Справа № 548/2448/19
Провадження № 2/548/806/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.12.2019 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді- Коновод О.В.

за участю секретаря судового засідання - Калініченко А.В.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Хорол у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Штомпелівської сільської ради Хорольського району Полтавської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Штомпелівської сільської ради Хорольського району Полтавської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, мотивуючи його тим, що вони ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є рідними братами, їхня мати ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 .

Факт родинних відносин між позивачами та їхньою матір`ю підтверджується свідоцтвами про народження, де у графі мати вказана ОСОБА_3 .

Після смерті матері позивачів ОСОБА_3 відкрилась спадщина на все належне їй майно в тому числі і на право на земельну частку (пай) розміром 4,0 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, яка знаходиться на території Штомпелівської сільської ради, Хорольського району Полтавської області яке належало їй на підставі довідки № 759 від 18.04.2000 року на право на сертифікат на право на земельну частку (пай) .

Відповідно до довідки виданої Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області Відділом у Хорольському районі № 809/116-19 від 12.08.2019 року матері позивача ОСОБА_3 дійсно виготовлялась та належала довідка № 759 від 18.04.2000 року на право на сертифікат на право на земельну частку (пай) також у даній довідці вказано, що станом на 01.01.2013 року державний акт на право приватної власності на землю серія Р1 № 531436 взамін на довідку № 759 від 18.04.2000 року на право на сертифікат на право на земельну частку (пай) не видавався .

ОСОБА_3 була зареєстрована та проживала до дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: с. Ковтуни, Хорольського району Полтавської області. Спільно з нею були зареєстровані та проживали позивачі - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою № 02-25/84 від 26 січня 2017року виданої Штомпелівською сільською радою .

В судове засідання позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та їх представник ОСОБА_4 не з"явилися, але представник позивачів подав до суду заяву в якій прохав суд провести розгляд справи за їх відсутності.

В судове засідання представник відповідача Штомпелівської сільської ради Хорольського району Полтавської області не з"явився, але подали заяву про розгляд справи за відсутності представника сільської ради.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3ст. 211 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється,що відповідає положенням ч. 2ст. 247 ЦПК України.

Врахувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку відповідача, викладену у письмовій заяві, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За вимогами ч. 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільно-процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст. 529 ЦКУ в редакції від 18.07.1963 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є єдиними спадкоємцями першої черги за законом померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 матері ОСОБА_3 , тому вони мають право на спадкове майно у вигляді права на земельну частку (пай) розміром 4,0 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, яка знаходиться на території Штомпелівської сільської ради, Хорольського району Полтавської області.

12 лютого 2019 року позивачі звернулась до Приватного нотаріуса Хорольського районного нотаріального округу Берези Д.В. по питанню оформлення вище вказаного спадкового майна після померлої матері ОСОБА_3 та отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом, про те у видачі вказаного свідоцтва нотаріусом їм було відмовлено у зв`язку з тим, що ними не надано оригіналів документів, що підтверджували б право спадкодавця на земельну частку (пай) розміром 4,0 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, яка знаходиться на території Штомпелівської сільської ради, Хорольського району Полтавської області про що надано письмову відповідь від 12.02.2019 року № 113/02-14 .

Нотаріусом позивачам було роз`яснено, що у випадку відсутності правовстановлюючих документів на земельну ділянку чи на земельну частку (пай), вони мають право в судовому порядку встановити своє право на спадкове майно.

Відтак для оформлення цієї спадщини в у позивачів виникла необхідність в судовому порядку визнати за собою як єдиними спадкоємцями за законом, право на земельну частку (пай) розміром 4,0 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, яка знаходиться на території Штомпелівської сільської ради, Хорольського району Полтавської області, в порядку спадкування за законом.

Відповідно до довідки Відділу у Хорольському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 13.03.2019 року № 308/116-19, вартість земельної частки (паю) по Штомпелівській сільській раді Хорольського району станом на 01.01.2019 року становить 143032,30 грн.

Відповідно до ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осібю право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Аналогічні роз`яснення викладені у п. 3.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», зокрема, якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно п. 3.1 вказаного листа право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності встановлена судом.

Статтею 17 Загальної декларації прав людини, передбачено - ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Поняття власності чи «майна» за ст. 1 Першого протоколу Конвенції тлумачиться дуже широко, охоплює цілу низку інтересів економічного характеру. За рішеннями Європейського суду з прав людини «майном» в розумінні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне і обґрунтоване очікування набуття майна або майнового права.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спобіг, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист свого інетерсу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Відтак, зазначена норма визначає об`єкт захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні чи невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

У розумінні закону, суб`єктивне право на захист - юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для повновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Цивільне законодавство не містить визначення поняття способів захисту цивільних прав та інтересів. За їх призначенням вони можуть вважатися визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів насамперед полягає в з`ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення.

При цьому слід виходити з положень ст. 11 ЦК України про підстави виникнення цивільних прав і цивільних обов`язків. Відповідно до них цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства, Конституцією України та міжнародними договорами України, а також із дій осіб, не передбачених цими актами, але які породжують цивільні права та обов`язки.

Рішенням Конституційного Суду України від 01.12.2004 року №1-10/2004 визначено, що охоронюваний законом інтерес треба розуміти - це прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони для задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності та іншим загально-правовим засадам.

Таким чином, під способами захисту суб`єктивних цивільних прав/інтересів розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться повновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та охоронюваних законом інтересів.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України.

У вказаній нормі визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Зі змісту ч. 3 ст. 16 ЦК України випливає, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом ніж той, який встановлений договором або законом.

Законодавчі обмеження матеріально- правових способів захисту цивільно права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (ст.ст. 8-9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 12 червня 2013 року у справі № 6-32цс13.

За даних обставин суд приходить до висновку, що права позивача є доведеним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.15,16,328,392 ЦК України, ст.ст.1-18,76-81,141,209-241,259,263-265,268,354,355 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Штомпелівської сільської ради Хорольського району Полтавської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,-задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 в порядку спадкування за законом майна померлої матері ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 право на земельну частку (пай) розміром 4,0 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на Ѕ частки, що знаходиться на території Штомпелівської сільської ради Хорольського району Полтавської області.

Визнати за ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_6 в порядку спадкування за законом майна померлої матері ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 право на земельну частку (пай) розміром 4,0 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на Ѕ частки, що знаходиться на території Штомпелівської сільської ради Хорольського району Полтавської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 12.12.2019 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса : АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Представник позивачів за довіреністю : ОСОБА_4, адреса АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Відповідач: Штомпелівська сільська рада Хорольського району Полтавської області, адреса 37832, с. Штомпелівка, Хорольського району Полтавської області .

Суддя: О.В. Коновод