Постанова

Іменем України

07 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 729/341/16-ц

провадження № 61-16297св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Сімоненко В. М.,

суддів: Калараша А. А., Лесько А. О., Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Петрова Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , фізична особа-підприємець ОСОБА_4 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 02 червня 2017 року у складі колегії суддів: Лакізи Г. П., Бечка Є. М., Євстафіїва О. К.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання недостовірною та спростування інформації, поширеної в опублікованому на шпальтах газети «Чернігівщина: новини та оголошення» відкритому листі ОСОБА_2 на ім`я голови Чернігівської обласної державної адміністрації ОСОБА_12, а саме: «…А от Бобровицький район занурився у гірші роки «радянського застою», головним принципом якого була фраза: «Була б людина, а справу на неї склепати можна завжди». Усе почалося з інспірування «хабарництва» колишньому голові райдержадміністрації ОСОБА_5 , який посмів незадовго до цього вказати на неправомірні дії «закулісному менеджеру районного життя», Герою України, керівнику ТОВ «Земля і Воля» ОСОБА_1»; «…На час виборів до місцевих рад район залишився без очільника. Тому «тіньовим керівництвом» було зроблено все, щоб викривити результати волевиявлення людей, знівелювати справжні результати голосування за кандидатів від Партії «Блок Петра Порошенка»; «…Оскільки член Партії «Блок Петра Порошенка «Солідарність» ОСОБА_13 посмів самовисунутись кандидатом у мери на противагу кандидату від ОСОБА_1, на нього посипалися нісенітні звинувачення, нищівна критика, погрози з боку відомої на всю округу особи.», «…Днями був звільнений з посади член Партії «Блок Петра Порошенка «Солідарність», начальник відділу освіти ОСОБА_7 , який не підлабузнювався і мав на події в районі власну думку.»; «…Двоє молодих людей, не пред`являючи службових посвідчень, представляючись «особами, що брали ОСОБА_8 », почали так звану перевірку», «…Зараз розгорнута боротьба проти депутата районної ради від Партії «Блок Петра Порошенка «Солідарність» ОСОБА_14, який грішний у тому, що не поділяє бачення Героя України в питанні об`єднання громад.».

Бобровицький районний суд Чернігівської області ухвалами від 01 та 30 червня 2016 року залучив до участі в справі як співвідповідачів засновника газети «Чернігівщина: новини та оголошення» ОСОБА_3 та видавця газети фізичну особу-підприємця ОСОБА_4 (далі - ФОП ОСОБА_4 .).

Після цього ОСОБА_1 подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, у якій просив визнати недостовірною зазначену вище інформацію, опубліковану у газеті «Чернігівщина: новини та оголошення», випуск від 17 березня 2016 року за № 11 (568); протягом 10 днів з дня набрання чинності судовим рішенням зобов`язати ОСОБА_2 спростувати недостовірну інформацію шляхом направлення листа від свого імені на ім`я голови Чернігівської обласної державної адміністрації; зобов`язати ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_4 розмістити в газеті «Чернігівщина: новини та оголошення» повідомлення про спростування зазначеної інформації.

Заява про уточнення позовних вимог мотивована тим, що інформація, опублікована у друкованому засобі масової інформації, адресована голові Чернігівської обласної державної адміністрації та поширена серед широкого кола осіб, є недостовірною і такою, що порушує особисті немайнові права та завдає шкоди його діловій репутації як політичного діяча, кандидата економічних наук, вченого-агронома, генерального директора ТОВ «Земля і Воля».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Бобровицького районного суду Чернігівської області від 06 березня 2017 року позовні вимоги задоволено частково, визнано недостовірною інформацію, поширену ОСОБА_2 у листі на ім`я глави Чернігівської обласної державної адміністрації ОСОБА_12, а саме: «…А от Бобровицький район занурився у гірші роки «радянського застою», головним принципом якого була фраза: «Була б людина, а справу на неї склепати можна завжди». Усе почалося з інспірування «хабарництва» колишньому голові райдержадміністрації ОСОБА_5 , який посмів незадовго до цього вказати на неправомірні дії «закулісному менеджеру районного життя», Герою України, керівнику ТОВ «Земля і Воля» ОСОБА_1»; «…На час виборів до місцевих рад район залишився без очільника. Тому «тіньовим керівництвом» було зроблено все, щоб викривити результати волевиявлення людей, знівелювати справжні результати голосування за кандидатів від Партії «Блок Петра Порошенка»; «…Оскільки член Партії «Блок Петра Порошенка «Солідарність» ОСОБА_13 посмів самовисунутись кандидатом у мери на противагу кандидату від ОСОБА_1, на нього посипалися нісенітні звинувачення, нищівна критика, погрози з боку відомої на всю округу особи.», «…Днями був звільнений з посади член Партії «Блок Петра Порошенка «Солідарність», начальник відділу освіти ОСОБА_7 , який не підлабузнювався і мав на події в районі власну думку.»; «…Двоє молодих людей, не пред`являючи службових посвідчень, представляючись «особами, що брали ОСОБА_8 », почали так звану перевірку», «…Зараз розгорнута боротьба проти депутата районної ради від Партії «Блок Петра Порошенка «Солідарність» ОСОБА_14, який грішний у тому, що не поділяє бачення Героя України в питанні об`єднання громад.». Зобов`язано ОСОБА_2 після набрання чинності рішенням суду спростувати зазначену інформацію шляхом направлення від свого імені листа на ім`я голови Чернігівської обласної державної адміністрації ОСОБА_12

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_11 направляв лист до органу, який не компетентний перевіряти викладені у ньому факти, зловживав своїми правами на звернення, мав прямий умисел зганьбити честь, гідність і ділову репутацію ОСОБА_1 ; у суді не надав доказів достовірності поширеної інформації.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 02 червня 2017 року рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 06 березня 2017 року скасовано, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що у листі головний лікар комунального лікувально-профілактичного закладу «Бобровицька ЦРЛ» ОСОБА_2 висловлює оціночні судження щодо подій, які відбуваються в Бобровицькому районі Чернігівської області, вживає мовно-стилістичні засоби, які є характерними для оціночних суджень, тому поширена ним у листі інформація не може бути предметом судового захисту, не підлягає спростуванню та доведенню її правдивості.

Короткий зміст касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у червні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 02 червня 2017 року та залишити в силі рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 06 березня 2017 року.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження, витребувано справу з суду першої інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 грудня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII та розпочав роботу Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У квітні 2018 року справу передано до Верхового Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що зазначені у листі-зверненні висловлювання є фактичними відомостями у розумінні частини другої статті 30 Закону України «Про інформацію», можуть бути підтверджені матеріалами досудового розслідування, кримінального провадження, судовими рішеннями, матеріалами перевірок державник органів, газетними чи журнальними публікаціями, відеозаписами, експертизами. У суді першої інстанції представник, що представляв інтереси ОСОБА_2 , фактично підтвердила, що зазначені у листі висловлювання є недостовірною інформацією, а не оціночними судженнями.

Відзиву (заперечень) на касаційну скаргу не надходило.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що в газеті «Чернігівщина: новини і оголошення» від 17 березня 2016 року № 11 (568) у лівій колонці сторінки 2 опубліковано лист-звернення до голови Чернігівської обласної державної адміністрації ОСОБА_12 , у кінці колонки з публікацією зазначено: «З повагою головний лікар Бобровицького району, заслужений лікар України ОСОБА_2 ».

