Провадження № 22-ц/802/1200/19 Категорія: 61 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Киці С.І.,

суддів Данилюк В.А., Шевчук Л.Я.,

секретар судового засідання Савчук О.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та отримане грошове забезпечення та одноразову грошову допомогу за апеляційною скаргою позивача ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 жовтня 2019 року,

В С Т А Н О В И В :
У вересні 2019 року ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за отримане грошове забезпечення та одноразову грошову допомогу.

Ухвалою Луцького міськрайоннного суду Волинської області від 15 жовтня 2019 року відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за отримане грошове забезпечення та одноразову грошову допомогу.

Позивач ІНФОРМАЦІЯ_3 подав апеляційну скаргу на зазначену ухвалу суду першої інстанції. Вважає, що ухвалу постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про те, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Коли у своїх вимогах позивач не просить скасувати будь - яке рішення суб`єкта владних повноважень, такі позовні вимоги не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства. Постанова Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 року у справі № 818/1688/16, на яку посилається суд першої інстанції, не є судовим рішенням з того самого спору і про той самий предмет. У вказаній справі Луцький прикордонний загін бере участь у справі не на виконання своїх владних повноважень та не здійснює владних управлінських функцій щодо відповідача. Спірні правовідносини не є публічно правовими. Просить скасувати ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 жовтня 2019 року і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін з таких підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження у даній справі, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки спір пов`язаний із стягненням з відповідача коштів, які були отримані ним під час проходження публічної служби, то цей спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Такі висновки суду є правильними, відповідають нормам матеріального та процесуального права.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за отримане грошове забезпечення та одноразову грошову допомогу. Просить суд стягнути з відповідача, як військовослужбовця, неправомірно отримане грошове забезпечення та одноразову грошову допомогу в загальній сумі 16 320, 86 грн.

Пунктом 1 частини першої статті 3 КАС визначено, що справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини другої статті 4 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Частиною третьою статті 6 КАС передбачено, що суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 15 частини першої статті 3 КАС публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Пунктом 17 частини першої статті 4 КАС України передбачено, що публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування; а частиною четвертою статті 19 КАС установлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Частиною першою статті 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

У випадку зобов`язання особи, яка перебуває на посаді державної служби, відшкодувати збитки, завдані внаслідок виконання нею службових обов`язків, перед судом обов`язково постане питання не лише встановлення обсягу завданих збитків, а й оцінки правомірності дій такої особи.

Водночас у рамках цивільного процесу суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному процесі в силу приписів статті 19 КАС, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення.

Указані спори підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, пред`явлення відповідного позову про стягнення збитків відбувається після її звільнення з служби.

Такі висновки суду відповідають правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленій в постанові від 05.12.2018 року у справі №818/1688/16. Покликання позивача про те, що дана постанова не підлягає затосуванню у даній справі, є безпідставними, оскільки предметом вказаної справи є відшкодування відповідачем збитків за отримане грошове забезпечення та одноразову грошову допомогу під час проходження військової служби у ІНФОРМАЦІЯ_1 та у зв`язку із звільненням зі служби.

Між сторонами не виникло цивільних правовідносин. Правовим обгрунтуванням позову є норми Закону "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей", Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом МВС України від 25.06.2018 року № 558.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Ухвала постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 367, 374,375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу позивача ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) залишити без задоволення.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 жовтня 2019 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий

Судді: