Справа № 316/999/19
Провадження № 2/316/580/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2019 р. м.Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області у складі

головуючого судді Куценко М.О.,

за участю секретаря судового засідання Нестерової Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про зменшення розміру стягуваних аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , про зменшення розміру аліментів, відповідно до якого зазначив, що з відповідачем перебував у зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду від 12.09.2017 року був розірваний. Мають спільну дитину доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .. За рішенням суду від 01.07.2016 року з позивача стягуються аліменти на користь відповідача на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , у розмірі 1/3 частини усіх доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. На час ухвалення даного рішення суду позивач був згоден з вимогами ОСОБА_2 щодо стягнення аліментів на спільну дитину у розмірі 1/3 частини. На той час позивач працював на посаді інженера відділу з продовження строку експлуатації та зняття з експлуатації устаткування енергоремонтного підрозділу без категорії на ВП ЗАЕС та отримував середньомісячну зарплатню у розмірі 9663,84 грн.. В перерахунку на 1/3 частину розмір аліментів, що стягувались з нього складав в середньому 3221,29 грн.. З січня 2019 року позивач був переведений на посаду майстра першої групи оперативної дільниці оперативно-ремонтної служби енергоремонтного підрозділу за списком №2 ВП ЗАЕС, та його середньомісячна зарплатня з січня 2019 року становила близько 30000 грн., що в перерахунку на 1/3 частину складає в середньому 10000 грн.. Зазначає, що такий розмір аліментів майже в п`ять разів перевищує прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Посилаючись на ст..192 СК України, зазначає, що в нього змінилось матеріальне становище. А тому він змушений був звернутись до суду з позовом, та просить змінити розмір аліментів, що стягуються з нього, зменшивши його з 1/3 частини до 1/4 частини.

У судове засідання сторони не з`явились.

Позивач ОСОБА_1 надав письмову заяву про розгляд справи без його, за участі його представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с.58).

Представник позивача адвокат Коваль Л.О. також надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити (а.с.70).

Відповідач ОСОБА_2 надала письмове клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги не визнає у повному обсязі з підстав викладених у відзиві та письмових поясненнях, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 просить відмовити у повному обсязі (а.с.72).

У судовому засіданні встановлено наступне.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано у судовому порядку (а.с.8).

Сторони по справі мають спільну неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

За рішенням Енергодарського міського суду від 01.07.2016 року з позивача стягуються аліменти на користь відповідача на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини усіх доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття (а.с.43).

Відповідно до зазначеного рішення суду, ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги щодо стягнення аліментів на дитину саме у розмірі 1/3 частини визнав, проти їх задоволення не заперечував.

Станом на день винесення рішення суду, позивач працював на посаді інженера відділу з продовження строку експлуатації та зняття з експлуатації устаткування енергоремонтного підрозділу без категорії на ВП «ЗАЕС» (а.с.15). Згідно довідки про доходи позивача за 2016 рік, ОСОБА_1 отримав заробітну плату у загальному розмірі 144057,31 грн., середньомісячна зарплатня складає 12004,78 грн. (а.с.11).

Згідно із записом у трудовій книжці, 02.01.2019 року позивач переведений на посаду майстра першої групи оперативної дільниці оперативно-ремонтної служби енергоремонтного підрозділу за списком №2 ВП ЗАЕС (а.с.15). Згідно довідки про доходи позивача з жовтня 2018 року по березень 2019 рік, ОСОБА_1 отримав заробітну плату за пів року у загальному розмірі 211235,17 грн., при цьому середньомісячна зарплатня складає 35205,86 грн. (а.с.21).

Відповідач по справі ОСОБА_2 також працює та отримує заробітню платню, розмір якої за 2018 рік склав 103340,85 грн. (а.с.46), та відповідно середньомісячна зарплатня за цей період склала 8611,74 грн.; а за період з січня 2019 року по травень 2019 рік вона отримала 44266,68 грн. зарплатні, та її середньомісячна зарплатня склала 8853,34 грн. (а.с.32). Крім того, відповідач оформлена як фізична особа-підприємець та її дохід від підприємницької діяльності за 2018 рік склав 8155 грн., що підтверджується відповідною податкової декларацією (а.с.47).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст. 51 Конституції України).

Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Аналіз статті 192 Сімейного кодексу свідчить про те, що за позовом платника аліментів суд може зменшити їх розмір лише за наявності поважних причин, а саме: зміни його матеріального чи сімейного стану; погіршення його здоров`я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Даний перелік обставин, які можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Обов`язок доказування наявності наведених обставин покладається на позивача.

Як на підставу своїх вимог позивач посилається лише на те, що 1/3 частина, що стягується з його зарплатні в якості аліментів, є занадто великим розміром, що перевищує прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, при цьому в позивача не змінився сімейний стан, будь-яких інших осіб крім доньки на утриманні він не має, а також в нього не погіршилось ані здоров`я ані матеріальний стан, навпаки його перевели на більш високооплачувану посаду та його зарплатня значно зросла. Позивач як батько дитини відповідає за матеріальне забезпечення умов життя, необхідних для розвитку своєї доньки, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Будь-яких доказів, які б вказували на неможливість сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. позивач не надав.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

З урахуванням наведених норм законодавства, вимога позивача про зменшення розміру аліментів задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 141, 180, 182, 192 СК України, ст. ст. 8, 9, 10, 18, 81,89, 258, 264, 265, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Веселовська Людмила Олександрівна до ОСОБА_2 , про зменшення розміру стягуваних аліментів відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: М. О. Куценко