Єдиний унікальний номер 233/7522/19 Номер провадження 22-ц/804/3482/19
Єдиний унікальний номер 233/7522/19 Головуючий у 1 інстанції Наумик О.О.
Номер провадження 22-ц/804/3482/19 Доповідач Корчиста О.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 грудня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Біляєвої О.М., Хейло Я.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмуті апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «АПК-Інвест» на ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 07 листопада 2019 року по цивільній справі № 233/7522/19 за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «АПК-Інвест» до ОСОБА_1 , Фермерського господарства «Веліс», третя особа Костянтинівська районна державна адміністрація Донецької області про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним та скасування його державної реєстрації,

за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «АПК-Інвест»,

на ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 07 листопада 2019 року,

встановив:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

У листопаді 2019 року ПрАТ «АПК-Інвест» звернулось до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з заявою про забезпечення позову до ОСОБА_1 , Фермерського господарства «Веліс», третя особа Костянтинівська районна державна адміністрація Донецької області про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним та скасування його державної реєстрації, до його пред`явлення шляхом накладення обтяження - заборони вчинення реєстраційних дій будь-яким органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчиняти будь-які реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо земельної ділянки, кадастровий номер :35:000:0082, площею 3,5731 га до виконання рішення суду.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ УХВАЛИ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 07 листопада 2019 року заяву ПрАТ «АПК-Інвест» про забезпечення позову повернуто заявнику.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі ПрАТ «АПК-Інвест», посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 07 листопада 2019 року, прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позову ПрАТ «АПК-Інвест».

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що висновки суду першої інстанції про не зазначення ПрАТ «АПК-Інвест» у заяві про забезпечення позову предмету позову та його ціни, не відповідає дійсності, оскільки в заяві про забезпечення позову такі дані зазначені.

Зазначає, що ПрАТ «АПК-Інвест» повною мірою дотримано вимоги пункту 3 частини 1 статті 151 ЦПК України стосовно ціни позову, оскільки подана заява містила вказівку про немайновий характер позову.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзив на апеляційну скаргу не надано.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Повертаючи заяву ПрАТ «АПК-Інвест» про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заява про забезпечення позову, в порушення п.п.3,5 ч.1 ст.151 ЦПК України, не містить зазначення предмету позову, з яким заявник має намір звернутися до суду, а також його ціну, що, як наслідок, не надає змоги прийти до висновку про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до «істотного ускладнення чи повторно унеможливить виконання рішення суду та не призведе до поновлення порушених прав або інтересів позивача, за захистом яких ПрАТ «АПК-Інвест» має намір повторно звернутися до суду».

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Апеляційна скарга ПрАТ «АПК-Інвест» підлягає частковому задоволенню.

МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону оскаржувана ухвала не відповідає.

Повертаючи заяву ПрАТ «АПК-Інвест» про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заява про забезпечення позову, в порушення п.п.3,5 ч.1 ст.151 ЦПК України, не містить зазначення предмету позову, з яким заявник має намір звернутися до суду, а також його ціну, що, як наслідок, не надає змоги прийти до висновку про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до «істотного ускладнення чи повторно унеможливить виконання рішення суду та не призведе до поновлення порушених прав або інтересів позивача, за захистом яких ПрАТ «АПК-Інвест» має намір повторно звернутися до суду».

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам процесуального закону за наступних підстав.

Відповідно до статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову (частина 1).

Якщо заява про забезпечення позову подається до відкриття провадження у справі, в такій заяві додатково зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших осіб, які можуть отримати статус учасника справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти (частина 2).

З аналізу вказаних норм можна дійти висновку, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, розтратити його, продати або знецінити і, що такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно може зникнути, зменшитись, погіршитись або може бути відчуженим.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Згідно з п.п.1,4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову та конкретного заходу.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини, з яких вона просить суд вжити такі заходи. Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі гроші, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення суду.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 151 ЦПК України встановлено вимоги до форми та змісту заяви про забезпечення позов та визначено правові наслідки недотримання зазначених вимог ( ч.9 ст. 153 ЦПК). Зокрема, заява повинна містити 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно роз`яснень, що містяться у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року №9, при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Виходячи з вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін та їх представників в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Зі змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що заявник ПрАТ «АПК- Інвест» ставить питання щодо забезпечення позову про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування його державної реєстрації, в обґрунтування якої вказує, що рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 11 березня 2019 року позовні вимоги ПрАТ «АПК-Інвест» до ОСОБА_1 , ФГ «Веліс», третя особа Костянтинівська районна державна адміністрація Донецької області, про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування його державної реєстрації задоволено: визнано недійсним договір оренди земельної ділянки площею 3,5731 га кадастровий номер :35:000:0082, укладений між ОСОБА_1 та ФГ «Веліс», право оренди за яким зареєстровано 13 серпня 2018 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно Костянтинівською районною державною адміністрацією Донецької області; скасовано запис № 27492210 про державну реєстрацію права оренди, яке виникло на підставі договору оренди землі, укладеного між ОСОБА_1 та Фермерським господарством «Веліс» щодо земельної ділянки площею 3,5731 га кадастровий номер :35:000:0082, що внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Також в заяві ПрАТ «АПК-Інвест» вказує, що зазначене рішення набрало законної сили 12 квітня 2019 року.

Проте, 21 жовтня 2019 року заявнику стало відомо, що незважаючи на ухвалене судом рішення, ФГ «Веліс» 28 серпня 2019 року зареєструвало право оренди землі, номер запису 33043520 на ту саму земельну ділянку, кадастровий номер :35:000:0082.

Крім цього, заявник обґрунтовує необхідність забезпечення позову, вказуючи, що на його думку, невжиття заходів забезпечення позову призведе до істотного ускладнення чи повторно унеможливить виконання рішення суду та не призведе до поновлення порушених прав або інтересів позивача, за захистом яких ПрАТ «АПК-Інвест» має намір повторно звернутися до суду.

З наведеного вбачається, що предметом позову є визнання договору недійсним, заявником наведено підстави та обґрунтування необхідності забезпечення позову, що свідчить про невідповідність висновків суду першої інстанції про порушення заявником п.3 ч.1 ст. 151 ЦПК України про не зазначення заявником предмету позову обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Висновки суду першої інстанції про те, що не зазначення у заяві про забезпечення позову його ціни, позбавляє суд можливості прийти до висновку, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до істотного ускладнення чи повторно унеможливить виконання рішення суду, не обґрунтовані судом першої інстанції, а також судом не наведено чим саме відсутність відомостей про ціну позову позбавляє суд можливості вирішити питання по суті, виходячи з питань, які ставить заявник в позовній заяві.

Згідно висновків, викладених в рішенні Європейського суду з прав людини, не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним («Жоффр де ля Прадель проти Франції»).

Крім цього, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) рішення від 10 лютого 2010 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно п.3 ч.1 ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи.

Апеляційний приходить до висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам процесуального закону, доводи апеляційної скарги обґрунтовані, а тому така ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «АПК-Інвест» задовольнити частково.

Ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 07 листопада 2019 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.І. Корчиста

Судді: О.М. Біляєва

Я.В. Хейло