КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №364/1243/18 головуючий у суді І інстанції: Макаренко Л.А.
провадження №22-ц/824/9194/2019 головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 серпня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сушко Л.П., суддів Сліпченка О.І., Сержанюка А.С., розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Володарського районного суду Київської області від 17 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 50 відсотків (1/2 частини) всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття.

На обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 18.04.2003 року до 31.01.2018 року. У шлюбі в них народилися четверо дітей. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати своїх дітей, добровільно виділяти кошти на їх утримання відмовляється, інтересами дітей не цікавиться.

Рішенням Володарського районного суду Київської області від 17 квітня 2019 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 16.10.2018 року- дня пред`явлення позову і до досягнення найстаршою дитиною повноліття- до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 704,80 грн..

Не погодившись із вказаним судовим рішенням адвокат Безугла Іванна Сергіївна, яка діє в інтересах ОСОБА_2 , подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, і порушення судом норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким залишити позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей та судових витрат без задоволення. Вказав, що позивачем не надано доказів того, що їхня старша дитина ОСОБА_8 знаходиться на її утриманні. Зазначає, що надав довідку про те, що дочка ОСОБА_8 дійсно навчається в коледжі транстпорту та комп`ютерних технологій Чернігівського національного технологічного університету на денній формі навчання, яка передбачає відвідування кожен день навчального закладу в м. Чернігові, відповідно дочка аж ніяк не може постійно проживати з позивачем. Також звертає, що він надав довідки відповідних органів про те, що дочка ОСОБА_8 проживає разом з батьком за адресою АДРЕСА_1 .

Вказує, що ОСОБА_8 повністю знаходиться на його утриманні, за весь період її навчання мати лише раз поповнила їй рахунок та вислала кошти в сумі 200,00 грн.. Крім того, позивачка не надала жодних доказів того, що він не бере участі у вихованні дітей та їх утриманні, він постійно та регулярно надає грошові кошти на утримання, що позивачем не заперечується, купує їм одяг, іграшки, подарунки.

Позивач ОСОБА_3 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, посилаючись на те, що суд першої інстанції ухвалив законне і обгрунтоване рішення і правомірно задовольнив позов, а доводи апеляційної скарги є безпідставними і надуманими, не грунтуються на вимогах закону, не спростовують висновків суду.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з непорушності конституційного права неповнолітньої дитини на утримання батьками до досягнення нею повноліття та мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину; обов`язок батьків утримувати свою дитину не припиняється із припиненням шлюбу між батьками та спільного проживання з дитиною.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статі 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частинами першою, другою статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» закріплює, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку; батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття; зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (стаття 51 Конституції України, статті 150, 180 Сімейного кодексу України).

Згідно з положеннями частин першої, третьої статті 181, частини першої статті 191 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька та/або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина; аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття; якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Судом встановлено, що сторони 18.04.2003 року уклали шлюб, який розірвано рішенням Володарського районного суду Київської області від 31.01.2018 року.

Встановлено, що сторони сумісно мають чотирьох дітей, а саме:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6);

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6);

- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 5);

- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; (а.с. 4).

Встановлено, що дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 навчається в Коледжі транспорту та комп`ютерних технологій Чернігівського національного технологічного університету, термін навчання з 01.09.2018 року до 30.06.2021 року, навчається вона за рахунок коштів державного бюджету, що підтверджено довідкою названого Коледжу від 11.04.2019 року № 29 (а.с. 55).

Водночас, згідно з доданою до позову довідкою Володарської селищної ради Київської області від 16.10.2018 року № 3320 всі четверо дітей входять до складу сім`ї позивача та проживають спільно з нею (а.с. 7).

З увахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що діти сторін перебувають на утриманні позивача, оскільки з нею проживають не залежно від того, що позивачеві надають допомогу в догляді за дітьми її мати і брат. Відповідач, як ним стверджено в суді, надає час від часу допомогу на дітей фінансового і матеріального характеру, проте в останнє надавав гроші в жовтні минулого року, як стверджено в суді позивачем та не заперечувалося відповідачем.

Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що допомога відповідача по утриманню неповнолітніх дітей не є стабільною і постійною, доказів протилежного відповідач суду не надав.

За вимогами частини другої статті 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Розміри прожиткового мінімуму на поточний 2019 рік, зокрема, для дітей відповідного віку визначені статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік».

З урахуванням наведеного, суд дійшов вірного висновку, що факт надання відповідачем періодично матеріальної і фінансової допомоги на утримання дітей (надання грошей, придбання для них певних товарів) не є підставою для відмови у задоволені позову про стягнення аліментів щомісячно згідно із законом, жодних обставин щодо неможливості сплати ним аліментів суду також не наводилося, а заявлений позивачем до стягнення розмір аліментів (1/2 частки доходу відповідача) відповідає визначеному законом розміру аліментів на трьох і більше неповнолітніх дітей, що може бути стягнутий навіть безспірно в наказному провадженні (частина п`ята статті 183 Сімейного кодексу України, пункт 4 частини першої статті 161 ЦПК України).

Суд дійшов вірного висновку, позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з непорушності конституційного права неповнолітньої дитини на утримання батьками до досягнення нею повноліття та мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину; обов`язок батьків утримувати свою дитину не припиняється із припиненням шлюбу між батьками та спільного проживання з дитиною.

Доводи апеляційної скарги про те, що старша дочка навчається на денній формі навчання та проживає разом з батьком і перебуває на його утриманні, а також те, що відповідач постійно та регулярно надає грошові кошти на утримання дітей, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки судом першої інстанції вірно встановлено, що діти проживають з позивачем і перебувають на її утриманні, а статтею 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Факт навчання старшої дочки з 2018 року в місті де проживає відповідач, не свідчить про факт саме постійного її проживання разом з відповідачем та перебування на його повному утриманні. Також суд апеляційної інстанції враховує ту обставину, що ОСОБА_9 05.06.2021 році виповнится 18 років та те, що до вступу у коледж у м.Чернігів вона постійно проживала за місцем реєстрації з матір`ю та може в неї проживати у періодах між сесіями.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, рішення суду ухвалене з додержанням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права, і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Володарського районного суду Київської області від 17 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає.

Повний текст постанови складено «06» серпня 2019 року.

Головуючий суддяЛ.П. Сушко
СуддіО.І. Сліпченко А.С. Сержанюк