Справа № 182/8473/19
Провадження № 2/0182/3713/2019
У Х В А Л А

Іменем України

16.12.2019 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого-судді: Рунчевої О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В:

09.12.2019 року до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя та повернення майна, придбаного до шлюбу.

Разом з позовною заявою позивач подала до суду заяву про забезпечення позову, якою просить забезпечити її позов шляхом запиту до садового товариства «Зелений яр» про належність садової ділянки АДРЕСА_1 адресою АДРЕСА_2 області; зобов`язати відповідача допустити у судовий будинок працівників БТІ та експертів з нерухомості для оцінки вартості будинку; вирішити питання про арешт вказаного будинку.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач посилається, що є підстави вважати, що будинок, розташований на садовій ділянці АДРЕСА_1 у АДРЕСА_3 , який є спільною сумісною власністю її та відповідача може бути відчужено на користь третіх осіб, тому у разі невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, тому просить вжити зазначені заходи забезпечення позову.

Розглянувши вказану заяву та вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Спеціальними заходами, щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, передбаченими цивільно-процесуальним законодавством та що вживаються судом, у провадженні якого перебуває справа, є заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч.1,2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову , так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам. Які не мають інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до ч.2 ст. 150 ЦПК України, суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України види забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності;

3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;

6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;

7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

З поданої позивачем заяви про забезпечення позову вбачається, що позивач просить суд забезпечити позов шляхом направлення відповідного запиту, що не є заходом забезпечення позову у розумінні ст. 150 ЦПК України.

Також суд враховує, що відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22 грудня 2006 року № 9 суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою.

Дотримуючись означених вимог закону, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви, оскільки до заяви не додано належних та допустимих доказів факту належності будинку, розташованого на садовій ділянці АДРЕСА_1 у садовому АДРЕСА_3 , на час подання відповідної заяви, відповідачу, що виключає можливість накладення арешту.

Крім того суд зазначає, що позивачем не подано доказів, що відповідач вчиняє будь-які дії з підготовки чи проведення відчуження спірного майна, тобто відсутні будь-які об`єктивні дані, які вказують на існування ризику відчуження спірного майна. При цьому, лише існування у припущення про продаж спірного майна відповідачем жодним чином не свідчить про існування такого ризику.

Твердження позивача, що спірне майно може бути відчужено на користь третіх осіб не підтверджено жодним належним та допустимим доказом, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Враховуючи викладене та норми законодавства, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову ґрунтується лише на необґрунтованих припущеннях, не вмотивована та не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 151 -153 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя: О. В. Рунчева