Справа № 129/3383/18
Провадження № 22-ц/801/1725/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ковчежнюк В. М.
Доповідач:Матківська М. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2019 рокуСправа № 129/3383/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

Головуючого: Матківської М.В.

Суддів: Міхасішина І.В., Сопруна В.В.

Секретар: Шевчук К.І.

За участю: представника третьої особи ОСОБА_1 - адвоката Клименко І.Ф.; відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Гайсинського районного суду Вінницької області від 03 липня 2019 року за матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

Ухвалу постановив суддя Ковчежнюк В.М.

Ухвалу постановлено у м. Гайсині Вінницької області

Повний текст ухвали складено 03 липня 2019 року,

встановив:

26 грудня 2018 року третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя (в порядку ч. 1 ст. 52 ЦПК України).

Ухвалою Гайсинського районного суду Вінницької області від 27 грудня 2018 року відкрито загальне позовне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поділ майна подружжя.

Ухвалою Гайсинського районного суду Вінницької області від 03 липня 2019 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поділ майна подружжя залишено без розгляду і повернуто ОСОБА_1 , із долученням копії зустрічної позовної заяви до матеріалів цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про витребування майна із чужого незаконного володіння.

В апеляційній скарзі третя особа із самостійними вимогами ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зазначила, що оскаржувана ухвала є неправомірною та необґрунтованою через порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відзиви на апеляційні скарги не подали.

В судовому засіданні представник третьої особи підтримала апеляційну скаргу, просить її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 заперечив проти задоволення апеляційної скарги, ухвалу суду просить залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення за таких підстав.

Судом встановлено, що 26 грудня 2018 року ОСОБА_1 подала до суду позовну заяву до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя (в порядку ч. 1 ст. 52 ЦПК України), зазначивши себе у статусі третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору у справі № 129/1964/18. Водночас у позовній заяві ОСОБА_1 зазначила сторін у цивільній справі № 129/1964/18: позивача ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_3

27 грудня 2018 року судом першої інстанції відкрито загальне позовне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поділ майна подружжя; при цьому справі присвоєно № 129/3383/18.

03 липня 2019 року суд першої інстанції постановив ухвалу про залишення без розгляду та повернення зустрічної позовної заяви ОСОБА_4 на підставі ч. 3 ст. 194 та ст. 257 ЦПК України, пославшись на те, що ОСОБА_1 як третя особа з самостійними вимогами на предмет спору за відсутності у неї зазначеного процесуального статусу подала зустрічну позовну заяву після подання відзиву всупереч ч. 1 ст. 93 ЦПК України, а провадження у справі за цим зустрічним позовом було помилково відкрито.

Апеляційний суд не погоджується із таким висновком.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 подала до суду позовну заяву в порядку ч. 1 ст. 52 ЦПК України, як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору. Проте в оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції зазначає про подання ОСОБА_1 зустрічного позову та вирішив питання саме по зустрічному позову, що не відповідає встановленим по справі обставинам, оскільки зустрічного позову ОСОБА_1 не подавала.

За правилами ст. 195 ЦПК України до позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, у якій відкрито провадження застосовуються положення статей 193 і 194 цього Кодексу, які містять вимоги щодо форми і змісту зустрічної позовної заяви.

Відповідно до ст. 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом. У випадку подання зустрічного позову у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, суд постановляє ухвалу про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Частиною 3 статті 194 ЦПК України, якою суд керувався при постановленні оскаржуваної ухвали, зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Зазначеними нормами процесуального закону не передбачено можливості повернення позовної заяви третьої особи, яка заявила самостійні вимоги на предмет спору, після відкриття провадження за таким позовом.

Статтею 257 ЦПК України, якою суд першої інстанції також керувався при постановленні оскаржуваної ухвали, визначено підстави для залишення позову без розгляду.

Так згідно з частиною першою цієї статті суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо:

1) позов подано особою, яка не має цивільної процесуальної дієздатності;

2) позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи;

3) належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи;

4) у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав;

5) позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду;

6) між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення до третейського суду, і від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в суді, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана;

7) дієздатна особа, в інтересах якої у встановлених законом випадках відкрито провадження у справі за заявою іншої особи, не підтримує заявлених вимог і від неї надійшла відповідна заява;

8) провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк;

9) позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору;

10) позивач у визначений судом строк не вніс кошти для забезпечення судових витрат відповідача і відповідач подав заяву про залишення позову без розгляду;

11) після відкриття провадження судом встановлено, що позивачем подано до цього самого суду інший позов (позови) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову (позовів) на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду;

12) між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення суду іншої держави, якщо право укласти таку угоду передбачене законом або міжнародним договором України, за винятком випадків, якщо суд визнає, що така угода суперечить закону або міжнародному договору України, є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Проте, керуючись при постановленні оскаржуваної ухвали статтею 257 ЦПК України, суд першої інстанції не зазначив в своїй ухвалі конкретної підстави, перелік яких передбачений частиною першою цієї статті, для залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду. Пославшись на ст. 257 ЦПК України, суд першої інстанції не зазначив відповідного пункту частини першої цієї статті, яким суд керувався при постановленні оскаржуваної ухвали.

Також суд першої інстанції з порушенням норм процесуального права дійшов висновку про залишення позовної заяви без розгляду та її одночасне повернення особі, яка її подала, оскільки чинним цивільним процесуальним законодавством не передбачено можливості одночасного залишення без розгляду та повернення позовної заяви.

За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що у зв`язку з порушенням судом першої інстанції норм процесуального права відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України ухвала суду підлягає скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Гайсинського районного суду Вінницької області від 03 липня 2019 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийМ.В. Матківська
СуддіІ.В. Міхасішин
В.В. Сопрун

Повний текст судового рішення складено 07 серпня 2019 року