ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

за участю секретаря - Синенка Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за заявою ОСОБА_1 ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Дніпровського апеляційного суду від 14 лютого 2019 року за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2018 року за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 6 263,40 грн. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 20 000 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн. /а.с. 181-187/.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 14 лютого 2019 року скасовано рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2018 року та у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про стягнення матеріальної та моральної шкоди - відмовлено /а.с. 232-240/.

13 березня 2019 року ОСОБА_3 подав заяву про перегляд постанови Дніпровського апеляційного суду від 14 лютого 2019 року за нововиявленими обставинами /а.с. 245/.

Як на нововиявлені обставини посилається на те, що істотною обставиною для перегляду постанови апеляційного суду від 14 лютого 2019 року є постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 січня 2019 року у справі №2-16552/10 правовим висновкам якої суперечить постанова апеляційного суду. Іншими істотними обставинами заявник зазначає невиконання судом ст.10 ЦПК України й нехтування рішеннями ЄСПЛ, якими протилежно висновкам постанови від 14 лютого 2019 року визначені обставини справи, засади права, права позивача і обов`язки держави. Також посилається на те, що невідповідність висновків суду обставинам справи є окремою істотною обставиною.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Однією з підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України).

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Обставини, які є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в касаційному порядку.

Так з практики Європейського Суду з прав людини вбачається, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Крім того, судом апеляційної інстанції враховується, що Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (P0N0MARY0V v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, від 18 листопада 2004 року).

Враховуючи вище зазначене, колегія суддів вважає, що обставини, на які посилається заявник ОСОБА_3 , не є нововиявленими і не можуть бути підставою для скасування судового рішення у порядку його перегляду за нововиявленими обставинами.

Виходячи з істотних обставин, на які посилається заявник у своїй заяві, зокрема, невідповідність висновків суду обставинам справи, ухвалення рішення без врахування практики суду касаційної інстанції та правових висновків Верховного суду колегія суддів приходить до висновку, що вони не є нововияленими обставинами в розумінні процесуального закону. Зазначені заявником обставини можуть бути підставою для касаційного перегляду даної справи.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про відмову ОСОБА_3 у задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Дніпровського апеляційного суду від 14 лютого 2019 року.

керуючись ст.ст. 423, 424, 425, 429 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Відмовити ОСОБА_3 у задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Дніпровського апеляційного суду від 14 лютого 2019 року.

Постанову Дніпровського апеляційного суду від 14 лютого 2019 року залишити в силі.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко М.О. Макаров