Справа № 222/869/18
Провадження № 2/222/11/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2019 року смт. Нікольське

Володарський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Доценко С.І.,

за участю секретаря судового засідання Болбат Н.І.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадженняцивільну справу за номером № 222/869/18 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , Нікольської районної державної адміністрації, Головного Управління Держгеокадастру у Донецькій області про витребування майна, визнання протиправним та скасування наказу про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

1.СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ СТОРІН

В травні 2018 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 , Нікольської РДА Донецької області, Головного Управління Держгеокадастру у Донецькій області про витребування майна, визнання недійсним розпорядження про надання земельної ділянки у власність та скасування державної реєстрації права власності.

В обґрунтування позову посилався на те, що після реорганізації СТОВ «Шевченко» він за договорами купівлі-продажу отримав у власність будівлі та споруди току, розташовані по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , а саме: нежитлове приміщення літ.Б-1, В-1, прибудова в-1 (критий ток), огорожа, ворота та замощення 1 асфальт площею 13580,7 м?, в тому числі асфальтне замощення для природної сушки зерна, площею 7210 м?, яке є ділянкою асфальтового покриття з профільованими смугами, довжиною 50-60 м та шириною 12-15 м зі скатом для стоку дощової води, є об`єктом нерухомого майна та має свою вартість. Вказаний майданчик належить йому на підставі Договору №1 купівлі-продажу від 01.09.2008 року та акту прийому-передачі товарно-матеріальних цінностей від 01.09.2008 року, звіту про оцінку майна, квитанції про сплату СТОВ "Шевченко" грошових коштів в сумі 110504,80 грн. Але під час нотаріального посвідчення договору №1 купівлі-продажу від 01.09.2008 року нотаріус помилково не зазначив всі споруди, а саме асфальтне замощення для природної сушки зерна площею 7210 м?.

В грудні 2014 року він продав ОСОБА_5 нежитлову будівлю - критий ток літ.В-1, площею 609,3 м?, розташований по АДРЕСА_1 та дозволяв користуватись замощенням.

В травні 2018 року йому стало відомо, що в квітні 2018 року ОСОБА_5 оформила право власності на земельну ділянку площею 0,8 га, кадастровий номер :07:000:0996, в тому числі, яка знаходить під належною йому спорудою - асфальтним замощенням, площею 7210 м?.

Вважаючи себе власником нерухомого майна - асфальтного замощення, площею 7210 м?, просив витребувати його з володіння ОСОБА_5 , скасувати наказ ГУ Держгеокадастру у Донецькій області "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни її цільового призначення" площею 0,8000 га, кадастровий номер :07:000:0996, визнати протиправною та скасувати реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,8000 га, кадастровий номер :07:000:0996, на ім`я ОСОБА_5 від 12.04.2018 року №25753245.

Відповідачем Нікольською РДА Донецької області подано відзив та письмові пояснення на позовну заяву в яких відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог тому що передача земельної ділянки у власність ОСОБА_5 для ведення особистого селянського господарства площею до 1 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебуває у запасі на території Тополинської сільської ради за межами населених пунктів здійснена в порядку реалізації права громадян України на приватизацію земельних ділянок та відповідно до вимог чинного законодавства. Просив в позові ОСОБА_4 відмовити.

25.07.2018 року відповідач ГУ Держгеокадастр у Донецькій області надав свій відзив на позов, в якому зазначив, що 23.09.2014 року за заявою ОСОБА_4 та на підставі технічної документації щодо інвентаризації земельної ділянки було зареєстровано земельну ділянку площею 0,1052 га, кадастровий номер :07:000:0857, цільове призначення - для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі (покритий ток). 10.12.2014 року об`єкт нерухомого майна, розташований на вказаній земельній ділянці, перейшов у власність ОСОБА_5 за договором купівлі-продажу. 10.04.2017 року ОСОБА_5 звернулася до відповідача з клопотанням на розроблення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства про що відповідачем видано наказ. Після надання відповідачем 15.05.2017 року відповідного дозволу ОСОБА_5 , 29.09.2017 року , на підставі проекту землеустрою на ім`я ОСОБА_5 , було зареєстровано земельну ділянку з кадастровим номером :07:000:0996. Просив відмовити в позові тому що право позивача не порушене.

Відповідачкою ОСОБА_5 подано відзив, в якому вона, посилаючись на недоведеність з боку позивача права власності на асфальтне замощення та земельну ділянку з кадастровим номером :07:000:0996, а отже відсутність права вимоги за позовом, просила відмовити у позові.

2.ЗАЯВИ ПРЕДСТАВНИКІВ СТОРІН.

Представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі та пояснила, що ОСОБА_5 безпідставно отримала право власності на земельну ділянку під асфальтним замощенням току, що є складовою частиною майна, що в складі майнового комплексу було придбане у власність позивачем в СТОВ «Шевченко» та належало на праві власності позивачу на підставі договору №1 купівлі-продажу майна СТОВ «Шевченко» від 01.09.2008 року, акту прийому-передачі майна від 01.09.2008 року квитанції про сплату СТОВ «Шевченко» вартості придбаного майна в сумі 11050480 грн. НА підставі рішення Володарського районного суду від 12.12.2008 року зазначену угоду було визнано дійсною. Але в 2009 році судове рішення було скасоване і право власності між сторонами договору було в листопаді 2009 року посвідчено нотаріально. Але ж в договорі купівлі-продажу помилково упущено зазначене замощення, хоча він вніс кошти і за нього. В 2014 році він будівлю під літерою В-1 (критий ток) продав відповідачу ОСОБА_5, без асфальтного замощення. Асфальтовий ток прилягає до нежитлових будівель Б-1 та В-1 і лише з його дозволу відповідачка ним користувалась. Коли йому стало відомо, що в 2018 році відповідачка оформляє право власності на земельну ділянку, що під його замощенням він звертався до Тополинської сільської ради Нікольського району де відбувались громадські слухання про розроблення відповідачкою проекту землеустрою та заперечував проти надання дозволу на розроблення проекту землеустрою. Їм було надано час для узгодження позиції, але його більше не повідомили про час повторних слухань. Пізніше йому стало відомо, що вона отримала право власності на земельну ділянку під током. Вважає, що діями відповідачів порушене його право власності. А тому просила задовольнити вимоги в повному обсязі та поновити порушене право позивача.

Представник відповідачки ОСОБА_5 проти задоволення позову заперечував, мотивуючи тим, що позиція позивача ґрунтується лише на припущеннях та відсутні жодні докази на підтвердження його позиції про наявність у нього права власності на спірне майно та права вимоги на звернення з зазначеними вимогами до суду. ОСОБА_5 за договором купівлі-продажу в грудні 2014 року придбала у відповідача об`єкт нерухомості під літерою В-1 Замощення є елементом благоустрою. Земельна ділянка перебувала у державній власності. ОСОБА_5 в 2018 році у встановленому законом порядку реалізувала своє право на земельну ділянку під замощенням. Права позивача не порушені, а тому його право вимоги ґрунтується на припущеннях щодо його право власності, яке не доведено належними доказами та правом користування зазначеною земельною ділянкою.

Представники Нікольської РДА пояснили, що оформлення права власності на землю відповідачем ОСОБА_5 проводилось у повній відповідності з діючим законодавством. Права позивача не порушені, тому не має підстав для задоволення позову.

3.ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 08.06.2018 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання, копію ухвали надіслано сторонам.

Ухвалою суду від 12.09.2018 року, 27.09.2018 року забезпечено докази у справі, шляхом їх витребування та виклику свідків.

Ухвалою Володарського районного суду Донецької області суду від 18.12.2018 року закрито підготовче провадження у справі, призначено її розгляд.

Ухвалою суду від 12.02.2019 року за клопотанням представника відповідачки ОСОБА_5 , який вступив до участі у справі після закриття підготовчого провадження, витребувано докази.

4.ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

З інвентарної справи КП «Володарське БТІ» критого току (складу) нежитлової будови розташованої по АДРЕСА_2 , встановлено, що за ОСОБА_4 зареєстроване право власності на нежитлову будівлю - покритий ток (склад) добудівля по АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу №419 від 03.11.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Володарського районного нотаріального округу, реєстраційний номер 4749245 від 10.11.2009 року (т.2, а.с.160-170).

Відповідно до договору купівлі-продажу нежилої будівлі від 03.11.2009 року, Сільськогосподарське підприємство з обмеженою відповідальністю "Шевченко", в особі ліквідатора Жевнової Т.М. продало, а ОСОБА_4 купив нежилу будівлю - покритий ток (склад) добуділвя, який складається з основної будівлі літ.Б-1 (1167,9 м2), що знаходиться по АДРЕСА_2 . В описі об`єкту купівлі-продажу не зазначено площа будь-яких інших об`єктів, що входили б до складу нежитлової будівлі по АДРЕСА_2 та площа відповідає площі основної будівлі.

З інвентарної справи критого току (основного), розташованого по АДРЕСА_1 , вбачатися, що за ОСОБА_4 також зареєстроване право власності на нежитлову будівлю - покритий ток (основний) по АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу №418 від 03.11.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Володарського районного нотаріального округу, реєстраційний номер 4749524 від 10.11.2009 року (т.2, а.с.171-176).

Відповідно до договору купівлі-продажу нежилої будівлі від 03.11.2009 року, Сільськогосподарське підприємство з обмеженою відповідальністю "Шевченко", в особі ліквідатора Жевнової Т.М. продало, а ОСОБА_4 купив нежилу будівлю - покритий ток (основний), який складається лише з основної будівлі літ.В-1 (609,3 м2), що знаходиться по АДРЕСА_1 . В описі об`єкту купівлі-продажу не зазначено площа будь-яких інших об`єктів, що входили б до складу нежитлової будівлі по АДРЕСА_1 та площа відповідає площі основної будівлі В-1

Таким чином зазначені договори купівлі -продажу об`єктів нерухомості В-1 та Б-1 не містять доказів про набуття позивачем ОСОБА_4 права власності на спірне асфальтне покриття, яке іменується ним як асфальтне замощення току.

Згідно договорів об`єкти нерухомості розташовані на земельній ділянці державної власності.

10.12.2014 року за договором купівлі-продажу нежилої будівлі ОСОБА_4 продав, а ОСОБА_5 придбала нерухоме майно: нежилу будівлю покритий ток (основний) літ В-1, з шлакоблоку, площею 609,3 м2, розташований по АДРЕСА_1 на земельній ділянці для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі (покритого току) державної власності, площею 0,1052 га, кадастровий номер :07:000:0857. Проведено державну реєстрацію права власності на цю нерухомість (т.1, а.с.27).

15.05.2017 року за Наказом ГУ Держгеокадастру у Донецькій області, ОСОБА_5 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, що перебуває у запасі на території Тополинської сільської ради Нікольського району Донецької області за межами населених пунктів. Орієнтовний розмір земельної ділянки 1,0000 га із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (т.1, а.с.184).

21.11.2017 року Нікольською РДА Донецької області надано ОСОБА_5 дозвіл на розроблення детального плану території для ведення особистого селянського господарства на земельній ділянці площею 0,8000 га розташованої на території Тополинської сільської ради Нікольського району Донецької області за межами населених пунктів (т.1, а.с.188-191).

На замовлення ОСОБА_5 виготовлено генеральний план території земельної ділянки (т.1, а.с.29-33, т.1, а.с.198-203), який затверджено відповідачем Нікольською РДА Донецької області 02.03.2018 року (т.1, а.с.192), а також проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_5 для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності розташованої за межами населеного пункту на території Тополинської сільської ради Нікольського району Донецької області, кадастровий номер :07:000:0996 (т.2, а.с.32).

Наказом ГУ Держгеокадастру у Донецькій області "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни її цільового призначення", затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_5 для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населеного пункту на території Тополинської сільської ради Нікольського району Донецької області; надано ОСОБА_5 безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,8000 га (кадастровий номер :07:000:0996), в тому числі господарських будівель і дворів із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають у запасі, без зміни її цільового призначення для ведення особистого селянського господарства на території Тополинської сільської ради Нікольського району Донецької області за межами населених пунктів.

Також вказаним наказом зобов`язано ОСОБА_5 здійснити реєстрацію права власності на земельну ділянку (т.1, а.с.26).

Відповідно до інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, за ОСОБА_5 12.04.2018 року зареєстроване право власності на земельну ділянку площею 0,8 га, кадастровий номер :07:000:0996, за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, запис в державному реєстрі №25753245 (т.1, а.с.25, 218).

Суд не приймає аргументи позивача та його представника про виникнення у позивача права власності на спірне майно на підставі договору купівлі-продажу №1 від 01.09.2008 року та як докази Договір №1 купівлі-продажу від 01.09.2008 року,за яким ліквідатор сільськогосподарського ТОВ "Шевченко" передано у власність ОСОБА_4 майно відповідно до акту приймання-передачі на 110504,80 грн. (т.1, а.с.54), а саме: будівлю та споруду тока, будівлю та споруду годувальні, будівлю овчарника (т.1, а.с.55), та рішення Володарського районного суду Донецької області від 12.12.2008 року, яким визнано дійсним договір купівлі-продажу нежилих приміщень: критого току АДРЕСА_1, прибудови до критого току АДРЕСА_2 ті їдальні АДРЕСА_3 , укладеного 01.09.2008 року, між ліквідатором сільськогосподарського ТОВ "Шевченко. та ОСОБА_4 (т.1, а.с.67-69) із наступних підстав.

Так, із матеріалів інвентарних справ КП «Володарське БТІ» на нерухоме майно по АДРЕСА_1, АДРЕСА_2 встановлено, що Витяги про реєстрацію за Тихонком після оформлення позивачем права власності на зазначене майно 05.05.2009 року мають відмітку про погашення. Наступними документами є дублікати свідоцтв на право власності та ви тяги про реєстрацію права власності на зазначене нерухоме майно за СТОВ « ОСОБА_6 » датовані 03.11.2009 року.

Сторони визнають і суд вважає це доведеним, на підставі ст.82 ЦПК України, що рішення Володарського районного суду від 12.12.2008 року про визнання дійсним договору купівлі-продажу було скасовано в 2009 році, а тому суд робить висновок про те що наслідком скасування судового рішення було скасування записів про право власності за Тихонком та повернення сторін в первісний стан.

Суд не приймає як доказ довідку ГУ ДФС у Донецькій області про сплату земельного податку ОСОБА_4 з фізичних осіб, та за період з 2012 по 2018 рік, тому що облік сплачених сум не передбачено в розрізі окремих земельних ділянок, а тому ця довідка не доводить та не спростовує обставини на які посилаються сторони (т.1, а.с.220-221).

Суд не приймає як доказ на обґрунтування позиції позивача показання свідка ОСОБА_7 виходячи із принципу допустимості доказів (ст.78 ЦПК України), тому що виникнення права власності на нерухоме майно має підтверджуватись належними письмовими доказами, відповідно до вимог ст.218 ЦК України та рішення суду в таких випадках не може ґрунтуватись на показаннях свідків.

5. МОТИВИ СУДУ

Ст.4 ЦПК України пов`язує право звернення до суду за судовим захистом у разі порушення , невизнання або оспорювання прав,свобод чи законних інтересів особи.

Таким чином встановлення порушеного, оспорюваного чи невизнаного права є предметом доказування в ході судового розгляду.

Позивач стверджує, що є власником асфальтного замощення току розташованого на території нерухомих об`єктів по АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_5 та АДРЕСА_2 , що належить позивачу. Позивач вважає що передача у власність ОСОБА_5 земельної ділянки під цим замощенням порушує його право власності.

Відповідно до ст.13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з положеннями ст.ст.12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і обов`язок доказування та подання доказів покладено на сторони. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.5 ст.263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Позивачем не надано доказів про те, що у встановленому законом порядку згідно ст. ст. 122, 123 ЗК України він звертався до компетентних органів з клопотаннями щодо відведення земельної ділянки у користування і що вона на достатніх правових підставах перебувала в його користуванні, при тому, що право користування та власності виникає з моменту державно реєстрації.

Так ним не доведено право власності на спірне майно - замощення току, яке є похідним для оспорювання правомірності набуття відповідачкою ОСОБА_5 права власності на земельну ділянку, та наявність переважних підстав для надання йому права власності на спірну земельну ділянку.

Проаналізувавши всі надані сторонами докази, суд вважає, що позивач не надав жодного належного та допустимого доказу на підтвердження права звернення до суду із зазначеним позовом.

При таких обставинах у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

6. СУДОВІ ВИТРАТИ

Судові витрати полягають у витратах на сплату судового збору в сумі 2114,40 грн., який був сплачений позивачем при зверненні до суду.

Враховуючи, що у задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі, відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 1,2,5,7,12,13,78,141,263,354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити в повному обсязі в задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , Нікольської районної державної адміністрації, Головного Управління Держгеокадастру у Донецькій області про витребування у ОСОБА_5 замощення (майданчик для сільськогосподарських потреб) розміром 7210 квадратних метрів на земельній ділянці кадастровий номер :07:000:0996, визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни її цільового призначення" площею 0,8000 га, кадастровий номер :07:000:0996 на ім`я ОСОБА_5 , визнати протиправною та скасувати реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,8000 га, кадастровий номер :07:000:0996, на ім`я ОСОБА_5 від 12.04.2018 року (реєстраційний номер 25753245)

Повний текст рішення виготовлений 13.12.2019 року.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Суддя: С.І.Доценко