Справа № 464/4794/18 Головуючий у 1 інстанції: Чорна С.З.
Провадження № 22-ц/811/2451/19 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 року м.Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: головуючого - судді Бойко С.М., суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на рішення Сихівського районного суду м.Львова від 10 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (далі - ПрАТ «УПСК»), як із страховика забезпеченого транспортного засобу, 39996 грн.10 коп., та з ОСОБА_2 , як з винної особи, 20222 грн. 62 коп. на відшкодування вартості відновлювального ремонту транспортного засобу марки «Мазда 2», з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , який було пошкоджено внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), яка сталась 21.12.2015 року по вул.Сихівська, 16а в м.Львові з вини водія ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом марки «Опель Омега», з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_2 , цивільно-правова відповідальність якого на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «УПСК». Крім того, просив стягнути з ОСОБА_2 моральну шкоду, завдану пошкодженням належного йому на праві власності транспортного засобу, в розмірі 5000 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що за наслідками вказаної ДТП працівниками патрульної поліції м.Львова було складено відносно нього адміністративний протокол за ст.124 КУпАП, який скеровано до суду для вирішення питання про притягнення його до адміністративної відповідальності, однак, постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 23.06.2017 року, яка набрала законної сили 04.07.2017 року, закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного вище адміністративного правопорушення, в той час як вину відповідача ОСОБА_2 підтверджено постановою Сихівського районного суду м.Львова від 18.01.2018 року, яка набрала законної сили 29.01.2018 року, а тому після визначення вказаними судовими рішеннями його правового статусу, як потерпілого в ДТП, а відповідача ОСОБА_2 , - як винної в ДТП особи, він (позивач) на підставі проведеного за його заявою висновку автотоварознавчого дослідження від 18.06.2018 року, звернувся до ПрАТ «УПСК» із письмовою заявою від 06.07.2018 року про виплату йому відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності страховика в розмірі 39996 грн. 10 коп., але страхова компанія відмовила у виплаті такого відшкодування, посилаючись на те, що ним подана заява після спливу одного року з моменту скоєння ДТП.

Позивач вважає таку відмову незаконною, оскільки статус потерпілого в ДТП йому було встановлено названою вище постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 23.06.2017 року, а тому раніше він не мав правових підстав звертатись до страховика винної особи із відповідною заявою.

Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 10 червня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ПрАТ «УПСК» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 39996 грн. 10 коп. невиплаченого страхового відшкодування.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 25222 грн. 62 коп. з яких: 20222 грн. 62 коп. - грошові кошти, що становлять різницю між вартістю відновлювального ремонту та розміром страхового відшкодування, а 5000 грн. - грошові кошти на компенсацію завданої моральної шкоди.

Стягнуто з ПрАТ «УПСК» на користь ОСОБА_1 352 грн. 50 коп. судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1057 грн. 50 коп. судового збору.

Рішення суду оскаржив відповідач ПрАТ «УПСК», просить рішення скасувати в частині задоволених вимог позивача до ПрАТ «УПСК» з підстав порушення норм матеріального права та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні цих позовних вимог.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що суд дійшов помилкового висновку про обчислення перебігу річного строку для подання заяви про виплату страхового відшкодування з моменту набуття особою статусу потерпілого, оскільки відповідно до пункту 37.1.4 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» перебіг цього строку пов`язаний саме з моментом скоєння ДТП.

Крім того, зазначає, що суд, взявши за основу при визначенні розміру матеріального збитку надане позивачем автотоварознавче дослідження, не дав йому належної правової оцінки і не врахував, що воно було складено з порушенням вимог вказаного вище Закону.

Також апелянт звертає увагу на неврахування судом практики Верховного Суду у справах з аналогічними правовідносинами.

Позивач ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відмова апелянта у виплаті страхового відшкодування є незаконною, оскільки звернутись раніше (в межах визначеного Законом річного строку) із заявою про виплату страхового відшкодування він (позивач) не мав правових підстав з огляду на те, що положення статтей 1.3, 3, 5, 6, 22.2, 28, 33.1, 35, 36.4 Закону наділяють його таким правом виключно за умови, що він має статус потерпілої особи.

Звертає увагу, що адміністративний матеріал за ст.124 КУпАП на водія автомобіля «Опель Омега», р.н.з. НОМЕР_2 , - ОСОБА_2 було оформлено зі спливом річного строку, передбаченого п.37.1.4 ст.37 Закону, оскільки постанова Сихівського районного суду м.Львова від 18.01.2018 року, якою було встановлено вину в ДТП саме водія ОСОБА_2 , набрала законної сили 29.01.2018 року, а тому лише з цієї дати позивач набув статусу потерпілої особи і отримав право на звернення до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до вимог абзацу 2 частини 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 10.12.2019 року, є дата складення повного судового рішення - 11.12.2019 року.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21.12.2015 року, близько 21 год. 55 хв., по вул.Сихівська, 16а у м.Львові сталась ДТП за участю транспортного засобу марки «Мазда 2», з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , під керуванням позивача ОСОБА_1 , та транспортного засобу марки «Опель Омега», з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_2 , під керуванням відповідача ОСОБА_2 .

Первинно протокол про адміністративне правопорушення від 21.12.2015 року було складено відносно позивача ОСОБА_1 про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, однак, постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 23.06.2017 року, яка набрала законної сили 04.07.2017 року, було закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно позивача ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення (а.с.8).

