РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/19001/18

пр. № 2/759/2595/19

06 серпня 2019 року Святошинський районний суд м. Києва у складі суду :

головуючого судді - Величко Т.О.,

при секретарі - Штанько В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві залі суду цивільну справу за позовом ПАТ «СК «Українська страхова група» до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: ПАТ «Європейський страховий союз» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди , -

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «СК «Українська страхова група» звернулося до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: ПАТ «Європейський страховий союз» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що12 квітня 2018 року о 09 год. 01 хв. в м. Київ на просп. Правди, 110 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу "Шевроле Авео" державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , транспортного засоб Хюнда, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , та транспортного засобу Ніссан, державний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_3 , внаслідок чого всі автомобілі отримали механічні пошкодження.

Факт скоєння ДТП підтверджується довідкою про дорожньо-транспортну пригоду №486934.

В результаті ДТП було пошкоджено транспортний засіб Хюндай, державний номерний знак НОМЕР_2 , який на момент ДТП був застрахований у Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" відповідно відповідно до договору добровільного страхування №28-0101-17-00206 від 25 травня 2017 року.

13 квітня 2018 року Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" отримало заяву про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

Постановою Подільського районного суду м. Києва по справі №758/5480/18 від 20 липня 2018 року, ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, що призвело до ДТП 12 квітня 2018 року та притягнено до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" на виконання умов договору добровільного страхування №28-0101-17-00206 від 25 травня 2017 року, на підставі рахунку №60731 від 17 квітня 2018 року, страхового акту №ДККА-60731 від 19 квітня 2018 року та розрахунку до нього, здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 10 578, 20 грн., що підтверджується платіжним дорученням про виплату страхового відшкодування.

Цивільна відповідальність ОСОБА_1 як водія транспортного засобу "Шевроле» державний номерний знак НОМЕР_1 на момент ДТП була застрахована у Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий союз" відповідно до полісу №АМ/349220.

ПрАТ "СК "Українська страхова група" звернулася із претензією №ДККА-60731 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП до ПрАТ "Європейський страховий союз".

Відповідно до вказаної вище претензії ПрАТ "Європейський страховий союз" не здійснила виплату страхового відшкодування.

Попри це, на разі ПрАТ "Європейський страховий союз" вилучено зі списку СК - членів МТСБУ через заборгованість до фондів МТСБУ.

На підставі наведеного, позивач просив позовні вимоги задовольнити.

26.11.2018 року протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями, головуючим суддею визначено суддю Величко Т.О.

Ухвалою суду від 30.11.2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 25.04.2019 року закрито підготовче судове засідання та призначено розгляд по суті.

В судове засідання представник позивача не з"явився, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, направив до суду клопотання про розгляд справи за відсутністю представника позивача.

Відповідач на неодноразові виклики суду не з"являвся, про дату та час судових засідань повідомлявся належним чином, що підтверджується конвертами з рекомендованими повідомленнями, які повернулись на адресу суду за закінченням терміну зберігання. Від відповідача відзив на позов до суду не надходив.

Згідно з ч. 1 ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, надходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 12 квітня 2018 року о 09 год. 01 хв. в м. Київ на просп. Правди, 110 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу"Шевроле Авео" державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , транспортного засоб Хюнда, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , та транспортного засобу Ніссан, державний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_3 , внаслідок чого всі автомобілі отримали механічні пошкодження.

Судом встановлено, що у відповідність до Постановою Подільського районного суду м. Києва по справі №758/5480/18 від 20 липня 2018 року, ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, що призвело до ДТП 12 квітня 2018 року та притягнено до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

Судом встановлено, що транпортний засіб Хюндай, державний номерний знак НОМЕР_2 , який на момент ДТП був застрахований у Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" відповідно відповідно до договору добровільного страхування №28-0101-17-00206 від 25 травня 2017 року.

Цивільна відповідальність ОСОБА_1 як водія транспортного засобу "Шевроле» державний номерний знак НОМЕР_1 на момент ДТП була застрахована у Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий союз" відповідно до полісу №АМ/349220.

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" на виконання умов договору добровільного страхування №28-0101-17-00206 від 25 травня 2017 року, на підставі рахунку №60731 від 17 квітня 2018 року, страхового акту №ДККА-60731 від 19 квітня 2018 року та розрахунку до нього, здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 10 578, 20 грн., що підтверджується платіжним дорученням про виплату страхового відшкодування.

ПрАТ "СК "Українська страхова група" звернулася із претензією №ДККА-60731 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП до ПрАТ "Європейський страховий союз".

Відповідно до вказаної вище претензії ПрАТ "Європейський страховий союз" не здійснила виплату страхового відшкодування.

Попри це, на разі ПрАТ "Європейський страховий союз" вилучено зі списку СК - членів МТСБУ через заборгованість до фондів МТСБУ.

Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені в частині 1 ст.1166 ЦК України, де вказано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до вимог ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно з ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно п.1) ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

У пункті 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Новостворений Верховний Суд підтримувався такої позиції, яка зазначена у постановах: № 553/219/16-ц від 06.02.2018 року; № 760/4117/16-ц від 07.02.2018 року; № 344/7069/15-ц від 14.02.2018 року; № 344/10730/15-ц від 14.02.2018 року; № 642/9163/15 від 19.02.2018 року; № 296/9478/13-ц від 12.03.2018 року; № 910/7496/17 від 15.03.2018 року; № № 296/587/17 від 28.03.2018 року; № 761/30666/16-ц від 12.04.2018 року; № 753/13595/15-ц від 18.04.2018 року;№ 678/20/16-ц від 25.04.2018 року; № 910/9029/17 від 27.04.2018 року; № 352/2740/14-ц від 02.05.2018 року; № 381/394/17 від 30.05.2018 року; № 541/3258/15-ц від 13.06.2018 року; № 761/34627/16-ц від 27.06.2018 року; № 750/9590/16-ц від 02.07.2018 року.

Але завдяки Постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц. У даному рішенні Верховний Суд відступив від правового висновку зазначеного у постанові Верховного суду України від 23.12.2015 року у справі № 6-2587цс15, де було зазначено, що страховик при подачі суброгаційного позову має право на власний розсуд визначити до кого заявити свої вимоги - до винуватця або до страховика його цивільно-правової відповідальності. Через те, що дана справа фактично стосується вимоги потерпілої особи, яка була набута страховою після виплати відшкодування, то справа буде актуальною і для спорів самих потерпілих з винуватцями. У своїй постанові від 04.07.2018 року суд прийшов до наступних висновків: Стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування…» та стаття 1191 ЦК України регулюють регресні зобов`язання (зобов`язання, які виникають у страховика цивільно-правової відповідальності та його страхувальника (винуватця)), а стаття 27 Закону України «Про страхування» та 993 ЦК України регулюють суброганційні зобов`язання, які виникають у страховика за договором добровільного страхування майна (КАСКО) та винною особою у настанні дорожньо-транспортної пригоди (п. 31-35 Постанови); Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування…» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (п. 36 Постанови) а тому покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (п. 37 Постанови). У результаті суд вирішив відступити від висновку, сформульованого Верховним Судом України у постанові від 23 грудня 2015 року у справі № 6-2587цс15, відповідно до якого страховик, який виплатив страхове відшкодування, має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема, право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування (п. 62 Постанови).

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 , застрахувала свою цивільно-правову відповідальність і ПрАТ "Європейський страховий союз", позивач не надав суду доказів, що така юридична особа припинила свою діяльність, а тому звернення ізвказаним позовом до ОСОБА_1 суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

А тому виходячи із практики, яка викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц. , вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги - законними та обґрунтованими.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1762 грн., які задоволено судом.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 19, 81, 82, 89, 141, 263-265, 281-289, ст.ст.1191 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ПАТ «СК «Українська страхова група» до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: ПАТ «Європейський страховий союз» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди , - відмовити.

Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Згідно загального порядку оскарження, дане рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України, згідно якого рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: