Житомирський апеляційний суд
Справа №295/2428/18 Головуючий у 1-й інст. Лєдньов Д. М.
Категорія 54 Доповідач Микитюк О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2019 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого Микитюк О.Ю.

суддів Григорусь Н.Й.

Борисюка Р.М.

при секретарі Гайдамащук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу №295/2428/18

за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Октава фінанс» про зміну формулювання причини звільнення, стягнення заробітної плати, вихідної допомоги при звільненні, компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за весь час затримки його виплати, відшкодування моральної шкоди та витрат на правничу допомогу

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Октава фінанс»

на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 19 вересня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Лєдньова Д.М. у м. Житомирі,

встановив:

28 лютого 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про захист трудових прав, після уточнення позовних вимог остаточно просила змінити формулювання причини звільнення - звільнена за прогул без поважних причин, п.4 ст. 40 КЗпП України, на звільнена за власним бажанням (внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору), ч.3 ст. 38 КЗпП України, стягнути з відповідача вихідну допомогу при звільненні в сумі 11169 грн., невиплачену заробітну плату в сумі 3723 грн., компенсацію за невикористану відпустку в сумі 329,66грн., середній заробіток за весь час затримки виплати (станом на 12.07.2018 року) в сумі 8406,33грн., моральну шкоду в розмірі 5000грн., витрати на правничу допомогу в сумі 10000грн.

В обґрунтування позову зазначала, що працювала у відповідача на посаді касира, 20.12.2017 подала заяву про звільнення згідно ч.3 ст. 38 КЗпП України, проте звільнена з з 01.02.2018 року на підставі п.4 ст. 40 КЗпП України.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 19 вересня 2019 року позов задоволено частково. Змінено формулювання причин звільнення ОСОБА_1 з роботи з ТОВ «ФК «Октава фінанс» зі звільнена за прогул без поважних причин, п.4 ст. 40 КЗпП України на звільнена за власним бажанням (внаслідок порушення власником або уповноваженим органом законодавства про працю, умов колективного і трудового договору), ч.3 ст. 38 КЗпП України. Стягнуто з ТОВ «ФК «Октава фінанс» на користь ОСОБА_1 вихідну допомогу при звільненні в сумі 10384,50грн., не виплачену заробітну плату в сумі 3723грн., компенсацію за невикористану відпустку в сумі 329,66 грн., середній заробіток за весь час затримки виплати (станом на 12.07.2018 року) в сумі 8406,33 грн.; моральну шкоду в розмірі 1000,00 грн. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ТОВ «ФК «Октава фінанс» просить скасувати рішення і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що вчинення ОСОБА_1 прогулу підтверджено належними доказами, звільнення проведено із дотриманням норм трудового законодавства. Суд першої інстанції не навів жодних розрахунків, з яких він виходив при визначенні сум невиплаченої заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку і середнього заробітку за весь час затримки виплати. Наявність моральної шкоди позивачкою не доведена.

У відзиві ОСОБА_1 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, посилаючись на його законність і обґрунтованість.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що наказом ТОВ «Фінансова компанія «Октава фінанс» від 16.11.2017 ОСОБА_1 прийнято на роботу з 16.11.2017 на посаду касира з окладом 3200 грн.

20.12.2017 ОСОБА_1 направила роботодавцю заяву про звільнення за ч.3 ст. 38 КЗпП України.

Згідно табелів обліку робочого часу за листопад, грудень 2017 року, індивідуальних відомостей про застраховану особу Пенсійного фонду України позивачка виконувала трудові обов`язки з 16.11.2017 до 31.12.2017року. За це період їй була нарахована заробітна плата в розмірі 4800грн та компенсація за невикористану відпустку в розмірі 249грн.30коп., які відповідач виплатив їй 27.04.2018 року разом із середнім заробітком за час затримки розрахунку в розмірі 2974грн.10коп. (а.с.80,91).

Як передбачено ст.38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Відповідно до ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується не рідше двох разів на місяць.

Строки виплати заробітної плати роботодавець порушив і з урахуванням того, що ОСОБА_1 не визначила строк розірвання трудового договору, був зобов`язаний звільнити її за власним бажанням після спливу двох тижнів з дня подання заяви про звільнення. Проте, наказом ТОВ «Фінансова компанія «Октава фінанс» № 65/2-к від 01.02.2018 року позивача звільнено за прогул без поважних причин, учинений з 02.01.2018 року по 01.02.2018 року (п.4 ст. 40 КЗпП України).

За таких обставин суд першої інстанції зробив правильний висновок про наявність підстав для зміни формулювання причини звільнення, стягнення з відповідача на користь позивачки вихідної допомоги в розмірі тримісячного середнього заробітку (ст.44 КЗпП України) та моральної шкоди (ст.237-1 КЗпП України), визначивши її розмір з урахуванням характеру, істотності та тривалості порушених трудових прав.

Що стосується вимог про стягнення заробітної плати за січень 2018 року, компенсації за невикористану відпустку в сумі 8406,33 грн., суд першої інстанції зробив неправильний висновок про їх обґрунтованість.

Відповідно до ст.94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівнику за виконану ним роботу.

Згідно з табелем обліку робочого часу за січень 2018 року ОСОБА_1 , хоча і перебувала в трудових відносинах з відповідачем, не виходила на роботу, не виконувала трудові обов`язки. Отже, її вимога про стягнення заробітної плати за січень 2018 року та похідні від неї вимоги про стягнення компенсації за невикористану відпустку в сумі 329,66 грн., середнього заробітку за весь час затримки виплати в сумі 8406,33 грн., є безпідставними. Рішення в цій частині належить скасувати і ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні цих вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду щодо часткового відшкодування позивачці витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 259, 268,367, 368, 374, 376, 381 - 384, 389-391 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Октава фінанс» задовольнити частково. Скасувати рішення Богунського районного суду м.Житомира від 19 вересня 2019 року в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Октава фінанс» на користь ОСОБА_1 заробітної плати в сумі 3723грн., компенсації за невикористану відпустку в сумі 329,66 грн., середнього заробітку за весь час затримки виплати (станом на 12.07.2018 року) в сумі 8406,33 грн. та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні даних вимог.

Змінити рішення в частині стягнення судового збору, зменшивши розмір судового збору, стягнутого з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Октава фінанс» на користь ОСОБА_1 з 287грн.30коп. до 52грн.55коп.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Октава фінанс» судовий збір в розмірі 662грн.67коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча: Судді: