ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2019 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи №500/5806/16-ц

Апеляційне провадження № 22-ц/813/6797/19

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач),

суддів-Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря-Сороколет Ю.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18 червня 2019 року у складі судді Бурнусуса О.О.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 ,третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Ізмаїльська міська рада Одеської області, про знесення самочинного будівництва та відшкодування матеріальної шкоди.

Позов мотивовано тим, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві власності їй та ОСОБА_2 в рівних частках по 1/2, без натурального відокремлення часток. З вересня 2016 року ОСОБА_2 без згоди ОСОБА_3 розпочав будівельні роботи стосовно спорудження прибудови другого поверху з виходом за межі фундаменту на три метри та без урахування аварійного стану будинку, у зв`язку з чим приміщення у вказаному житловому будинку почали руйнуватися (а.с.1-2).

Короткий зміст заяви про забезпечення позову та її рух в судах

17 вересня 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про накладення арешту на 1/2 частину будинку за вищевказаною адресою, яка належить відповідачу.

В заяві позивачка посилається на те, що відповідач намагається провести відчуження своєї частини житлового будинку, щоб уникнути виконання припису Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області щодо самочинного будівництва другого поверху. Зокрема, відповідач повідомив їй про своє бажання продати свою частку (а.с.48-49).

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09 жовтня 2018 року в заяві ОСОБА_3 про забезпечення позову відмовлено з підстав, що матеріалами справи не підтверджено яким чином невжиття заходів щодо накладення арешту на 1/2 частину вказаного будинку може вплинути на подальшу реалізацію рішення у справі (а.с.50-51).

Постановою Одеського апеляційного суду від 22 квітня 2019 року зазначена ухвала суду скасована, а справу повернуто до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У судовому рішенні апеляційного суду вказано, що судом першої інстанції не взято до уваги, що ОСОБА_3 у позові посилається на те, що внаслідок будування відповідачем самочинної реконструкції, частина житлового будинку, яка належить на праві власності ОСОБА_3 , значно погіршилася, прийшла в аварійний стан та потребує проведення ремонтних робіт, тому вона просила стягнути з відповідача на її користь вартість необхідних ремонтних робіт у розмірі 75 722,86 грн., наявність яких значно впливає на розгляд заяви позивача про забезпечення позову (а.с.87-89).

Короткий зміст останнього судового рішення першої інстанції

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18 червня 2019 року задоволено заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову.

Накладено арешт на 1/2 частину будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 .

Судове рішення мотивовано тим, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду (а.с.102-103).

Доводи апеляційної скарги та відзиви на скаргу

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 просить ухвалу суду скасувати та відмовити ОСОБА_3 у заяві про забезпечення позову.

Неправильність судового рішення мотивовано порушенням судом першої інстанції норм процесуального права.

Зокрема, апелянт, зазначив, що:

- внаслідок аварії водопроводу у 2015 році, вода попала до підвалу та під фундамент будинку позивачки, її будинок почав руйнуватися, вона не пред`явила вимог до КП «Ізмаїльське ВУВКГ», отримала від них компенсацію в сумі 6 000грн., написав розписку, що претензій до них немає. Відповідач не має ніяких відносин до руйнування будинку позивачки, що підтверджено матеріалами справи;

- дана справа знаходиться в підготовчому судовому засіданні з 04 листопаду 2016 року, позивачка зловживає своїми процесуальними правами, змінивши декілька суддів, трьох експертів, при цьому навіть не просить призначити експертизу;

- заява позивачки про забезпечення позову не відповідає вимогам ст.151 ЦПК України;

- позивачем не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, не надано доказів, що відповідач намагається продати свою частку;

- заходи забезпечення позову не є співмірними із заявленими вимогами, оскільки частина будинку відповідача коштує 500 000 грн., вартість арештованого майна набагато перевищує суму позовних вимог в розмірі 75 722,86 грн.;

- суд не застосував зустрічне забезпечення;

- ухвала суду про забезпечення позову необхідна позивачці по іншій цивільній справі №500/4292/16 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділ в натурі в окремий об`єкт частини будинку.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Зокрема, позивачка, зазначила, що:

- відповідачем відбудований масивний другий поверх над спільним будинком, який побудований на початку 1960 року, є аварійним з 2015 року;

- за самовільне будівництво відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності по ч.5 ст.96 КУпАП України ( порушення вимог законодавства, будівельних норм, стандартів і правил під час будівництва);

- її позовні вимоги складають 144 000 грн., відповідач придбав 1/2 частину будинок 25 жовтня 2013 року за 106 200 грн., коли він був в нормальному стані, тому на теперішній час коли будинок знаходиться у аварійному стані, твердження відповідача про його вартість у сумі 500 000 грн. не відповідає дійсності;

- відповідач ніяких збитків від накладання арешту не несе, оскільки постійно проживає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 141-144).

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, позивачку та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.ч.1,2ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому при виконанні такого рішення.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчиться, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою з`явою, позовним вимогам.

Отже, забезпечення позову по суті-це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із співмірності заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам і відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, та, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду.

Предметом позовних вимог ОСОБА_3 , заявлених у листопаді 2016 року, є знесення самочинного будівництва та відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 75 722,86 грн., а тому між сторонами дійсно існує спір.

Разом з тим, існування дійсного спору між сторонами само по собі не є безумовною підставою для забезпечення позову, якщо заявник обрав такий спосіб забезпечення як накладення арешту на житло відповідача.

Так, відповідно до ч.ч.1,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Апеляційним судом встановлено, що будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належить сторонам на праві спільної часткової власності, тобто по 1/2 частині кожному.

Відповідно до ст.361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Частинами 1-3 ст.362 ЦК України встановлено, що у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів. Продавець частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний письмово повідомити інших співвласників про намір продати свою частку, вказавши ціну та інші умови, на яких він її продає. Якщо інші співвласники відмовилися від здійснення переважного права купівлі чи не здійснять цього права щодо нерухомого майна протягом одного місяця, а щодо рухомого майна - протягом десяти днів від дня отримання ними повідомлення, продавець має право продати свою частку іншій особі.

Позивачка не надала суду апеляційної інстанції належні, допустимі, достовірні та достатні докази на підвердження бажання відповідача продати свою нерухомість. Відсутні такі докази й в виділених матеріалах справи.

Крім того, апеляційний суд вважає, що такий вид забезпечення позову як арешт 1/2 частини будинку є недопустимим, оскільки позбавить можливості відповідача користуватися житлом.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції від 18 червня 2019 року про забезпечення позову скасуванню, а у задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/2 частину будинку, яка належить ОСОБА_4 , необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.368,374,376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18 червня 2019 року про забезпечення позову скасувати.

У заяві ОСОБА_3 про забезпечення позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 грудня 2019 року.

Головуючий /підпис/

Судді : /підписи/

З оригіналом згідно,

Суддя Одеського апеляційного суду Г.Я. Колесніков