Головуючий суду 1 інстанції - Соболєв Є.О.
Доповідач -Суддя доповідач: Луганська В.М.
Справа № 408/6026/17-ц
Провадження № 22-ц/810/81/19
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2019 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Луганської В.М.

суддів: Коновалової В.А., Назарової М.В.,

за участю секретаря судового засідання Перишкіна Т.М.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»,

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Біловодського районного суду Луганської області від 20 грудня 2018 року ухвалене у складі судді Соболєва Є.О. в смт. Біловодськ Луганської області

за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У грудні 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося до Біловодського районного суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява обґрунтована тим, що 07.12.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, згідно якої отримав кредитну картку «Універсальна картка», 10.04.2014 року відповідачу було переоформлено кредитну картку на престижну кредитну карту «Універсальна Gold 55 днів» відповідно до тарифів якої було отримано кредит у розмірі 3900,00 грн. вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі встановленому договором. У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 станом на 25.07.2017 року виникла заборгованість у сумі 67253,28 грн.

Позивач просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 07.12.2012 року у розмірі 67253,28 грн., яка складається з наступного: 5782,58 грн. - заборгованість за кредитом; 54598,74 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3193,23 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 - штраф (фіксована частина); 3178,73 грн. - штраф (процентна складова), а також судові витрати.

Рішенням Біловодського районного суду Луганської області від 20 грудня 2018 року позовні вимоги ПАТ КБ « Приватбанк» задоволено частково. Суд стягнув з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 07.12.2012 року в сумі 60381,32 грн., судовий збір в сумі 1436,48 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивач в порушення вимог ст. 77 ЦПК України не довів належними доказами наявність заборгованості у відповідача перед банком та вважає, що надані позивач до суду документи не є належними доказами, посилається на те, що суд не мав доказів, на підставі яких встановив наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги, а саме суду не було надано оригінали кредитного договору № б/н від 07 грудня 2012 року та заяви позичальника, відповідач заперечує підписання вказаних документів. У зв`язку з викладеним просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Біловодського районного суду Луганської області від 20 грудня 2018 року та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася про місце та час судового засідання повідомлена належним чином. Від представника скаржника ОСОБА_2 на адресу апеляційного суду надійшла заява про розгляд справи за відсутністю скаржника та його представника.

В судове засідання представник ПАТ КБ «Приватбанк» не з`явився, про час та місце судового розгляду була повідомлений належним чином.

Враховуючи положення ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів вважає можливим розглянути апеляційну скаргу без участі скаржника , його представника та представника позивача.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Задовольняючи частково позовні вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що між позивачем та відповідачем 07 грудня 2012 року був укладений кредитний договір № б/н, за умовами якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна». Факт укладення даного договору підтверджується анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил банківських послуг у Приватбанку. 10 квітня 2014 року відповідачу було переоформлену отриману раніше кредитну карту на більш престижну картку «Універсальна Gold 55 днів». Факт отримання нової картки відповідачем підтверджується наданими до позовної заяви позивачем копіями паспорту відповідача з помітками про засвідчення їх саме 10 квітня 2014 року підписом ОСОБА_1 .

Відповідно до тарифів нової картки, ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 3900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Згідно довідки позивача від 08.05.2018 року № 30.1.0/2-20170728/607 відповідач отримала картки № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , остання з яких мала термін дії до останнього дня січня 2018 року. Із розрахунку заборгованості за кредитним договором та наданої позивачем виписки по рахунку відповідача суд встановив, що після отримання нової кредитної картки ОСОБА_1 знімала грошові кошти з рахунку, в тому числі на оплату товару у торгівельних мережах, після чого проводила часткові погашення заборгованості, останнє погашення якого вона зробила 09.10.2014 на загальну суму 538,42 грн. Встановивши вказані обставини суд дійшов висновку про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом в сумі 5782,58 грн. та заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 54598,74 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитом у сумі 5782, 58 грн. та не погоджується з висновком суду про стягнення із відповідача процентів у сумі 54598, 74 грн.

Так, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частини перша та друга статті 14 ЦК України).

Згідно зі статтею 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, вибору контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості, наданій сторонам визначити умови такого договору.

Судом встановлено, що 07 грудня 2012 року між сторонами був укладений кредитний договір № б/н, за умовами якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна». Факт укладення даного договору підтверджується анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил банківських послуг у Приватбанку. 10 квітня 2014 року відповідачу було переоформлену отриману раніше кредитну карту на більш престижну картку «Універсальна Gold 55 днів».

Договір у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним.

Пунктами 2.1.1.2.3, 2.1.12.4 Умов та правил надання банківських послуг, які є невід`ємною частиною кредитного договору визначено, що клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання договору є прямою і безумовною згодою позичальника відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, що встановлюється банком.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б спростовували отримання відповідачем картки № НОМЕР_2 .

Позивачем доведено, що відповідач після отримання картки № НОМЕР_2 користувалася кредитною карткою, знімала грошові кошти з рахунку.

В статті 629 ЦК України зазначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

В порушення вимог закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим, згідно розрахунку позивача, станом на 25.07.2017 року утворилася заборгованість у розмірі 67253,28 грн., яка складається із заборгованість за кредитом - 5782,58 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 54598,74 грн., заборгованості за пенею та комісією - 3193,23 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 3178,73 грн.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції ОСОБА_3 у запереченнях на позовну заяву зазначила, що позивачем пропущено строк позовної давності. Суд першої інстанції в порушення вимог закону ці обставини не перевірив та не дав правової оцінки.

Згідно зі ст. ст. 526, 530, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) ( стаття 610 ЦПК України).

Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530,631 ЦК України).

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Як вбачається із матеріалів справи, сторони поряд з установленням строку дії договору від 07 грудня 2012 року, встановили й строки виконання відповідачем окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів). Так, відповідач щомісячно повинен вносити щомісячний платіж на погашення кредиту у розмірі 7% від заборгованості, про що зазначено в Тарифах банку.

Отже, умовами укладеного між сторонами договору від 07 грудня 2012 року передбачено щомісячне виконання відповідачем зобов`язання.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Статтею 258 ЦК України встановлено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (ч. 2 ст. 258 ЦК України).

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. ч. 1,5 ст. 261 ЦК України).

Строк виконання кожного щомісячного зобов`язання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст. 253 ЦК України).

Згідно наданої позивачем виписки по рахунку, останній платіж відповідачем здійснено 06.04.2014 року.

З вимогами про стягнення заборгованості за кредитом ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду 25.11.2017 року.

Оскільки погашення процентів передбачено умовами договору щомісячно за попередній місяць, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником свого зобов`язання до кожного платежу, а до суду банк із позовом звернувся 25.11.2017 року, то до стягнення згідно вимог ст. 256 ЦК України належать заборгованість за відсотками з 26.11.2014 року.

З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи, відповідач зазначила, що банк в односторонньому порядку підвищив процентну ставку і про підвищення процентної ставки її не повідомив та відповідач не погоджувався з наданим розрахунком позивача та надав суду свій розрахунок заборгованості про процентам.

Суд першої інстанції в порушення вимог ЦПК України не перевірив вказані обставини, що призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно наданого позивачем розрахунку вбачається, що позивач з 01.09.2014 року підвищив процентну ставку до 32, 40%, з 01.04.2015 року до 42, 00%, року.

Колегією суддів для розрахунку заборгованості за відсотками взято відсоткову ставку 27, 60%, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що банк проінформував відповідача про зміну відсоткової ставки з 27, 60% на 32, 40%, починаючи з 01 вересня 2014 року, з 32, 40% на 42 % з 01 квітня 2015 року.

Крім того, відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору та вимог частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку (Постанова ВСУ від 30.11.2016 р. №6-823цс16).

Аналізуючи умови кредитного договору у сукупності із неналежним повідомленням відповідача про зміну Банком відсоткової ставки за користування кредитними коштами в односторонньому порядку, колегія суддів вважає встановленим, що відсотки за користування кредитом слід вважати у розмірі 27, 60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом і доводи апеляційної скарги в цій частині обґрунтовані.

Сума відсотків, яка підлягає стягненню з відповідача за період з 26.11.2014 року по 25.07.2017 року складає 2648, 82 грн.

Вимоги позивача в частині стягнення з відповідача пені у розмірі та комісії у розмірі 3193, 23 грн., штрафу (фіксованої частини), штрафу у розмірі 3178, 73 грн., комісії штрафу задоволенню не підлягають, оскільки, позивачем в порушення вимог Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» були нараховані відповідачу вже після 14 квітня 2014 року.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів судової палати не приймає до уваги доводи апеляційної скарги в частині того, що позивач не надав оригінали документів, які б доводили обґрунтованість вимог позивача та те, що відповідач не підписувала кредитного договору № б/н від 07 грудня 2012 року, не підписувала заяву, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

У відповідності до ч. 4 ст. 95 ЦПК України копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Згідно з ч. 5, 6 ст. 95 ЦПК України учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем до суду було надано копії документів, які засвідчені у визначеному законом порядку.

Позивачем до позовної заяви була надана належним чином засвідчена копія анкети- заяви про приєднання до Умов і Правил банківських послуг Приватбанку від 07.12.2012 року, яка підписана скаржником. Під час розгляду справи у суді першої інстанції скаржник не заперечувала, що 07.12.2012 року вона стала клієнтом ПАТ КБ «Приватбанк» ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг підписавши анкету заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанк» та згідно якої отримала кредитну картку «Універсальна», тому доводи апеляційної скарги про те, що скаржник заперечує підписання вказаних документів не приймаються до уваги апеляційним судом.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано первинних документів, які передбачені законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки на підтвердження розрахунку заборгованості ПАТ КБ «Приватбанк» надано банківську виписку по особовому рахунку скаржника за період з 01.12.2012 року по 09.05.2018 року, яка в розумінні ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є первинним документом.

На підставі викладено, відповідно до п.1, п.3 ч.1 ст.376 ЦПК України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення заявлених вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Відповідно до підпункту «в» пункту 3 частини першої статті 382, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною десятою вказаної статті передбачено, що при частковому задоволенні позову, у випадку покладання судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обв`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Звертаючись до суду з позовною заявою ПАТ КБ «Приватбанк» сплачено судовий збір у розмірі 1600, 00 грн. Позовні вимоги банку задоволено частково і з відповідача на користь банку підлягав стягненню судовий збір у розмірі 200, 59 грн.

Скаржником сплачено судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 2154, 72 грн. Апеляційну скаргу скаржника задоволено частково, на користь скаржника підлягав би стягненню судовий збір у розмірі 270, 13 грн.

Враховуючи положення частини десятої статті 141 ЦПК України з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 69, 54 грн.

Керуючись ст. ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 384 ЦПК України, Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Біловодського районного суду Луганської області від 20 грудня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Заявлені вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (код ЄДРПОУ -14360570) заборгованість за кредитним договором № б/н від 07.12.2012 року в сумі 8431 (вісім тисяч чотириста тридцять одна) грн. 36 коп., яка складається із заборгованості за кредитом - 5782, 54 грн., відсотків за користування кредитом з вересня 2014 року по 25.06.2017 року - 2648, 82 грн.

У задоволенні заявлених вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» ОСОБА_1 про стягнення відсотків з 26.05. 2014 року по 23.09. 2014 року відмовити у зв`язку з пропуском строку, у задоволенні вимог про стягнення пені, штрафу відмовити за необґрунтованістю.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (код ЄДРПОУ -14360570) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 69 (шістдесят дев`ять) грн. 54 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 08 серпня 2019 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді: В.А. Коновалова

М.В. Назарова