За змістом цієї публікації, зокрема: «…А от Бобровицький район занурився у гірші роки «радянського застою», головним принципом якого була фраза: «Була б людина, а справу на неї склепати можна завжди». Усе почалося з інспірування «хабарництва» колишньому голові райдержадміністрації ОСОБА_5 , який посмів незадовго до цього вказати на неправомірні дії «закулісному менеджеру районного життя», Герою України, керівнику ТОВ «Земля і Воля» ОСОБА_1»; «…На час виборів до місцевих рад район залишився без очільника. Тому «тіньовим керівництвом» було зроблено все, щоб викривити результати волевиявлення людей, знівелювати справжні результати голосування за кандидатів від Партії «Блок Петра Порошенка»; «…Оскільки член Партії «Блок Петра Порошенка «Солідарність ОСОБА_13 посмів самовисунутись кандидатом у мери на противагу кандидату від ОСОБА_1, на нього посипалися нісенітні звинувачення, нищівна критика, погрози з боку відомої на всю округу особи.», «…Днями був звільнений з посади член Партії «Блок Петра Порошенка «Солідарність», начальник відділу освіти ОСОБА_7 , який не підлабузнювався і мав на події в районі власну думку.»; «…Двоє молодих людей, не пред`являючи службових посвідчень, представляючись «особами, що брали ОСОБА_8 », почали так звану перевірку», «…Зараз розгорнута боротьба проти депутата районної ради від Партії «Блок Петра Порошенка «Солідарність» ОСОБА_14, який грішний у тому, що не поділяє бачення Героя України в питанні об`єднання громад.».

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно (частина перша статті 50 ЦПК України).

Аналогічні норми містилися у статтях 3, 32, 33 ЦПК України у редакції цього кодексу, чинного на час розгляду справи судами попередніх інстанцій (далі - ЦПК України 2004 року).

Відповідно до статті 297 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно зі статтею 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про інформацію» інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

У частині першій статті 277 ЦК України передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації.

Натомість, відповідно до статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання держави і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може бути предметом таких формальностей, умов, обмежень або санкцій, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського спокою, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» до суб`єктів діяльності друкованих засобів масової інформації належать засновник (співзасновники) друкованого засобу масової інформації, його редактор (головний редактор), редакційна колегія, редакція, трудовий колектив редакції, журналістський колектив, журналіст, автор, видавець, розповсюджувач. Засновник (співзасновники) може об`єднувати в одній особі редакцію, видавця, розповсюджувача. Редакція має право виступати засновником (співзасновником), видавцем, розповсюджувачем.

Відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації.

Якщо позов пред`явлено про спростування інформації, опублікованої в засобах масової інформації, то належними відповідачами є автор і редакція відповідного засобу масової інформації чи інша установа, що виконує її функції.

У разі коли редакція друкованого засобу масової інформації не має статусу юридичної особи, належним відповідачем є юридична особа, структурним підрозділом якої є редакція. Якщо редакція не є структурним підрозділом юридичної особи, то належним відповідачем виступає засновник друкованого засобу масової інформації.

При опублікуванні чи іншому поширенні оспорюваної інформації без зазначення автора (наприклад, у редакційній статті) відповідачем у справі має бути орган, що здійснив випуск засобу масової інформації.

У випадку, коли інформація була поширена у засобі масової інформації з посиланням на особу, яка є джерелом цієї інформації, ця особа також є належним відповідачем (пункт 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»).

Згідно з частиною другою статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб`єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці ЄСПЛ при тлумаченні положень статті 10 Конвенції.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина третя статті 12, частина перша статті 81 ЦПК України).

Аналогічні норми містилися у статтях 10, 60 ЦПК України 2004 року.

У разі доведення поширення недостовірної інформації спростування такої інформації має відбутися у спосіб, наближений до способу поширення.

Установивши, що у спірній публікації тексту листа вживаються мовно-стилістичні засоби (метафори), які не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки висловлювання ОСОБА_2 є оціночними судженнями, а тому не можуть бути визнані недостовірними.

Стверджування у касаційній скарзі про те, що лист містить фактичні відомості, було предметом розгляду у суді апеляційної інстанції, який обґрунтовано вважав, що фактичних відомостей, щодо яких видається можливим здійснити відповідну перевірку, газетна публікація не містить, достовірність висловів «занурився у гірші роки «радянського застою», «була б людина, а справу на неї склепати можна», «закулісний менеджер районного життя», «тіньове керівництво» не може бути доведено, як і спростовано.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 02 червня 2017 року - без змін.

Щодо судових витрат

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки суд касаційної інстанції дійшов висновку про залишення без змін рішення суду апеляційної інстанції, то у справі немає підстав для зміни розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 402, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 02 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. М. Сімоненко
Судді: А. А. Калараш
А. О. Лесько
С. Ю. Мартєв
Є. В. Петров