Номер провадження 2/522/6289/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2019 року Приморський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.,

при секретарі судового засідання Шеян І.В.,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з 30 січня 2010 року сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох дітей:

малолітнього сина - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, про що 19 березня 2014 року складено відповідний актовий запис 2665.

малолітню доньку - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 виданого Третім Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про що 07 квітня 2011 року складено відповідний актовий запис 296

В позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що подружнє життя з відповідачем не склалось у зв`язку з несумісністю характерів, різними поглядами на шлюб, сім`ю та плани на майбутнє. Сторони з травня місяця 2018 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть. В результаті чого вони втратили почуття любові, дружби та взаємоповаги.

Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з ОСОБА_2 аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей, а саме доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 та неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 2 500 грн. щомісяця на кожну дитину до досягнення ними повноліття, оскільки діти проживають разом з позивачем, а відповідач зобов`язувався брати участь в утриманні дітей, але матеріальну допомогу не надає, у зв`язку з чим позивач була змушена звернутися до суду з зазначеними вимогами.

Ухвалою суду від 03 липня 2019 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання на 29 липня 2019 року.

У підготовчому засіданні 29 липня 2019 року ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити в повному обсязі.

У підготовчому засіданні 29 липня 2019 року ОСОБА_2 позовні вимоги визнав та просив суд розірвати шлюб між ним та ОСОБА_1 , про розмір визначених аліментів не заперечував.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Тоді суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 30 січня лютого 2010 року у Третьому Приморському відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис 17, був укладений шлюб що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 .

Подружнє життя в ОСОБА_1 з відповідачем не склалось у зв`язку з несумісністю характерів. В результаті вищевказаного вони втратили почуття любові, дружби та взаємоповаги.

Кожен з них живе своїм життям, не турбуючись проблемами один одного. Сторони разом не проживають з травня місяця 2018 року. Примирення між ними неможливе, а подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Майнового спору та спору з приводу проживання та утримання дитини немає.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» оскільки розгляд справи провадиться в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, суди згідно зі ст. 119 ЦПК повинні вимагати від осіб, що подали заяву, повного викладення обставин, якими обґрунтовуються дані вимоги, й посилання на засоби їх доказування.

Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються.

За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах.

Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди, - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання.

Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

За ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам сторін та унеможливлює їх примирення, тому його слід розірвати.

З приводу заявленої вимоги щодо стягнення аліментів.

Судом встановлено, що від шлюбу сторони мають спільних дітей :

малолітнього сина - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, про що 19 березня 2014 року складено відповідний актовий запис 2665.

малолітню доньку - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 виданого Третім Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про що 07 квітня 2011 року складено відповідний актовий запис 296.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею ст.51 Конституції України гарантовано, а ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності дост.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання них окремо від дитини не впливає на об`єм їх прав та не звільняє від обов`язків відносно дитини.

У відповідності дост.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно дост.180 Сімейного кодексу Українибатьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні їх від цього обов`язку кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК України).

Відповідно до вимог ст.182 СК України При визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментівмає бутинеобхідним тадостатнім длязабезпечення гармонійногорозвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Наведені норми імперативно закріплюють обов`язок обох батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік» прожитковий мінімум становить для дітей віком до 6 років становить: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень.

Згідно ст.184 СК України Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

При цьому суд враховує положення ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», згідно якої об`єктом індексації є також розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Статтею 5 даного Закону встановляється, що індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів.

Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 з приводу стягнення аліментів на її користь на утримання малолітніх дітей, а саме доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 у розмірі 2500 грн. з урахуванням індексації щомісячно, починаючи з 20 червня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , та малолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 2 500 грн. з урахуванням індексації щомісячно, починаючи з 20 червня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Керуючись ст. 51 Конституції України, п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»,ст.ст. 76-81, 206, 258, 263, 265, 266 ЦПК України, ст.ст. 110, 112, 113, 114 СК України, суд -,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації : АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 ( РНКОПП НОМЕР_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання АДРЕСА_1 ) зареєстрований Третім Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції 30 січня 2010 року, актовий запис, 17.

Неповнолітню доньку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 залишити на утриманні матері ОСОБА_1 .

Неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити на утриманні матері ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( РНКОПП НОМЕР_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання АДРЕСА_1 ) аліменти на користь ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації : АДРЕСА_1 ) на утримання доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 щомісяця у розмірі 2 500 грн., з урахуванням індексації починаючи з 20 червня 2019 року до досягнення ОСОБА_4 повноліття , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( РНКОПП НОМЕР_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання АДРЕСА_1 ) аліменти на користь ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації : АДРЕСА_1 ) на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 2 500 грн., щомісяця з урахуванням індексації починаючи з 20 червня 2019 року до досягнення ОСОБА_3 повноліття , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з аліментів суми платежу за один місяць, відповідно до вимог ст. 430 ч. 1 п. 1 ЦПК України.

Відповідно ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України копію рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до Приморського районного у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 07.08.2019 року.

Суддя: Ю.Б. Свячена