Номер справи 220/2565/19
Номер провадження № 2-о/220/479/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 року смт.Велика Новосілка Донецької області

Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі:

головуючої-судді Дурач О.А.

за участю секретаря Сербіної І.В.,

заявник ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду смт Велика Новосілка Донецької області цивільну справу у порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РКНОПП НОМЕР_1 , заінтересована особа Головне управління Національної поліції в Донецькій області,

про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -

ВСТАНОВИВ:

11.10.2019 р. заявник звернувся до суду з зазначеною заявою.

Провадження у справі відкрито 11.10.2019 р. 02.12.2019 р. справу призначено до судового розгляду.

Короткий зміст вимог заяви

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначила, що вона працює на посаді слідчого слідчого відділення Великоновосілківського відділення поліції Волноваського ВП ГУНП в Донецькій області. З 07 листопада 2015 року брала безпосередню участь в антитерористичній операції на території Донецької області. Рішенням Першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 19.02.2019 року № 01 з 30.04.2018 р. її залучення до проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей було припинено. Проте, її не було визнано учасником бойових дій, у зв`язку з тим, що у наказі № 348 першого заступника керівника АТЦ при СБУ від 14 грудня 2015 року та в наказі першого заступника керівника АТЦ при СБУ від 13 червня 2017 року № 056 про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення АТО на території Донецької області, були допущені помилки в її персональних даних, а саме по батькові, зазначено як « ОСОБА_2 », замість правильного « ОСОБА_3 », яке зазначено у паспорті. Виправити допущені помилки неможливо, у зв`язку з тим, що рішенням Першого заступника керівника ОШУ АТО від 30.04.2018 р. № 33/1-4129, проведення АТО припинено, штаб АТО, як орган управління, відповідно до Положення про оперативний штаб з управління Антитерористичною операцією функціонувати перестав. Посилаючись на положення п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, просила встановити факт належності їй, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , записів в наказі Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (по стройовій частині), м. Краматорськ, про включення та виключення до/зі складу сил і засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на территорії Донецької та Луганської областей від 14 грудня 2015 року № 348, та в наказі Першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 13 червня 2017 року № 056, які пов`язані з проходженням служби в Національній поліції України та отриманням нею в подальшому статусу учасника бойових дій.

В судовому засіданні заявник підтримала заявлені вимоги, просила встановити факт належності їй правовстановлюючих документів, оскільки без рішення суду вона не має змоги внести зміни до відповідних наказів, заінтересована особа не заперечує проти задоволення заяви.

Представник заінтересованої особи Головного управління Національної поліції в Донецькій області, в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, бажання приймати участь у судових засіданнях не висловив. Свою позицію щодо заяви висловив у поясненнях (а.с. 20-21), зазначив, що вважає, що заявлені ОСОБА_1 вимоги підлягають задоволенню, оскільки вона брала участь в АТО, що підтверджується доданими матеріалами до заяви.

Суд вважає можливим розглянути дане провадження без участі представника заінтересованої особи, зважаючи на викладене, на підставі наявних матеріалів.

Фактичні обставини, встановлені судом

Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено наступне.

Як вбачається з паспортних даних заявника, ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Донецьк (а.с. 5).

Згідно архівного витягу наданому міноборони України, галузевий державний архів Міністерства оборони України, з наказу першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (по стройовій частині), м. Краматорськ, від 14 грудня 2015 р. № 348 значиться: вважати таким, що прибули до складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції та території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення, з метою виконання службових (бойових) завдань: 1.1.5. Нижчепойменованих працівників Національної поліції України:1.1.5.1. Головного управління Національної поліції в Донецькій області...: з 07 листопада 2015 року: капітана поліції ОСОБА_1 (так в тексті), слідчого Великоновосілківського відділення поліції Волноваського відділу поліції; Підстава: рапорт начальника ГУНП в Донецькій області генерала поліції третього рангу Аброськіна В.В. від 10.12.2015 №474/Аб (а.с. 9). Судом було витребувано належним чином завірену копію даного наказу, проте відповіді не надійшло.

Суд звертає увагу, що у даному наказі по батькові особи, у відношенні якої виданий даний наказ, зазначено як « ОСОБА_2 », натомість у паспорті заявника по батькові вказано, як « ОСОБА_3 ».

Як вбачається з витягу з наказу № 056 від 13.06.2017 р. Про залучення до проведення антитерористичної операції сил та засобів суб`єктів боротьби з тероризмом, вважається залученою до проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей… з 07 листопада 2015 року ОСОБА_1 (а.с. 12). У даному витягу по батькові особи, щодо якої виданий наказ, зазначено « ОСОБА_3 », що відповідає паспортним даним заявника.

Згідно витягу з наказу № 01 від 19.02.2019 року Керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України Про припинення залучення до проведення антитерористичної операції сил та засобів суб`єктів боротьби з тероризмом, вважається припиненим залучення до проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей і виведеними з підпорядкування керівника оперативного штабу з управління антитерористичною операцією на території Донецької та Луганської областей … з 30 квітня 2018 року ОСОБА_1 (а.с. 11).

Управлінням кадрового забезпечення Головного управління національної поліції в Донецькій області Національної поліції України надано заявнику інформацію від 11.02.2019 р. № 620/12/01-2019, у відповідь на її рапорт. Як зазначено у даній інформації, в зв`язку з помилками в наказі Першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України про включення та виключення до/зі складу сил і засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпечені її проведення, з метою виконання службових завдань 4.12.2015 № 348 та наказі Керівника Антитерористичного центру при службі безпеки України від 13.06.2017 № 056 значиться ОСОБА_1 , що суперечить з персональними даними (паспорт серія НОМЕР_2 виданий Великоновосілківським РВ ГУМВС України в Донецькій області від 05.07.2012); враховуючи статті 3, 10, 18 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» рішенням Першого заступника керівника ОШУ АТО від 30.04.2018 № 33/1-4129 проведення АТО припинено; штаб АТО, як орган управління відповідно до Положення про оперативний штаб з управління Антитерористичною операцією функціонувати перестав та з метою забезпечення соціально-правового захисту осіб, які брали участь в проведенні Антитерористичної операції рекомендується звернутися до суду для встановлення факту, що має юридичне значення відповідно правовстановлюючого документу (пункт 6 частини 1 або частини 2 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України) щодо підтвердження облікових даних (а.с. 7-8).

Мотиви, з яких виходить суд і застосовані норми права

Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом (ч.3 ст. 294 ЦПК України).

Пунктом 6 частини 1, частиною 2 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як роз`яснено в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1. Факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення. 2. Встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах. 3.Заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо). 4. Чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Як роз`яснено в пункті 12 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК України факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я,по батькові, місце і час народження якої,зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Заяви про встановлення із зазначених підстав факту належності особі вироку або рішення суду, квитка про членство в об`єднанні громадян, військового квитка, посвідчення до ордена або медалі, паспорта, чи свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів громадянського стану, та інших документів, що посвідчують особу, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому главою 37 ЦПК, оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ. Судами також не встановлюється тотожність особи. Разом з тим, на підставі п.6 ст. 273 ЦПК суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення юридичного факту, заявник просить встановити факт належності йому запису стосовно нього в наказі Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (по стройовій частині), м. Краматорськ, про включення та виключення до/зі складу сил і засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей від 14 грудня 2015 року № 348, та в наказі Першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 13 червня 2017 року № 056.

Проте, суд приходить до висновку, що записи в зазначених наказах не відносяться до належних заявнику правовстановлюючих документів, та до тих документів, відносно яких законом передбачено встановлення юридичного факту. Дані документи й не є документами, які підтверджують трудовий стаж у даному випадку.

Відповідно до п.19 ст.6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу» учасниками бойових дій визнаються військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб та терміни їх участі (забезпечення проведення) в антитерористичній операції, у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також райони антитерористичної операції визначаються Кабінетом Міністрів України. Райони здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації визначаються відповідно до Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях». Порядок позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, зазначених в абзаці першому цього пункту, визначає Кабінет Міністрів України.

Обставини безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення підлягають встановленню при вирішенні питання надання особі статусу учасника бойових дій.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413 затверджено Порядок надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення (далі - Порядок).

Пунктом 2-1 Порядку передбачено, що статус учасника бойових дій надається особам, зазначеним у пункті 2 цього Порядку, в разі залучення їх до проведення антитерористичної операції чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях на строк не менше ніж 30 календарних днів, у тому числі за сукупністю днів перебування в районах її проведення.

Пунктом 4 Порядку визначений чіткий перелік документів, які є підставою для надання особам статусу учасника бойових дій і підтверджують безпосереднє залучення особи до виконання завдань антитерористичної операції чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях в районах її проведення.

На підставі визначених Порядком документів рішення про надання та позбавлення статусу учасника бойових дій приймається: комісіями з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утвореними в Міноборони, МВС, Мін`юсті, Національній поліції, Національній гвардії, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, Генеральній прокуратурі України, Управлінні державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, ДСНС, ДФС (далі - комісія); міжвідомчою комісією з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», яка утворюється Державною службою у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції (далі - міжвідомча комісія), - у разі виникнення спірних питань, що потребують міжвідомчого врегулювання (п. 5 Порядку).

Відповідно до Порядку рішення комісії або міжвідомчої комісії може бути оскаржене у судовому порядку.

Проте, з відповідною заявою до комісії заявник не звертався та відмови фактично не отримував.

Крім того, суд не може погодитися із доводами заявника, що не мається можливості внести зміни до наказу № 348 від 14.12.2015 року та № 056 від 13 червня 2017 року, з посиланням на те, що 30 квітня 2018 року припинено проведення антитерористичної операції, Штаб АТО, як орган управління АТО перестав функціонувати перестав та йому рекомендовано звернутися до суду з заявою про встановлення факту належності йому запису, стосовно нього в цьому наказі.

Як вбачається з матеріалів справи, наказ № 056 від 13 червня 2017 року було видано першим заступником керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України керівника оперативного штабу з управління АТО (по строковій службі), наказ № 348 від 14.12.2015 року видано першим заступником керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України (по стройовій частині).

Відповідно до пунктів 1, 7, 8, 12 Положення про Антитерористичний центр та його координаційні групи при регіональних органах Служби безпеки України, затвердженого Указом Президента України від 14 квітня 1999 року № 379/99, Антитерористичний центр (далі Центр) є постійно діючим органом при Службі безпеки України, складається з Міжвідомчої координаційної комісії та штабу, а також координаційних груп та їх штабів, які створюються при регіональних органах Служби безпеки України. Керівник Центру має першого заступника та трьох заступників, один з яких є начальником штабу Центру. Штаб є виконавчим робочим органом Центру.

В заяві не зазначено та до неї не долучено доказів, які б підтверджували, що встановлення факту належності записів в наказі Першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі Безпеки України № 348 від 14.12.2015 року, та наказі Керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України №056 від 13.06.2017 року це той факт, від якого залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника, як фізичної особи.

Суд також прийшов до висновку, що заявник не довів, що записи в наказах є правовстановлюючими документами і належить саме йому, також заявник не довів, що не має іншої можливості одержати зміни в відомчому документі, який був виданий підрозділом при СБУ.

Судом не прийнято до уваги посилання заявника на відповідь кадрової служби ГУНП про відмову внесення змін до наказів, яка надійшла від Першого заступника Голови СБУ з посиланням на ст.3,10,18 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», що проведення АТО припинено, і те, що штаб АТО, як орган управління відповідно до Положення про оперативний штаб з управління АТО функціонувати перестав, як підтвердження того, що відсутній орган, який може внести зміни до відомчого наказу, оскільки СБУ, при якій існував штаб АТО, функціонує, і не ліквідовано.

Висновки суду за результатами розгляду заяви

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що обставини безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення підлягають встановленню при вирішенні питання надання особі статусу учасника бойових дій, з відповідною заявою до комісії заявник не звертався та відмови фактично не отримував, заявником не доведено, що факт встановлення належності наказів є тим фактом, від якого залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника, як фізичної особи, заявник не довів, що записи в наказах є правовстановлюючими документами, відносно яких законом передбачено встановлення юридичного факту і належить саме йому, також заявник не довів, що не має іншої можливості одержати зміни в відомчому документі, який був виданий підрозділом при СБУ.

Отже, у задоволенні заяви ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 81, 263-265, 315-319, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РКНОПП НОМЕР_1 , заінтересована особа Головне управління Національної поліції в Донецькій області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного суду через Великоновосілківський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 18.12.2019 р.

Суддя: О.А. Дурач