Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" грудня 2019 р. Справа № 608/1450/19

Номер провадження2/608/611/2019

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Коломієць Н. З.

з участю секретаря Смаглій О. Р.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорткові в режимі відеоконференції з Хмельницьким апеляційним судом цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Альфа-Банк», яке є правонаступником акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В

В серпні 2019 року позивач - акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернувся в суд з позовною заявою до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

В позовній заяві позивач зазначив, що відповідно до договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 770/38-426-07 від 18 вересня 2007 року ОСОБА_2 отримала кредит в розмірі 7500 євро зі сплатою 12,0% річних та кінцевим терміном повернення 10 вересня 2017 року. В забезпечення виконання зобов`язання між АТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки №770/43-317-07. Відповідно до умов даного Договору, ОСОБА_3 виступає поручителем за зобов`язання ОСОБА_4 за основним кредитним договором. Зобов`язання за кредитним договором позивачем були виконані належним чином, проте, з другої сторони, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не виконали свої обов`язки, тому станом на 18 червня 2019 року виникла заборгованість в сумі 9 977,97 євро, яка складається з: 6 677,31 євро - заборгованості за тілом кредиту; 3 300,66 євро заборгованості по відсотках за користування кредитом. Позивач просив стягнути солідарно з відповідачів вказану заборгованість за кредитним договором та судові витрати.

Під час розгляду справи позивач подав заяву про заміну сторони її правонаступником, а саме: з АТ «Укрсоцбанк» на АТ «Альфа-Банк», оскільки, 10 вересня 2019 року Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та єдиним акціонером АТ «Укрсоцбанк» затверджено рішення про реорганізацію АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа - Банк». Ухвалою суду від 31жовтня 2019 року заява позивача була задоволена та залучено до участі у справі в якості правонаступника акціонерне товариство «Альфа - Банк».

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 подали відзив на позов та доповнення до відзиву, згідно з якими позов не визнають, просять суд при винесенні рішення застосувати строки позовної давності та відмовити у задоволенні позову. Зазначили, що позивач в 2009 році звертався з аналогічним позовом в суд та рішенням Чортківського районного суду № 2- 611/2009 від 24 вересня 2009 року з відповідачів достроково стягнута заборгованість по кредитному договору № 770/38-426-07 від 18 вересня 2007 року в загальній сумі 7 361,75 євро. На підставі рішення суду Чортківським районним судом Тернопільської області 08 грудня 2009 року було видано виконавчий лист та передано у відділ ДВС Чортківського районного управління юстиції на виконання. З огляду на даний факт вважають, що подача аналогічного позову є безпідставною, оскільки, це свідчить про повторне стягнення уже стягнутих сум боргу. Крім того зазначили, що позивач втратив право на нарахування процентів за користування кредитом, оскільки згідно абз. 2 п. 17 Постанови Пленуму ВССУ № 5 з розгляду цивільних та кримінальних справ щодо практики застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин від 30.03.2012 р., наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, надає кредитору право лише на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, і не надає права на нарахування і отримання відсотків за кредитним договором (нарахування і отримання яких можливо лише у разі стягнення коштів за виконавчим написом нотаріуса, згідно положень абзацу 3 пункту 17 цієї Постанови Пленуму ВССУ № 5).

Вказали, що вимога позивача про повторне стягнення заборгованості з відповідачів за тим самим договором кредиту, в тому числі і про стягнення заборгованості по нарахованих процентах після винесення першого рішення суду в 2009 році, не підлягає до задоволення, оскільки, порушує вимоги ст. 44 Цивільного процесуального кодексу України.

Стосовно строків позовної давності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 зазначили, що строк позовної давності для банку розпочався з моменту винесення рішення Чортківським районним судом № 2- 611/2009, а саме 24 вересня 2009 року та відповідно закінчився 24 вересня 2012 року. Банк безпідставно вимагає стягнути з них заборгованість за кредитом, адже він пропустив всі допустимі строки позовної давності звернення до суду до ОСОБА_2 відповідно до вимог ст.257 ЦК України та до ОСОБА_3 як поручителя, які передбачені вимогами ст.559 ЦК України і в силу цих обставин, поданий позов не підлягає до задоволення.

В додатковому відзиві відповідачі зазначили, що будь які стягнення за договором позики № 770/38-426-07 від 18 вересня 2007 року на сьогоднішній день можуть здійснюватися лише через Чортківський міськрайонний відділ ДВС, оскільки, рішення суду №2-611/2009 від 24 вересня 2009 року перебуває на виконанні у Відділі.

В ході розгляду справи позивач - АТ «Укрсоцбанк» подав заяву про зміну підстав позову та зменшення позовних вимог, відповідно до ст. 49 ЦПК України, в якій просить стягнути з відповідачів солідарно 23 178,18 гривень 3% річних та 95 042,47 інфляційних витрат, відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, що в загальному становить 118 220,65 гривень, за період з 25 вересня 2009 року по 03 жовтня 2019 року; просить стягнути з відповідачів судові витрати.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали відзив на заяву про зміну підстав позову та зменшення позовних вимог, згідно з яким визнають її частково. Зазначили, що оскільки борг за кредитним договором нарахований в іноземній валюті (євро), а не в національній валюті, то і штрафні санкції у вигляді 3% річних, згідно ст. 625 ЦК України, мають бути нараховані в іноземній валюті. А тому просять відмовити позивачу у задоволенні його заяви про зміну підстав позову та зменшення позовних вимог про стягнення з позичальника ОСОБА_2 та поручителя ОСОБА_3 штрафних санкцій, передбачених вимогами ст. 625 ЦК України за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом в частині стягнення інфляційних нарахувань, а щодо стягнення 3% річних просять задовольнити їх тільки частково у сумі 131,64 євро в межах строку позовної давності з урахуванням часткового погашення заборгованості за кредитом згідно рішення суду; застосувати до спірних правовідносин строки позовної давності щодо стягнення з них штрафних санкцій, передбачених вимогами ст. 625 ЦК України за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом.

Представник позивача Панченко Д.В. в судовому засіданні заяву про зміну підстав позову та зменшення позовних вимог підтримує, просить задоволити в повному обсязі. Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, в ході розгляду справи подали письмову заяву про слухання справи у їхній відсутності. Позов про зменшення позовних вимог визнають частково. Просять суд при винесенні рішення по справі застосувати строки позовної давності.

Суд, вислухавши представника позивача, врахувавши відзиви відповідачів, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

За положеннями ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За положеннями ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (п.1 ч.2 ст.16 цього Кодексу).

За положеннями ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Судом встановлено, що відповідно до договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 770/38-426-07 від 18 вересня 2007 року, який був укладений між АТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 , остання отримала кредит в розмірі 7500 євро зі сплатою 12,0% річних та кінцевим терміном повернення заборгованості 10 вересня 2017 року. В забезпечення виконання зобов`язання, цього ж дня між АТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки №770/43-317-07. Відповідно до умов даного Договору ОСОБА_3 виступає поручителем за зобов`язання ОСОБА_4 за основним кредитним договором.

24 вересня 2009 року Чортківським районним судом Тернопільської області було винесено заочне рішення №2-611/2009, яким за договором кредиту № 770/38-426-07 від 18 вересня 2007 року стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 борг в загальній сумі 7 361,75 (сім тисяч триста шістдесят один) євро 75 євроцентів, які за курсом НБУ станом на 06.05.2009 року в еквіваленті до національної валюти становило 75 973,26 (сімдесят п`ять тисяч дев`ятсот сімдесят три) гривні 26 копійок. Даним судовим рішенням стягнута вся заборгованість по тілу кредиту в сумі 6 705,23 євро та заборгованість по нарахованих процентах на дату подачі позову до суду в сумі 206,52 євро, а також 450,00 євро, нарахованих штрафних санкцій.

На підставі вищезазначеного рішення суду Чортківським районним судом 08 грудня 2009 року було видано виконавчий лист № 2-611/2009 про стягнення з відповідачів заборгованості за договором кредиту № 770/38-426-07 від 18 вересня 2007 року в загальній сумі 75 973,26 гривень, а також 759,00 гривень судового збору за розгляд справи у суді. Даний виконавчий лист позивачем 05.01.2010 року було направлено до відділу ДВС Чортківського РУЮ. Дані факти стверджуються витягом з виконавчого провадження №16689354 від 16.08.2019 року Чортківського міськрайонного відділу ДВС.

З приводу позовних вимог щодо стягнення з відповідачів солідарно 23 178,18 гривень 3% річних та 95 042,47 інфляційних витрат, відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, що в загальному становить 118 220,65 гривень, за період з 25 вересня 2009 року по 03 жовтня 2019 року, суд зазначає наступне.

Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить.

Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Крім того, висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться й у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 14-134цс18.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та у порядку, що встановлені договором.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В контексті статей 524, 533-535, 625 ЦК України можна зробити висновок, що грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті чи в іноземній валюті), таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року №6-49цс12 і Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для відступу від такої позиції.

У частині другій статті 625 ЦК України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення.

Тому при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.

Цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).

Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмета; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці.

Відповідно до пункту 30.1 статті 30 Закону України від 05 квітня 2001 року № 2346-ІІІ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.

Стосовно періоду, за який можливо стягнути 3% річних та інфляційні витрати у разі тривалого невиконання зобов`язання Верховним Судом України висловлено наступну правову позицію.

Главою 19 Цивільного Кодексу України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність.

Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України, застосовується загальний строк позовної давності тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ст. 267 ЦК).

Порядок відліку позовної давності наведено у ст. 261 ЦК України, зокрема відповідно до частини першої цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Оскільки, внаслідок невиконання боржниками грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбаченими ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Так як, вимоги про стягнення грошових коштів, передбачених ст. 625 ЦК України не є додатковими вимогами, в розумінні ст. 266 ЦК України, а тому закінчення перебігу строку позовної давності за основною не впливає на обчислення строку позовної давності за основною вимогою про стягнення 3% річних та інфляційних витрат. Стягнення 3% річних та інфляційних витрат можливо до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову.

Отже, 3 % річних розраховуються з урахуванням боргу у розмірі 7361,75 євро, помноженого на кількість днів прострочення в межах строку позовної давності, тобто 7361, 75 євро х 1100 днів х 3 : 100 : 365 = 665, 58 євро.

Кредитним договором не встановлено іншого порядку повернення боргу та не передбачено його визначення в грошовому еквіваленті до національної валюти України - гривні, тому правових підстав для стягнення 3% річних в національній валюті України гривні, суд не вбачає.

Стосовно нарахованого позивачем індексу інфляції в сумі 95 042,47 гривень, суд зазначає наступне.

За змістом статті 1 Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України гривня. А оскільки предметом кредитного договору була іноземна валюта - євро, тому індексації сума боргу не підлягає.

Норми ч.2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях. Аналогічну правову позицію виклав Верховний Суд України у Постанові від 27.01.2016 року у справі № 6-771цс15.

Тому, з огляду на вищевказане, в задоволені позову в частині стягнення з відповідачів індексу інфляції в сумі 95042,47 гривень, слід відмовити.

Відповідно до вимог п. 10 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Згідно платіжного доручення № 6922 від 30 липня 2019 року позивачем за подання позовної заяви сплачено 4 454,81 гривні.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже мінімальний розмір судового збору для юридичної особи, який встановлений на 2019 рік становить 1921 гривню, які підлягають стягненню в користь позивача солідарно з відповідачів.

Керуючись Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», Законом України «Про індексацію грошових доходів населення», ст. ст. 11, 257, 261, 267, 509, 524, 526, 533-535, 625, 1048, 1050, 1054 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 76, 81, 89, 141, 263, 264, 265, 267 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И РІ Ш И В:

Зменшені позовні вимоги товариства «Альфа-Банк» (03150, вул. Велика Васильківська, 100, м. Київ, ), яке є правонаступником акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , зареєстрованих та жителів АДРЕСА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , зареєстрованих та жителів АДРЕСА_1 в користь товариства «Альфа-Банк» (03150, вул. Велика Васильківська, 100, м. Київ, ), яке є правонаступником акціонерного товариства «Укрсоцбанк», 3% річних в сумі 665, 58 євро.

В решті позову відмовити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3

в користь товариства «Альфа-Банк», яке є правонаступником акціонерного товариства «Укрсоцбанк» 1 921 гривню судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо Тернопільському апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 13 грудня 2019 року.

Суддя:/підпис/

Копія вірна

Оригінал рішення знаходиться в матеріалах справи № 608/1450/19

Рішення набирає законної сили « » р.

Суддя: Н. З. Коломієць

Копію рішення видано « » року

Секретар: