Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/2244/19

номер провадження 2/695/1106/19

09 серпня 2019 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Середи Л.В.

за участю секретаря Бреуса В.С..,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Золотоніського РЕМ ПАТ «Черкасиобленерго» про зобов`язання підключення електроенергії та стягнення матеріальних збитків і моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Золотоніського РЕМ ПАТ «Черкасиобленерго» про зобов`язання підключення електроенергії та стягнення матеріальних збитків і моральної шкоди.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідач по справі 22.05.2019 року відключив на опорі електроенергію за адресою АДРЕСА_1 , при цьому залишивши записку про відключення.

Позивач наполягає, що про відключення електроенергії а ні його, а ні членів його сім`ї не попереджали, тому дізнавшись про таке відключення він звернувся до Золотоніського РЕМ ПАТ «Черкасиобленерго», де йому повідомили про наявний борг по сплаті за електроенергію в сумі 161,65 грн., після сплати якого йому було відмовлено у підключенні електроенергії, оскільки за таке підключення відповідач по справі вимагав іще 750 грн. Позивач зазначає, що він знаходиться у скрутному матеріальному становищі через свій поважний вік, а також у зв`язку із тяжкою хворобою дружини та дочки на лікування яких витрачаються всі кошти його родини, окрім того суму боргу в розмірі 161,65 грн. він не визнає вимагаючи пояснень від відповідача щодо обставин її нарахування. Оскільки в позасудовому порядку вирішити дане питання сторонам не вдалося, позивач, вважаючи свої права порушеними, звернувся до суді із даним позовом.

Дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на підставі ухвали Золотоніського міськрайонного суду від 16.07.2019 року.

Відповідач по справі надав до суду відзив на позовну заяву відповідно до якого позовні вимоги не визнав наполягаючи на тому, що ОСОБА_1 не є стороною договору про користування електричною енергією, а споживачем електричної енергії за вказаною вище адресою є ОСОБА_3 , яка має борг за користування нею в сумі 161 грн. 65 коп.. Відповідач направляв споживачу відповідне попередження про відключення електричної енергії у разі не погашення боргу, однак воно було проігнороване, а тому Золотоніський РЕМ 22.05.2019 року відключив електричну енергію. Тільки після відключення споживач оплатив вказану вище заборгованість, однак відповідно до норм чинного законодавства споживач повинен оплатити витрати на здійснення робіт з припинення та відновлення електроживлення, а оскільки споживач вказані витрати не оплатив, тому енергопостачання йому не відновлювалось.

В судовому засіданні позивач на задоволенні своїх позовних вимог наполягав.

Представник відповідачау судовому засіданні заперечував проти позову з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Суд, заслухавши поясненя учасників процесу та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. При цьому суд виходить з наступних підстав.

Статтями15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту прав, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Дослідивши матеріали справи та доводи сторін по справі судом встановлено, що позивач по справі дійсно не є стороною договору на обслуговування електричної енергії по АДРЕСА_2 .

Однак сам відповідач зазначає, що за адресою АДРЕСА_2 , АДРЕСА_2 РЕМ має договірні відносини із споживачем електричної енергії ОСОБА_3 , особовий рахунок 78-12.

Разом з тим в матеріалах справи наявна довіреність ОСОБА_3 надана ОСОБА_1 представляти та захищати її інтереси в усіх державних та недержавних установах, у тому числі судах України, яка посвідчена приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Висоцькою С.І., зареєстрована в реєстрі №874.

Таким чином судом встановлено, що позивач належним чином уповноважений на представництво інтересів споживача електричної енергії, а тому доводи відповідача про неналежну сторону є необґрунтованими.

Заперечуючи доводи позивача відповідач наполягає, що за вказаною адресою існує заборгованість по сплаті електричної енергії, а тому рекомендованим повідомленням споживачу було направлено відповідне попередження, яке було проігноровано. За таких підстав відповідач, керуючись нормами чинного законодавства відключив електроенергію.

Разом із тим суд враховує, що відповідно до ст. 12, ст. 13 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд зважає, що до матеріалів відзиву на позовну заяву належних доказів направлення зазначеного вище попередження відповідачем не додано. Так матеріали справи не містять ні самого листа, ні доказів на підтвердження його вручення споживачу.

Більше того відповідач як доказ направлення вказаного листа надає суду реєстр листів та поштову квитанцію, які начебто підтверджують факт отримання споживачем такого попередження.

Одна із змісту такого реєстру вбачається, що отримувач такого листа зазначений як ОСОБА_4 , в той час як сам відповідач зазначає, що споживачем електроенергії є ОСОБА_3 .. Окрім того вказаний реєстр не може буди належним доказом відповідного попередження споживача електричної енергії про усунення недоліків та сплати боргу, адже він не свідчить ні про отримання такого попередження, ні про зміст самого листа, який був направлений. За таких обставин такий доказ не може розцінюватися судом як належний та достатній.

Відповідно до ст.58 3акону України «Про ринок електричної енергії» споживач має право: отримувати електричну енергію належної якості згідно з умовами договору та стандартами якості електричної енергії.

Згідно з п.7.5 «Правил роздрібного ринку електричної енергії», що затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 14.03.2018 за №312 (далі Правил), припинення повністю або частково постачання електричної енергії споживачу здійснюється: електропостачальником за умови попередження споживача непізніше ніж за 5 робочих днів до дня відключення уразі: заборгованості з оплати за спожиту/електричну енергію відповідно до умов договору з електропостачальником; недопущення уповноважених представників електропостачальника до розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії, що розташовані на території споживача.