У зв`язку з цим, 11.12.2017 року працівники патрульної поліції м.Львова склали новий адміністративний протокол по вказаній ДТП відносно відповідача ОСОБА_2 про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, і постановою Сихівського районного суду м.Львова від 18.01.2018 року, яка набрала законної сили 29.01.2018 року, його вина у вчиненні вказаної ДТП підтверджена, однак, провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення (а.с.9-10).

Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 на момент вчинення ДТП була застрахована в ПрАТ «УПСК» (поліс №АЕ6246635 від 04.12.2015 року), за умовами якого, страхова сума (ліміт відповідальності страховика) за шкоду, завдану майну потерпілого, становить 50000 грн., франшиза - нуль гривень (а.с.11-12).

Про вказану ДТП відповідач ОСОБА_2 того ж дня, 21.12.2015 року о 22 год. 17 хв. усно повідомив свого страховика ПрАТ «УПСК» через ТОВ «Смайл Сервіз», яке надає ПрАТ «УПСК» послуги технічного асистансу, і таке усне повідомлення зареєстроване названим товариством (а.с.13).

06.07.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до страховика забезпеченого транспортного засобу - ПрАТ «УПСК» із письмовою заявою про виплату страхового відшкодування у зв`язку з пошкодженням з вини водія ОСОБА_2 належного йому на праві власності транспортного засобу марки «Мазда 2», з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 (а.с.35).

Виплату страхового відшкодування позивач просив здійснити на підставі висновку №211 експертного автотоварознавчого дослідження, складеного експертом-автотоварознавцем ОСОБА_3 18.06.2018 року (а.с.16-34), згідно з яким вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Мазда 2», з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , без урахування коефіцієнту фізичного зносу на момент дослідження становила 60218 грн. 72 коп., а вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу - становила 39996 грн. 10 коп.

Листом ПрАТ «УПСК» за вих.№2367/18 від 16.07.2018 року (а.с.36), позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у виплаті страхового відшкодування на підставі пункту 37.1.4 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з неподанням ним протягом одного року з моменту скоєння ДТП заяви про виплату страхового відшкодування.

У відповідності до ст.1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.ст.22, 1192 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, зокрема, витрат, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), має право на їх повне відшкодування, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції, чинній на момент вчинення ДТП, (далі - Закон), у разі настання страхового випадку страховик в межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 28 цього Закону, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Статтею 29 Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати, пов`язані з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Отже, відповідно до вказаних вище вимог Закону, страховиком забезпеченого транспортного засобу виплачується потерпілому страхове відшкодування, виходячи із вартості відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу і в межах ліміту відповідальності страховика.

Згідно зі ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, з урахуванням наведених вище норм матеріального права, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що розмір страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності страховика згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відповідача ОСОБА_2 становить вартість відновлювального ремонту транспортного засобу позивача з урахуванням коефіцієнту зносу - 39996 грн. 10 коп., а решту вартості відновлювального ремонту у розмірі 20222 грн. 60 коп. повинен відшкодувати відповідач ОСОБА_2 , як винна в ДТП особа, а тому в цій частині підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення немає, до того ж, відповідач ОСОБА_2 рішення суду в апеляційному порядку не оскаржував.

Однак, правильно визначивши розмір страхового відшкодування, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про зобов`язання ПрАТ «УПСК» виплатити вказану суму страхового відшкодування позивачу, оскільки суд в цій частині не врахував норми пункту 37.1.4 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якою передбачено, що підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Встановлений цією нормою Закону строк є присічним, оскільки Законом не передбачено підстав для його поновлення чи продовження, і його перебіг обчислюється саме з моменту скоєння ДТП, а не з моменту встановлення учаснику ДТП статусу потерпілого, як помилково вважав суд першої інстанції, ухвалюючи рішення в частині задоволення позовних вимог позивача, звернених до відповідача ПрАТ «УПСК».

Отже, вимога позивача про відшкодування йому майнової шкоди в розмірі 39996 грн. 10 коп. за наведених вище обставин справи і з урахуванням наведених вище норм матеріального закону є безпідставною.

Таким чином, враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовної вимоги позивача про стягнення з відповідача ПрАТ «УПСК» страхового відшкодування в розмірі 39996 грн. 10 коп. підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні цієї вимоги позивача.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою позивачу в задоволенні позову до відповідача ПрАТ «УПСК», правових підстав для відшкодування за рахунок цього відповідача понесених позивачем судових витрат немає, а тому рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача ПрАТ «УПСК» у користь позивача судового збору в розмірі 352 грн. 50 коп. підлягає скасуванню, а судові витрати, понесені відповідачем ПрАТ «УПСК» по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1057 грн. 20 коп., підлягають стягненню з позивача у користь відповідача.

В решті рішення суду не оскаржувалось, а тому правових підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.4, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» задовольнити.

Рішення Сихівського районного суду м.Львова від 10 червня 2019 року в частині задоволення позовної вимоги ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування в розмірі 39996 гривень 10 копійок скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні цієї позовної вимоги ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення Сихівського районного суду м.Львова від 10 червня 2019 року в частині стягнення з приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» у користь ОСОБА_1 судового збору в розмірі 352 гривень 50 копійок скасувати.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 у користь приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1057 гривень 20 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 11 грудня 2019 року.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

Ніткевич А.В.