Справа № 439/1276/18 Головуючий у 1 інстанції: Бородійчук О.І.
Провадження № 22-ц/811/2375/19 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Крайник Н.П., Цяцяка Р.П.

секретаря: Цапа П.М.

з участю: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бродівського районного суду Львівської області від 18 червня 2019 року,-

ВСТАНОВИВ:

в серпні 2018 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Галина», третьої особи ОСОБА_1 , про встановлення нікчемності правочину з незаконної реєстрації, визнання повноважень ОСОБА_1 в якості голови правління ОСББ «Галина» по наданому витягу по справі №439/470/17 незаконним та застосування наслідків недійсності нікчемного паровичну згідно ч.5 ст. 216 ЦК України та постанови Верховного Суду України від 02.03.2016 року №6-308цс16.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що під час розгляду цивільної справи №439/470/17, предметом розгляду якої є оскарження виключення її з членів ОСББ «Галина», вона дізналась про те, що згідно з Витягом з державного реєстру юридичних осіб ОСОБА_1 є керівником ОСББ «Галина». 16.08.2019 року вона звернулась з запитом до державного реєстратора Бродівської райдержадміністрації Львівської області та отримала відповідь з копією протоколу № 4 від 31.03.2011 року, з якого вбачається, що правління ОСББ «Галина» одноголосно проголосувало за призначення ОСОБА_1 керівником цього об`єднання. Вказує, що не згідна з таким протоколом та вважає документ підробленим.

Оскаржуваним рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 18 червня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2 , вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, без з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Зазначає, що зміст протоколу №7 від 02.10.2011 року загальних зборів правління ОСББ «Галина» не відповідає вимогам ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», а саме те, що до виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься обрання членів правління об`єднання. Стверджує про те, що 02.10.2011 року проводились не загальні збори ОСББ «Галина», а загальні збори правління. Також апелянт посилається на те, що ОСОБА_1 не надано документів, якими було б підтверджено обрання нових членів правління і відповідно протокол зборів членів правління, на яких його було б обрано головою правління. Звертає увагу на те, що згідно протоколу №1 чергових зборів уповноважених ОСББ «Галина» від 13.03.2011 року членами правління ОСББ «Галина» обрано 9 осіб, і ОСОБА_1 не обраний до складу правління, а відповідно до п.4.7 Статуту ОСББ «Галина» від 19.10.2008 року правління саме зі свого складу обирає голову правління і його заступника. Крім того зазначає, що за період з 13.03.2011 року по 02.10.2011 року жодних загальних зборів не проводилось, склад правління не змінювався, а відтак нові члени правління, які зазначені в протоколі №7 від 02.10.2011 року, не обиралися, і такі не мали повноважень обирати голову правління ОСББ «Галина». Просить рішення суду скасувати та ухвалити рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

02 грудня 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду апеляційної інстанції із заявою про розгляд апеляційної скарги без її участі.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення ОСОБА_1 щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Відповідно до ст. 385 ЦК України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків).

Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об"єднань власників житлових та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, захист їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначає Закон України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» та Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».

Статтею 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено, що об`єднання співвласників багатоквартирного будинку - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» є юридичною особою, що створюється відповідно до закону.

Статтею 7 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» передбачено, що статут об`єднання складається відповідно до типового статуту, який затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної житлової політики і політики у сфері житлово-комунального господарства. Окрім всього у статуті має бути визначено: статутні органи об`єднання, їхні повноваження та порядок формування; порядок скликання та проведення загальних зборів; періодичність проведення зборів; порядок голосування на зборах та прийняття рішень на них; перелік питань, для вирішення яких потрібна кваліфікована більшість голосів.

Статтею 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» встановлено, що органами управління об`єднання є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія об`єднання. Вищим органом управління об`єднання є Загальні Збори.

Частиною 1 статті 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачено, що співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах.

Статтею 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено, що до виключної компетенції загальних зборів співвласників належить, в тому числі - затвердження статуту об`єднання та внесення до нього змін; обрання членів правління; об`єднання; затвердження річного звіту, визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників.

Відповідно до Статуту ОСББ «Галина», затвердженого установчими зборами ОСББ «Галина» (протокол №1 від 19.02.2008 року), органами управління ОСББ є загальні збори, правління та ревізійна комісія об`єднання (п.4.1); вищим органом об`єднання є загальні збори (.п.4.2); до виключної компетенції загальних зборів належать обрання членів правління об`єднання (п.4.5 пп.2).

Згідно з п.4.7 Статуту правління об`єднання зі свого складу обирає голову правління і його заступника. Голова правління забезпечує виконання рішень загальних зборів членів об`єднання та рішень правління, діє без доручення від імені об`єднання, укладає у межах своєї компетенції угоди, розпоряджається коштами об`єднання відповідно до затвердженого кошторису. У разі відсутності голови правління його обов`язки виконує заступник. (п.4.8 Статуту).

Звертаючись до суду з позовом за захистом своїх прав, позивачка обгрунтовувала свої вимоги тим, що ОСОБА_1 не був обраний членом правління ОСББ «Галина», а відтак не міг бути обраний його головою.

На думку колегії суддів такі твердження ОСОБА_2 не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються наступним.

З протоколу №1 установчих зборів власників квартир та приміщень будинків, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 від 19.02.2008 року, вбачається, що на зборах обрано правління ОСББ «Галина», до складу якого обрано ОСОБА_1

Протоколом №1 чергових зборів уповноважених ОСББ «Галина» від 13.03.2011 року підтверджується обрання членів правління у складі 9 чоловік, а також обранння заступником голови правління ОСББ «Галина» Заболотного М.А.

Обрання ОСОБА_1 заступником голови правління ОСББ «Галина» спростовує доводи ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_1 не був членом правління, оскільки не будучи членом правління ОСББ «Галина» він не міг бути обраний заступником голови правління зважаючи на положення Статуту ОСББ «Галина».

Протоколом №4 від 31.03.2011 року підтверджується, що на засіданні правління ОСББ «Галина», на якому були присутні всі члени правління, на посаду голови правління призначено ОСОБА_1 , за таке рішення проголосували всі члени правління.

Вважаючи неправомірним обрання 31.03.2011 року ОСОБА_1 головою правління ОСББ «Галина», ОСОБА_2 посилається на неправильність оформлення протоколу №4 від 31.03.2011 року, який вважає нікчемним та фіктивним.

Колегія суддів не погоджується з такими доводами позивачки, як на підставу неправомірності обрання ОСОБА_1 головою правління ОСББ «Галина», оскільки протокол є документом, який лише фіксує факт прийняття рішення правлінням ОСББ «Галина», і не є рішенням, яке може бути оскаржене в судовому порядку.

Враховуючи правову природу протоколу №4 від 31.03.2011 року, який також не є правочином, колегія суддів вважає, що при вирішенні позовних вимог про нікчемність та про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, зокрема, ст. 216 ЦК України, які заявлені ОСОБА_2 , не можуть бути застосовані норми, які регламентують недійсність (нікчемність) правочинів.

А відтак, в судовому порядку недійсним може бути визнано рішення правління ОСББ «Галина», а не протокол засідання правління.

Враховуючи передбачений ч.1 ст. 13 ЦПК України принцип диспозитивності цивільного процесу, згідно за яким суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, беручи до уваги зазначені ОСОБА_2 у позовній заяві вимоги, а також зазначені нею підстави для їх задоволення, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про відмову у їх задоволенні.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржуване рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Бродівського районного суду Львівської області від 18 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 16.12.2019 року.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Крайник Н.П.

Цяцяк Р.П.