Ухвала

Іменем України

31 липня 2019 року

м. Київ

справа № 760/19220/17

провадження № 61-6528ск19

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_4, на ухвалу Київського апеляційного суду від 08 лютого 2019 року у складі судді: Кашперської Т. Ц., за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 20 листопада 2018 року позов ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 69 510,90 грн відшкодування завданої шкоди.

Не погоджуючись із заочним рішенням суду першої інстанції, представник відповідача у лютому 2019 року оскаржив його в апеляційному порядку.

Оскарженою ухвалою Київського апеляційного суду від 08 лютого 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Солом?янського районного суду м. Києва від 20 листопада 2018 року повернуто.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що апеляційна скарга була подана на заочне рішення без додержання порядку перегляду заочного рішення, передбаченого розділом ІІІ глави 11 ЦПК України. Оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення. Цей порядок є спеціальним і представляє окрему стадію судового процесу, дотримання якої для відповідача є обов`язковим. Однак, заява про перегляд заочного рішення відповідачем не подавалась.

ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав 26 березня 2019 року до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_4 , на ухвалу Київського апеляційного суду від 08 лютого 2019 року. Посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та передати справу до апеляційного суду для продовження розгляду.

Ухвалою Верховного Суду від 10 квітня 2019 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для сплати судового збору та надання права звернутися до суду із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження та навести інші підстави для поновлення строку, надавши відповідні докази. Ухвалою Верховного Суду від 22 травня 2019 року продовжено ОСОБА_1 строк на усунення недоліків касаційної скарги.

На виконання ухвали Верховного Суду від 10 квітня 2019 року особою, яка подала касаційну скаргу, надано до суду заяву щодо поновлення строку на касаційне оскарження та докази сплати судового збору.

У клопотанні ОСОБА_1 просить поновити строк на касаційне оскарження, посилаючись на те, що ухвала суду апеляційної інстанції направлялась лише позивачу та його представнику; ні відповідачу ОСОБА_1 , ні його представнику оскаржена ухвала не вручалася та не направлялася; повний текст ухвали суду апеляційної інстанції отримано представником ОСОБА_4 лише 11 березня 2019 року у суді першої інстанції. На підтвердження указаних обставин суду надано ксерокопії матеріалів справи, а саме: опису; довідкового листа; матеріалів справи а. с. 66-94, серед яких містяться супровідний лист Київського апеляційного суду від 08 лютого 2019 року (а. с. 87) про направлення копії ухвали від 08 лютого 2019 року та матеріалів апеляційної скарги позивачу, копію заяви представника відповідача від 27 лютого 2019 року, адресованої до Солом`янського районного суду м. Києва (а. с. 90) про видачу копії ухвали апеляційного суду із розпискою представника про її отримання 11 березня 2019 року.

Європейський суд з прав людини вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

У частині другій статті 390 ЦПК України передбачено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Аналіз касаційної скарги та доданих до неї матеріалів свідчить, що строк на касаційне оскарження пропущений з поважних причин. Тому суд, на підставі статті 390 ЦПК України, поновлює його.

Касаційна скарга мотивована тим, що положення статті 352 ЦПК України встановлюють для відповідача право апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції у загальному порядку. Відповідач вправі самостійно вибрати спосіб перегляду рішення суду першої інстанції або шляхом звернення із заявою про перегляд заочного рішення, або у загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги. Подання заяви про перегляд заочного рішення не є обов`язковою підставою для виникнення у відповідача права на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції. Відповідач реалізував право на апеляційне оскарження та подав апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Порядок перегляду заочного рішення суду визначено главою 11 ЦПК України. Тлумачення статей 284, 287, 288 ЦПК України свідчить, що оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення.

Встановивши, що ОСОБА_1 не звертався із заявою про перегляд заочного рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 20 листопада 2018 року, апеляційний суд зробив обґрунтований висновок про повернення апеляційної скарги.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Аналіз змісту касаційної скарги та оскарженої ухвали свідчить, що правильне застосовування судами норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись статтями 260, 390, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 08 лютого 2019 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_4 , на ухвалу Київського апеляційного суду від 08 лютого 2019 у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н. О. Антоненко

В. І. Журавель