ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 року м.Суми

Справа №583/3347/19

Номер провадження 22-ц/816/5360/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Орлова І. В.

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»

розглянув в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 30 вересня 2019 року, ухвалене у складі судді Соколової Н.О. в приміщенні Охтирського міськрайонного суду Сумської області,

ВС Т А Н О В И В:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення безпідставно набутих коштів.

Свої вимоги мотивує тим, що 21 серпня 2008 року між сторонами було укладено кредитний договір б/н, згідно якого позивач отримала кредит у розмірі 14 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Охтирський міськрайонний суд Сумської області рішенням від 14 червня 2019 року у справі № 583/5198/18 відмовив у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за вищевказаним кредитним договором з тих підстав, що банком не доведено наявність заборгованості ОСОБА_1 .

Не зважаючи на вказані обставини, відповідачем із зарплатної картки позивача № НОМЕР_7 було списано кошти за погашення простроченої заборгованості за кредитним договором від 21 серпня 2008 року на загальну суму 5626 грн.

Вважає, що відповідач безпідставно провів списання грошових коштів із зарплатної картки № НОМЕР_7, чим порушив права позивача як споживача, передбачені Законом України «Про захист прав споживачів».

Просить зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» встановити нульовий залишок коштів на всіх існуючих рахунках ОСОБА_1 , що відкриті нею в АТ КБ «ПриватБанк»; стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті кошти в сумі 5625, 00 грн.

Охтирський міськрайонний суд Сумської області рішенням від 30 вересня 2019 року позов задовольнив частково.

Стягнув з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 безпідставно списані кошти в сумі 5626 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовив.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», не погоджуючись з рішенням суду в частині задоволених позовних вимог, посилаючись на те, що рішення суду в цій частині є помилковим, оскільки судом першої інстанції неповно досліджено обставини справи, невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду в цій частині та ухвалити нове про відмову в задоволенні цих позовних вимог, в іншій частині оскаржуване рішення залишити без змін; вирішити питання розподілу судових витрат.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що між сторонами було укладено договір приєднання. Сама процедура укладення даного договору не передбачає підписання позичальниками стандартних Умов та правил надання банківських послуг, а факт ознайомлення з цими Умовами позичальників засвідчується відповідними записами та їх підписами в заяві. У зв`язку з неналежним виконанням позичальником кредитних зобов`язань утворилася заборгованість.

Посилається на те, що п. 1.1.3.1.6 Умов договору клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків клієнта, відкритих у валюті кредитного ліміту, в межах сум, які підлягають сплаті банку по цьому договору, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у випадку настання строків платежів по іншим договорам. Банк проводить списання коштів в грошовій одиниці України та іноземній валюті з будь-якого рахунку клієнта в сумі, що еквівалентна сумі заборгованості по договору.

Крім того вказує на те, в анкеті-заяві № б/н від 21 серпня 2008 року чітко зазначено, що погашення заборгованості по кредиту може проводитись шляхом внесення коштів на картку клієнтом або шляхом списання коштів з дебетової картки. Отже право на списання коштів також зазначено в самій анкеті, підписаній позичальником, а не лише в Умовах і Правилах.

Такі умови місцевим судом не досліджувались та не були враховані при ухваленні рішення.

Вважає, що судом формально було застосовано правову позицію Великої палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року в справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), оскільки правова позиція у ній стосується інших фактичних обставин справи.

Від представника позивача - адвоката Мальченка Д.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо зобов`язання АТ КБ «ПриватБанк» встановити нульовий залишок на всіх існуючих рахунках ОСОБА_1 , що відкриті нею в АТ КБ «ПриватБанк», сторонами не оскаржується та відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України колегією суддів не переглядається.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що вважав встановленим, що відповідачем безпідставно було проведено списання коштів із карткового рахунку позивача на загальну суму 5625 грн та невідповідність дій відповідача в цій частині вимогам закону та умовам укладеного договору, що в силу положень ст. 1073 ЦК України покладає на АТ КБ «ПриватБанк» обов`язок негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду щодо наявності підстав для задоволення позову в цій частині, так як суд дійшов його правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що 21 серпня 2008 року між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір, шляхом підписання заяви, відповідно до умов якого позивач отримала кредит у розмірі 14 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а. с. 36).

Цього ж числа позивачем підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (а. с. 37).

Згідно довідки АТ КБ «Приватбанк», ОСОБА_1 згідно з кредитним договором б/н від 21 серпня 2008 року отримала картки № НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , остання з них мала термін дії до 09.2018 року.

Охтирський міськрайонний суд Сумської області рішенням від 14 червня 2019 року, яке набрало законної сили, відмовив у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором.

Відповідно до виписки по картці/рахунку НОМЕР_7 за період з 01 січня 2019-09 квітня 2019 відповідачем було автоматично списано кошти на погашення простроченої заборгованості за кредитним договором від 21 серпня 2008 року у такому розмірі: 1367,75 грн - 06 лютого 2019 року; 21,78 грн - 09 лютого 2019 року; 19,44 грн - 05 березня 2019 року; 1325,15 грн - 05 березня 2019 року; 44,58 грн - 08 березня 2019 року; 600,00 грн - 19 березня 2019 року; 1574,61 грн - 05 квітня 2019 року; 50,00 грн - 07 квітня 2019 року; 24,60 грн - 08 квітня 2019; 600 грн - 18 квітня 2019 року (а. с. 12-15).

Частиною першою статті 1066 ЦК України передбачено, що за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка.

Відповідно до частини третьої статті 1066 ЦК України банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Підстави для списання грошових коштів з рахунку визначені ст. 1071 ЦК України, відповідно до якої банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.

Відповідно до пункту 1.38 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів» списання договірне - списання банком з рахунка клієнта коштів без подання клієнтом платіжного доручення, що здійснюється банком у порядку, передбаченому в договорі, укладеному між ним і клієнтом, або згідно з умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Згідно з пунктом 26.1 статті 26 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів» платник при укладенні договорів із банком має право передбачити договірне списання грошей із своїх рахунків на користь банку платника та/або третіх осіб.

Згідно з пунктом 1.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 (далі - Інструкція від 21 січня 2004 року), кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції.

Банк обумовлює своє право на здійснення договірного списання за дорученням платника з його рахунку в договорі банківського рахунку або іншому договорі про надання банківських послуг (пункт 6.1 Інструкції від 21 січня 2004 року).

Договір має містити інформацію, яка потрібна для належного виконання банком доручення платника, зокрема: умови, за якими банк повинен здійснити (здійснювати) договірне списання; номер рахунку платника, з якого має здійснюватися договірне списання; назву отримувача; номер і дату договору з отримувачем, яким передбачене право отримувача на договірне списання коштів з рахунку платника; перелік документів, які отримувач має надати банку, що обслуговує платника (якщо вони передбачені в договорі) (пункт 6.2 Інструкції від 21 січня 2004 року).

Якщо кредитором за договором є банк, що обслуговує платника, то право цього банку на здійснення договірного списання передбачається в договорі банківського рахунку або іншому договорі про надання банківських послуг. Договір може містити інформацію, яка потрібна банку для списання ним коштів з рахунку платника.

Банк, що обслуговує платника, здійснюючи на підставі договору банківського рахунку або іншого договору про надання банківських послуг договірне списання коштів з рахунку платника, оформляє меморіальний ордер, у реквізиті "Призначення платежу" якого зазначає номер, дату договору, яким передбачено можливість застосування договірного списання (пункт 6.5 Інструкції від 21 січня 2004 року).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В доводах апеляційної скарги банк посилається на те, що пунктом 1.1.3.1.6 Умов договору клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків клієнта, відкритих у валюті кредитного ліміту, в межах сум, які підлягають сплаті банку по цьому договору , при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у випадку настання строків платежів по іншим договорам. Банк проводить списання коштів в грошовій одиниці України та іноземній валюті з будь-якого рахунку клієнта в сумі, що еквівалентна сумі заборгованості по договору.

Проте, як встановив Охтирський районний суд Сумської області в рішенні від 14 червня 2019 року у справі № 583/5198/18 Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку при укладенні кредитного договору від 21 серпня 2008 року ОСОБА_1 не підписані.

Крім того, вказаним рішенням Охтирський міськрайонний суд Сумської області відмовив АТ КБ «ПриватБанк» у задоволенні позову про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором, так як банк не довів наявність заборгованості ОСОБА_1 .

В силу положень ч. 4 ст. 82 ЦПУ України вказані обставини не підлягають доказуванню.

Оскільки Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не підписаний позивачем, відтак вказані умови та правила не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору.

Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка 21 серпня 2008 року була підписана позивачем, не містить умов щодо договірного списання коштів з карткового рахунку позивача.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги в обґрунтування правомірності списання грошових коштів з рахунку позивача про те, що в анкеті-заяві № б/н від 21 серпня 2008 року зазначено, що погашення заборгованості по кредиту може проводитись шляхом внесення коштів на картку клієнтом або шляхом списання коштів з дебетової картки. Так, в заяві позичальника від 21 серпня 2011 року зазначено, що «погашення заборгованості по кредиту проводиться шляхом внесення коштів на карту клієнтом або шляхом списання коштів з дебетової карти №». В той же час в порушення вимог п. 6.2 Інструкції від 21 січня 2004 року в анкеті-заяві не зазначені відомості щодо номеру рахунку платника, з якого має здійснюватися договірне списання.

Крім того, згідно довідки банку ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором б/н від 21 серпня 2008 року отримала картки №№№ НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5, НОМЕР_6 , а як вбачається з виписки по рахунку/картки № НОМЕР_7 , з якого здійснювалося автоматичне списання коштів, даний рахунок було відкрито на підставі угоди № SAMDNWFC3 від 17.01.2019 року, тобто за іншим договором.

Відтак, враховуючи, що розпорядження клієнта про списання коштів не було; рішенням суду банку відмовлено в задоволенні позову про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості, а Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, який містить умови щодо списання грошових коштів з картрахунку у випадку настання строків платежів по іншим договорам, позивачем на підписано, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо наявності обов`язку банку, передбаченого ст. 1073 ЦК України зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта.

Інші доводи апеляційної скарги не містять підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, яке є законним і обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375; 381-382 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 30 вересня 2019 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Т.А. Левченко

Судді: О.І. Собина

І.В. Орлов