Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"25" липня 2019 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Мирошниченка Ю. М., за участю секретаря судового засідання Конівченко Ю.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 06.11.2004 року. У вказаній квартирі також зареєстрований ОСОБА_2 - відповідач по справі, який за вказаною вище адресою з 06.11.2004 року не проживає, не сплачує комунальні послуги та не приймає участі в утриманні квартири. В будинку не знаходиться ніяких особистих речей відповідача. Просила визнати ОСОБА_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачка та її представник - адвокат Хмаріна О.В. в судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, підтримали вимоги, просили позов задовольнити, не заперечували проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвалою суду від 25.07.2019 року постановлено провести заочний розгляд справи.

Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь.

Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов знайшов своє підтвердження представленими доказами і підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст.41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 06.11.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Тулаіновим І.М., зареєстрованим в реєстрі за № 5804 та Маріупольському БТІ 12.11.2004 року номер запису 24813 в книзі 31, позивачка ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , а отже, наділена повноваженнями звернення до суду з будь-яких питань, що пов`язані з володінням та користуванням цим майном.

Відповідно до інформації Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 з 26.07.1996 року.

З акту від 11.02.2019 року КСН «Річний» вбачається, що ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1 не мешкає.

Згідно із повідомленням Кальміуського районного у м. Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 06.05.2019 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 01.12.2015 року уклав шлюбу із ОСОБА_3 , відповідно до актового запису № 386 від 01.12.2015 року ОСОБА_2 під час реєстрації шлюбу змінив своє прізвище на прізвище нареченої « ОСОБА_2 ».

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.319 ЦК України позивач вправі володіти, користуватися, розпоряджатися своєю квартирою (будинком) на власний розсуд і має право за ст.391 ЦК України вимагати від відповідача усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Права власника жилого будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ст. 72 ЖК Української РСР передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Отже, відповідач не є членом родини позивачки, з моменту купівлі вказаної квартири позивачем у ній не мешкав, його особисті речі в квартирі відсутні, у зв`язку із чим суд вважає, що ОСОБА_2 слід визнати таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст. 4, 7, 10, 12, 76, 77, 258, 259, 263, 265, 280-281 ЦПК України, ст.ст. 319, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 72, 150 ЖК Української РСР, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Ю. М. Мирошниченко