Провадження № 6/761/982/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Піхур О.В.

за участю :

секретаря судового засідання - Буцан Р.О.,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Варави Романа Сергійовича про примусове проникнення до володіння боржника ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и в:

У липні 2019 року заявник звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з даною завою.

Ухвалою суду від 01 серпня 2019 року призначено справу до судового розгляду у судовому засіданні.

В обґрунтування подання зазначено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Варави Романа Сергійовича, знаходиться виконавче провадження № 55998726 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 2610/528/2012 від 22 березня 2012 року, виданого Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКППФО - НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) заборгованості за Кредитним договором та судового збору всього в сумі 7 879 047,20 грн. (Сім мільйонів вісімсот сімдесят дев`ять тисяч сорок сім гривень 20 копійок). 15 березня 2018 року було відкрито виконавче провадження № 55998726, шляхом винесення відповідної постанови. Постанова направлена цього ж дня сторонам рекомендованим листом: боржнику до виконання за № 041, стягувачу до відома. Рекомендоване відправлення, що було адресоване боржнику повернуто ПАТ «Укрпошта» на мою адресу, у зв`язку з закінченням встановленого строку зберігання. 18 квітня 2018 року та 15 червня 2018 року представник боржника ОСОБА_1 Оксененко Д.О ознайомився з матеріалами виконавчого провадження № 55998726 в офісі приватного виконавця, про що зроблений відповідний запис. Таким чином, боржник - ОСОБА_1 обізнаний з виконавчим провадженням № 55998726, що здійснюється відносно нього, а тому наявні підстави для звернення до суду із заявою про примусове проникнення до володіння боржника.

У судове засідання приватний виконавець Варава Роман Сергійович не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду був належним чином повідомлений, про причини неявки суду не повідомив.

При цьому, відповідно положень до ч. 2 ст. 439 ЦПК України, суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Дослідивши подання та додані до нього матеріали та матеріали виконавчого провадження, суд прийшов до наступного.

Відповідно до положень ч.1 ст.439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Романа Сергійовича, знаходиться виконавче провадження № 55998726 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 2610/528/2012 від 22 березня 2012 року, виданого Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКППФО - НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) заборгованості за Кредитним договором та судового збору всього в сумі 7 879 047,20 грн. (Сім мільйонів вісімсот сімдесят дев`ять тисяч сорок сім гривень 20 копійок).

15 березня 2018 року було відкрито виконавче провадження № 55998726, шляхом винесення відповідної постанови. Постанова направлена цього ж дня сторонам рекомендованим листом: боржнику до виконання за № 041, стягувачу до відома. Рекомендоване відправлення, що було адресоване боржнику повернуто ПАТ «Укрпошта» на мою адресу, у зв`язку з закінченням встановленого строку зберігання.

Як вказує приватний виконавець, 18 квітня 2018 року та 15 червня 2018 року представник боржника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ознайомився з матеріалами виконавчого провадження № 55998726 в офісі приватного виконавця, про що зроблений відповідний запис, проте, до матеріалів подання не долучено документів, що підтверджують повноваження представника, відсутні підтвердження отримання боржником будь-яких документів виконавчого провадження, а тому неможливо зробити висновок про те, що боржник - ОСОБА_1 обізнаний з виконавчим провадженням № 55998726, що здійснюється відносно нього.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за боржником зареєстровано нерухоме майно, а саме: гараж АДРЕСА_2 в гаражно-будівельному кооперативі "Гірський", загальною площею 19,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

З метою проведення опису гаражу боржника, приватним виконавцем неодноразово було здійснено виходи за адресою; АДРЕСА_2 , а саме: 11.04.2018, 19.06.2018, 11.07.2019, проте потрапити до гаражу для проведення його опису не вдалося.

18.07.2019 приватним виконавцем направлено вимогу до Київського Бюро технічної інвентаризації з метою отримання технічної документацію та правовстановлюючих документів на об`єкт нерухомого майна: гараж 601, реєстраційний номер майна: 33688770, з метою подальшого опису та реалізації в рамках виконавчого провадження №55998726, що на праві власності належить боржнику. Відповідь станом на 29.07.2019 очікується.

Згідно відповідей ДФС України за боржником відкриті банківські рахунки. Проте, згідно відповідей Банків, де відкриті рахунки боржника, коштів на них немає, тому звернути стягнення на грошові кошти боржника неможливо.

25.07.2019 керуючись статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» з інформацією, що наявна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухойе майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна приватним виконавцем описано нерухоме майно боржника, а саме: гараж АДРЕСА_2 , загальною площею 19,90 кв.м., в гаражно-будівельному кооперативі АДРЕСА_2, про що винесено постанову та направлено сторонам до відома простою кореспонденцією.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Відповідно до п. 13 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду (п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відповідно до ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов`язаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій.

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено у ст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Статтею 311 ЦК передбачено право на недоторканність житла. У частинах 1, 2 ст. 311 ЦК зазначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року.

Зазначені міжнародні акти згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

Відповідно до п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

Одним із судових рішень, що допускає проникнення до житла чи до іншого володіння особи, є ухвала суду про примусове проникнення до житла під час виконання судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння особи та ухилення його від виконання судового рішення.

Однак в матеріалах подання відсутні будь-які дані, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 обізнаний про наявність відкритого виконавчого провадження, оскільки в матеріалах справи присутня заява про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження громадянина Оксенка Даніїла ОСОБА_3 , який діє в інтересах боржника ОСОБА_1 , однак в матеріалах подання відсутня копія довіреності, тобто суд позбавлений можливості встановити чи насправді ОСОБА_2 діяв в інтересах ОСОБА_1 .

На думку суду, особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

З урахуванням вимог ч. 2 ст. 12 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про примусове проникнення до житла боржника як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання".

Таким чином, зважаючи на те, що в супереч вимоги ч.2 ст.439 ЦК України приватний виконавець у судове засідання не з`явився, також до подання приватним виконавцем не було долучено жодних доказів, які б давали підстави вважати, що боржник ОСОБА_1 обізнаний про наявність щодо нього відкритого виконавчого провадження, та має намір ухилятись від виконання судових рішень, суд приходить до висновку, що подання приватного виконавця не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 30 Конституції України, ст.ст. 259, 260, 353, 354, 441 ЦПК України, Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Варави Романа Сергійовича про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 .

Ухвалу може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року) : до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 296 ЦПК України : апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя