Ухвала

07 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 795/487/18

провадження № 61-12604ас19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лідовця Р. А. розглянув клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення та апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 16 березня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 10 квітня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 16 березня 2018 року заяву ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 10 квітня 2014 року повернуто заявнику з підстав, передбачених частиною сьомою статті 454 ЦПК України.

У липні 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 16 березня 2018 року одночасно зі справою № 795/478/18 передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила скасувати ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 16 березня 2018 року та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

В окремо поданій заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 просила поновити строк для подачі апеляційної скарги на ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 16 березня 2018 року.

Ухвалою судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду

від 10 липня 2019 року визнано наведені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження неповажними, а апеляційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків. Запропоновано навести інші підстави для поновлення строку та зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.

У серпні 2019 року до суду касаційної інстанції надійшла заява ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження, яка мотивована тим, що копію оскаржуваної ухвали поштою вона не отримала, а випадково дізналась про неї 18 червня 2019 року з Єдиного державного реєстру судових рішень. Крім того, надає відповідь Чернігівського апеляційного суду від 25 липня 2019 року щодо неможливості видачі копії ухвали, оскільки 24 червня 2019 року справа направлена до Верховного Суду.

Однак такі доводи ОСОБА_1 щодо поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження неможливо визнати поважними, оскільки зазначені причини пропуску строку є по суті аналогічними, які ОСОБА_1 зазначала у апеляційній скарзі і які вже були визнані неповажними, а інших не навела.

Частиною першою статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Разом з тим, право суду на поновлення строку не є безмежним.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у практиці Європейського суду з прав людини.

Так, у параграфі 41 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Аналогічні висновки викладені Європейським судом з прав людини також у справах «Науменко проти України» від 9 листопада 2004 року, «Полтораченко проти України» від 18 січня 2005 року та «Тімотієвич проти України» від 8 листопада 2005 року.

Отже, безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

Поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення без доведеності поважності причин також не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах.

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 подана з пропуском строку на апеляційне оскарження, а наведені нею підстави для поновлення пропущеного строку є неповажними, тому у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

Керуючись пунктом 4 частини першої статті 358 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 16 березня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 10 квітня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Справу № 795/487/18 повернути Апеляційному суду Чернігівської області.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя Р. А. Лідовець