УХВАЛА

06 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 239/367/17

провадження № 61-14602ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Жданової В. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Романовим Володимиром Альбертовичем, на постанову Донецького апеляційного суду від 26 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ :

У вересні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним позовом до ОСОБА_1 , у якому просив стягнути з останньої грошові кошти в сумі 32 734 грн, які неправомірно утримує відповідач, та які є грошовими коштами, що повинна сплатити ОСОБА_1 за оренду торгівельного павільйону.

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 03 квітня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач звернувся до суду із позовною заявою про стягнення грошових коштів за оренду торгівельного павільйону, яка не підлягає під дію норми, що регулює відшкодування в порядку, передбаченому статтею 1214 ЦК України.

Постановою Донецького апеляційного суду від 26 червня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 03 квітня 2019 року скасовано.

Позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 27 514 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Апеляційний суд, задовольняючи частково позов ОСОБА_2 , виходив з того, що відповідач, не сплачуючи орендну плату за користуванням торгівельним павільйоном за відсутності укладеного договору, збільшила вартість власного майна, а позивач втратив належне йому майно (кошти від орендної плати), тобто відбувся факт безпідставного збереження орендної плати відповідачем за рахунок позивача.

У серпні 2019 року представник ОСОБА_1 - адвокат Романов В. А. звернувся до суду касаційної інстанції із касаційною скаргою на постанову Донецького апеляційного суду від 26 червня 2019 року, у якій просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 03 квітня 2019 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, містяться у статті 129 Конституції України, відповідно до якої основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Пунктом першим частини шостої статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є, зокрема, справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 є стягнення грошових коштів, тобто ціна позову у загальному розмірі становить 32 734 грн, яка станом на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921 грн ? 100 = 192 100 грн), а тому справа № 239/367/17 є малозначною згідно з наведеними приписами ЦПК України.

Касаційний цивільний суд, перевіривши доводи касаційної скарги, вважає, що наведені заявником обставини, передбачені підпунктом 2 пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав як для висновку про те, що справа становить виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, так і для висновку про те, що розгляд справи судом касаційної інстанції потрібен для формування єдиної судової практики правозастосування, у зв`язку з чим відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.

Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником - адвокатом Романовим В. А., на постанову Донецького апеляційного суду від 26 червня 2019 року слід відмовити з підстав, встановлених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

Керуючись пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником - адвокатом Романовим Володимиром Альбертовичем, на постанову Донецького апеляційного суду від 26 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів відмовити.

Суддя В. С. Жданова