (за виключенням справ, які мають розглядатися тільки за правилами загального позовного провадження), є справи, які фактично можна поділити на справи: у яких ціна позову не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; та справи незначної складності, які визначені судом малозначними, у тому числі малозначні в силу закону з ціною позову, що не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує критерії, визначені в частині третій статті 274 ЦПК України, а саме: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Предметом позову в цій справі є вимога про відшкодування збитків у розмірі 49 478, 48 грн, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (100 х 1921 грн =191 200 грн.).

Таким чином ця справа є малозначною.

Доводи касаційної скарги не свідчать про наявність виключень передбачених статтею 394 ЦПК України необхідних для оскарження судових рішень у малозначних справах.

У цій справі обставин, передбачених частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389 та частиною першою статі 411 ЦПК України, за наявності яких судові рішення в малозначних справах підлягають касаційному оскарженню або обставин, за яких судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню не встановлено.

З огляду на викладене та відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389, пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження в даній справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Запорізького державного медичного університету на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 14 червня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 21 жовтня 2019 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Сімоненко