Справа № 346/2419/19
Провадження № 2/346/1470/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2019 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі : головуючого судді П"ятковського В.І.

за участю секретаря Іванишин Х.І.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Коломиї справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору : ОКП "Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації", про скасування права власності на нерухоме майно та визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивач, звернувшись до суду з даним позовом, посилається на те, що у 1986 році збудував житловий будинок в АДРЕСА_1 , де і на даний час проживає разом із сім"єю.

У березні 2019 року звернувся до Коломийського МБТІ з метою виготовлення технічного паспорта, де з"ясував що будинок зареєстрований за відповідачкою.

Зазначає, що ОСОБА_2 стала власником спірного нерухомого майна на підставі рішення народного суду Івано-Франківського району від 05 лютого 1971 року та відповідно до вказаного рішення проведено реєстрацію нерухомого майна в Коломийському МБТІ.

Вказує, що у 1971 році між ним та відповідачкою було досягнуто усної домовленості щодо обміну належних їм земельних дідянок, в результаті чого він став власником нерухомого майна по АДРЕСА_1 , а відповідачка отримала у власність земельну ділянку в с. АДРЕСА_2 Івано - Франківської області.

Після завершення будівництва житлового будинку, виготовленням документації на нього займалась дружина, яка з метою економії коштів та часу всі документи виготовляла на ім"я відповідачки, яка в свою чергу запевнила, що в разі необхідності відчужить це майно безоплатно.

Вважає, що є власником спірного майна, а реєстрація права власності на нього за відповідачкою створює йому перешкоди вільно володіти і розпоряджатись ним.

Просить суд скасувати право власності відповідачки на спірне нерухоме майно та визнати за ним право власності на будинковолодіння.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просить позовні вимоги задовольнити, а справу розглянути у його відсутності.

Відповідачка на розгляд справи також не з`явилась, однак подала заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, з позовними вимогами згідна, не заперечує щодо їх задоволення.

Представник третьої особи в судове засідання не з"явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, при вирішення спору покладається на позицію суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Врахувавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судом встановлено, що будинковолодління в АДРЕСА_4 належить ОСОБА_2 на підставі рішення народного суду Івано-Франківського району Івано-Франківської області від 05 лютого 1971 року. Право власності зареєстровано в Коломийському МБТІ за реєстровим номером 714 (а.с.14).

Земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок, була виділена в безстрокове користування ОСОБА_4 на підставі рішення виконкому Отинянської селищної ради від 11 жовтня 1966 року (а.с.16-17). ОСОБА_5 зобов"язувався побудувати на ній одноповерховий житловий будинок і 14 жовтня 1966 року архітектурним відділом Коломийського району було складено Акт передачі границь земельної ділянки (а.с.15).

Під час отримання вищезазначених документів, ОСОБА_5 перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 . Рішенням народного суду Івано-Франківського району Івано-Франківської області від 05 лютого 1971 року шлюб між ними було розірвано та визнано за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок і земельну ділянку в АДРЕСА_5 (а.с.22).

Як вбачається із дослідженого судом та не заперечується сторонами, в 1971 році між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 було досягнуто усної домовленості щодо обміну належними їм земельними дідянками, в результаті чого позивач став власником нерухомого майна по АДРЕСА_1 , а відповідачка отримала у власність земельну ділянку в АДРЕСА_2 .

Вважаючи себе власником земельної ділянки в АДРЕСА_4 , позивач збудував на ній житловий будинок з господарськими спорудами, будівництво якого завершене у 1986 році, що стверджується Актом про закінчення забудови індивідуального будинку-садиби (а.с.23), де поселився разом із сім"єю та проживає на даний час.

Незважаючи на те, що будинок збудований позивачем, всі правовстановлюючі документи дружина ОСОБА_7 формила на ОСОБА_2 з метою економії коштів та часу, а остання в свою чергу запевнила, що претендувати на майно не буде і при першій необхідності відчужить його на користь позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Пункт 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється в разі відмови власника від права власності.

Згідно ч. 1 ст. 347 ЦК України особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності.

Виходячи з того, що спірне майно фактично належить позивачу як забудівнику на праві власності у встановленому законом порядку і це право не порушує нічиї права і охоронювані законом інтереси, відповідачка від свого права власності відмовляється та не заперечує проти визнання права власності на нього за позивачем, суд вважає за можливе скасувати право власності відповідачки та визнати за ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно шляхом задоволення позову.

На підставі наведеного та ст.ст. 15, 16, 328, 392, 346, 347 ЦК України, керуючись ст.ст. 247 ч. 2, 263, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Скасувати право власності на житловий будинок та господарські споруди, що знаходяться в АДРЕСА_1 , зареєстрований в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації за № 714 за ОСОБА_2 на підставі рішення народного суду Івано-Франківського району Івано-Франківської області від 05 лютого 1971 року.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Коломийським РВ УМВС України в Івано-Франківській області 04 березня 2000 року, РНОКПП : НОМЕР_2 - право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня йогопроголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 09 серпня 2019 року.

Суддя П`ятковський В. І.