______________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/4655/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2019 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді Куриленко О.М.,

за участю секретаря - Баранової Ю.О.,

заявника ОСОБА_1 ,

заінтересованої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , державний нотаріус Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса Пінігіна Тетяна Миколаївна про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами та факту реєстрації шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

14 червня 2019 року заявник звернулась до суду з заявою, в якій просить: встановити факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_3 , є сином ОСОБА_4 . Встановити факт реєстрації шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , який був укладений 04.09.1985 року, про що Відділом запису актів громадянського стану Виконавчого комітету Центральної районної ради депутатів трудящих м. Одеси Одеської області зроблено запис за № 1037. Встановити факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_2 є сином ОСОБА_3 .

Ухвалою судді від 18.06.2019 року було відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду від 15.07.2019 року було витребувано від Київської державній нотаріальній конторі у м. Одеса (65080, м. Одеса, вул. Космонавтів, 11-А) належним чином засвідчені копії спадкових справ, заведених після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.

Заявник ОСОБА_1 у судовому засіданні заяву підтримала в повному обсязі, наполягала на її задоволенні.

Заінтересована особа ОСОБА_2 також просив задовольнити заяву у повному обсязі.

Заінтересована особа державний нотаріус Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса Пінігіна Тетяна Миколаївна у судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином, звернулась до суду з заяви про розгляд справи у її відсутність.

Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає заяву підлягаючою задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 5) ч. 2 ст. 293, п. 1) ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема і про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами, а також реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення.

В судовому засіданні встановлено, що 18 лютого 1958 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 1 від 23 травня 2019 року.

В період даного шлюбу, а саме ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син російською мовою було записано як « ОСОБА_7 », про що свідчить копія Свідоцтва Серії НОМЕР_1 .

Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 2 від 23 травня 2019 року, прізвище ім`я та по батькові українською мовою вказано як « ОСОБА_7 », де його батьками записані ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Однак, 18 грудня 1996 року Київським РВ УМВС України в Одеській області було видано паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , де українською мовою було записано « ОСОБА_3 ».

З урахуванням вказаного суд вважає доведеним факт того, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є сином ОСОБА_4 .

Також судом вставлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , про що Першим відділом реєстрації актів громадянського стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси було складено актовий запис за № 2366.

Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді будинку, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , який належав їй на підставі Свідоцтва про право власності на житловий будинок від 18 травня 1995 року .

Спадкоємцем першої черги її майна є син ОСОБА_3 , який фактично прийняв спадщину, оскільки проживав та був зареєстрований разом зі спадкодавцем за адресою АДРЕСА_1 , про що свідчить копія паспорта гр.. України Серії НОМЕР_2 , та довідки органу самоорганізації населення-комітет мікрорайону «10 станція великого фонтану у місті Одесі»

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За ч. 3 ст. 1268 ЦК України тривалість спільного проживання до смерті спадкодавця для прийняття спадщини законом не визначається.

Однак, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, про що Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси було складено актовий запис за № 7810.

Після його смерті відкрилась спадщина.

У відповідності зі ст. 1223 ЦК у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1258 ЦК спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Статтями 1261-1265 ЦК України визначені черги спадкоємців за законом: у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. Четверта черга спадкоємців за законом. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. У п`яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім`ї . Утриманцем вважається неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім`ї спадкодавця, але не менш як п`ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом ст. 1218 цього Кодексу до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

З заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 звернулись його дружина ОСОБА_1 та син ОСОБА_2 .

Відповідно до ст.66 Закону України „ Про нотаріат " на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, державним нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Видача свідоцтва провадиться у строки, встановлені цивільним законодавством України.

Згідно ч.1 ст.68 Закону України „Про нотаріат" нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна.

Відповідно ч.1 ст.46 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси, які вчиняють нотаріальні дії, мають право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій.

Як передбачено п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Однак, державним нотаріусом Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса Пінігіної Тетяною Миколаївною 24 травня 2018 року було винесено постанову, якою відмовлено ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, до майна померлого « ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Підставою для відмови зазначено, що аналізуючи документи, які були подані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, з`ясувалось, що у них відсутні документи, які є доказом того, що вони є спадкоємцями ОСОБА_3 , а померлий « ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , є спадкоємцем ОСОБА_4 , яка померла « ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи немайнових прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 1 Постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня і 995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.

Факт того що, ОСОБА_1 є дружиною, а ОСОБА_2 сином померлого « ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 підтверджується наступним.

Так судом встановлено, що 04 вересня 1985 року Київським відділом РАЦС м. Одеси було зареєстровано шлюб між - російською мовою « ОСОБА_7 » ІНФОРМАЦІЯ_4 та - російською мовою « ОСОБА_1 », ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_1 ».

Разом з тим в матеріалах справи міститься Повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 4 від 23 травня 2019 року де українською мовою прізвище, ім`я та по - батькові заявниці та її чоловіка вказано - « ОСОБА_7 та ОСОБА_1 ».

Проте відповідно до паспорта громадянина України Серії НОМЕР_3 виданого 18 грудня 1996 року прізвище ім`я та по-батькові заявниці українською мовою записано як « ОСОБА_1 ».

Таким чином, розбіжність в прізвищі заявника та її чоловіка сталося внаслідок невірного перекладу з російської мови на українську прізвища « ОСОБА_1 ».

Тобто матеріалами справи встановлено, що « ОСОБА_1 » (як записано у Повному витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб), « ОСОБА_1 » (як записано у паспорті гр.. України ) та - російською мовою « ОСОБА_14 ОСОБА_15 » є однією і тією ж особою та є дружиною ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також судом встановлено, що в період вказаного шлюбу народився син, російською мовою, « ОСОБА_16 », ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серії НОМЕР_4 , де батьками вказані « ОСОБА_7 » та « ОСОБА_17 ».

Натомість у повному витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 1 від 23 травня 2019 року українською мовою ПІП дитини вказано « ОСОБА_2 », а також батьків - « ОСОБА_7 та ОСОБА_1 ».

Також як вбачається з паспорта гр.. України Серії НОМЕР_5 , виданого Київським РВ УМВС України в Одеській області 12 грудня 2001 року, прізвище, ім`я та по батькові українською мовою записано як « ОСОБА_2 ».

Таким чином, судом достовірно встановлено факт того, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_7 є сином ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, відповідно до ст. 293 ЦПК України

Ст. 3 СК України передбачає, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Коло осіб, які знаходяться між собою у сімейних стосунках, перераховується у ст. 2 СК України (подружжя, батьки, діти, усиновлювачі та усиновлені, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, рідні брати та сестри, мачуха, вітчим, падчерка, пасинок)

Відповідно до положень ст. 315 ЦПК України юридичні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, встановлюють у судовому порядку, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно ч.1. ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦПК України, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною 3 ст. 13 ЦПК України, визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до положень ст.ст.76, 77, 78,80, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.

У зв`язку з вищевикладеним, на підставі повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що про задоволення заяви.

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 12, 81, 263- 265, 293, 315, 319 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , державний нотаріус Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса Пінігіна Тетяна Миколаївна, про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами та факту реєстрації шлюбу - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, а саме факт того, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Встановити факт реєстрації шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , який був укладений 04.09.1985 року, про що Відділом запису актів громадянського стану Виконавчого комітету Центральної районної ради депутатів трудящих м. Одеси Одеської області зроблено запис за № 1037.

Встановити факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 є сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, зокрема до Київського районного суду м. Одеси.

Суддя Куриленко О. М.