Попередження про припинення повністю або частково постачання (розподілу або передачі) електричної енергії оформлюється після встановлення факту наявності підстав для вчинення вказаних дій та надається споживачу окремим письмовим повідомленням, у якому зазначаються підстава, дата і час, з якого електропостачання буде повністю або частково припинено, прізвище, імя, по батькові, підпис відповідальної особи, якою оформлено попередження.

Датою отримання таких попереджень буде вважатися дата їх особистого вручення, що підтверджується підписом одержувача та/або реєстрацією вхідної кореспонденції, або третій календарний день від дати отримання поштовим відділенням зв`язку, в якому обслуговується одержувач (у разі направлення поштою рекомендованим листом).

Як вже зазначалося вище за положеннями ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачем не надано будь-яких доказів з приводу наведених позивачами обставин про фактичне відключення від мережі електропостачання, а також не надано доказів, що підтверджують дотримання вимог вищевказаних Правил роздрібного ринку електричної енергії з приводу обов`язкового попередження споживача про відключення, строки та порядок такого попередження.

У відповідності до визначення термінів, наведених в Законі України «Про захист прав споживачів», продукція це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб.

Згідно з п.5 ч.1 ст.43 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Також суд зважає і на доводи позивача про правомірність нарахування зазначеної відповідачем заборгованості. Так із матеріалів справи, а саме квитанції за оплату спожитої електроенергії за травень 2019 року, за адресою АДРЕСА_2 , вбачається, що за травень 2019 року до сплати належить 0,90 грн., згідно квитанцій за березень та квітень 2019 року заборгованість у споживача відсутня.

Разом із тим відповідно до розрахунку по особовому рахунку ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 , за травень місяць 2019 року спостерігається заборгованість у розмірі 161,65 грн., однак відповідач взагалі ніяк не пояснює обставини виникнення такої заборгованості, порядок її нарахування та обставини чому вона не була відображена у квитанціях за березень, квітень та травень 2019 року.

Таким чином суд приходить до переконання про неналежні дії відповідача стосовно передчасного відключення електричної енергії та порушення прав її споживача.

Разом із тим суд не може задовольнити вимоги позивача про стягнення на його користь матеріальних збитків у розмірі 161,65 грн., оскільки із матеріалів справи, а саме квитанції №73 від 23.05.2019 року платником зазначений ОСОБА_5 , а не позивач чи особа, яку він представляє.

Таким чином докази понесення позивачем матеріальних збитків на зазначену суму матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Постановою Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року із змінами внесеним постановою Пленуму Верховного суду України №5 від 25.05.2001 року та №1 від 27.02.2009 року, визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зав`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року із змінами внесеним постановою Пленуму Верховного суду України №5 від 25.05.2001 року визначено, що оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Пунктом 9 вказаної вище Постанови Пленуму Верховного суду України визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Позивач обґрунтовуючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди посилався на те, що незаконні дії відповідача завдали йому моральних страждань, оскільки внаслідок відключення від електропостачання будинку в якому проживає його сім`я, йому було завдано труднощів у житті і знадобилися додаткові зусилля для організації свого існування, оскільки він є інвалідом другої групи, більше того на його утриманні перебуває хвора дружина, стан здоров`я якої в наслідок дій відповідача різко погіршився а тому вона була госпіталізована в лікарню УВС в Черкаській області.

Оскільки, суд визнає, що дії відповідача по припиненню електропостачання до будинку позивача є такими, що обмежують права і інтереси позивача як споживача електричної енергії, та визнав дії щодо відключення електропостачання неправомірними, то вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, суд дійшов висновку, що з урахуванням характеру та глибини душевних страждань позивача, пов`язаних з противоправними діями відповідача, а також засад розумності, виваженості та справедливості, заявлений позивачем розмір шкоди є справедливим, а тому суд стягує на користь позивача заявлену суму моральної шкоди 2000.0 грн.

Надаючи правову оцінку належності обраного особою способу захисту, належить зважати й на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У п. 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги ст. 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового захисту стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за ст. 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Отже, обраний позивачем спосіб захисту цивільних прав та інтересів, а саме, визнання незаконними дій відповідача, не суперечить положенням ст. 16 ЦК України і Закону України «Про захист прав споживачів». Зокрема, ч. 2 ст.16 ЦК України передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (ст. ст. 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема ст. 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

З урахуванням наведеного суд доходить висновку про те, що обраний позивачем спосіб захисту цивільних прав та інтересів, який полягає у визнанні незаконними дій відповідача є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Суд також вважає, що з відповідача необхідно стягти судові витрати відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі зазначеного та керуючись ст. ст. 10, 141,

ст., ст. 264, 265, 274 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Золотоніського РЕМ ПАТ «Черкасиобленерго» про зобов`язання підключення електроенергії та стягнення матеріальних збитків і моральної шкоди задовольнити частково.

Зобов`язати Золотоніський РЕМ ПАТ «Черкасиобленерго» підключити електроенергію за адресою АДРЕСА_2 .

Стягнути із Золотоніського РЕМ ПАТ «Черкасиобленерго» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Золотоніського РЕМ ПАТ «Черкасиобленерго», на користь держави судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп., який сплатити на рахунок: Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Код за , Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Код банку отримувача (МФО) 899998, Рахунок отримувача 6001, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів в порядку визначеному ст.,ст. 354-356 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: Середа Л.В