Постанова

Іменем України

08 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 214/8519/15-ц

провадження № 61-17146св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (судді-доповідача), Зайцева А. Ю., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - Товариство з обмеженою відповідальністю «Богдан-Авто Кривий Ріг», Товариство з обмеженою відповідальністю «Хюндай Мотор Україна»,

третя особа - Інспекція з питань захисту прав споживачів у Дніпропетровській області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 червня 2016 року у складі судді Прасолова В. М. та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2016 року у складі колегії суддів: Барильської А. П., Митрофанової Л. В., Михайлів Л. В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Богдан-Авто Кривий Ріг» (далі - ТОВ «Богдан-Авто Кривий Ріг»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Хюндай Мотор Україна» (далі - ТОВ «Хюндай Мотор Україна») про визнання недоліку, стягнення неустойки та моральної шкоди, третя особа - Інспекція з питань захисту прав споживачів у Дніпропетровській області.

На обґрунтування позовних вимог зазначив, що 21 вересня 2013 року позивач придбав у ТОВ «Богдан-Авто Кривий Ріг» легковий автомобіль Hyundai Elantra MD 1.8 Comfort AT + Куз. НОМЕР_1 , Дв. НОМЕР_2, вартістю 198 100,00 ГРН, договір № 189, сертифікат відповідності UA1.009.0065253-13.

Перед продажем автомобіля і потім майже рік ТОВ «Богдан-Авто Кривий Ріг» стверджував, що автомобіль з усіма його комплектуючими є сертифікованими. Однак позивач вважає неправдою те, що автомобіль є повністю сертифікованим.

У сертифікаті відповідності UA1.009.0065253-13 вказано, що продукція - автомобіль відповідає вимогам 9 державних стандартів України і немає жодного слова про цілий чи цілісний сертифікований виріб із усіма його комплектуючими.

Позивач звернувся із цим питанням до Державного Інституту Державного підприємства «ДержАвтоТрансНДіПроект», який видавав сертифікат відповідності до цього автомобіля. Листом від 27 січня 2015 року № 1.04-11/205 позивача було повідомлено, що згідно з «Правилами обов`язкової сертифікації дорожніх транспортних засобів, їх складових та приладдя», затвердженими наказом Держстандарту України від 17 січня 1997 року № 23, сертифіковано обов`язкові 9 державних стандартів України, а щодо інших 5000 комплектуючих автомобіля, то вони підпадають під дію добровільної сертифікації, чого відповідачами зроблено не було.

Вважає, що відповідачі 2,5 роки вводили його в оману, стверджуючи, що усі комплектуючі, яких у автомобілі більше 5000 сертифіковані. Позивач неодноразово звертався до ТОВ «Богдан-Авто Кривий Ріг» із гарантійними заявами із вимогою усунути цей недолік, однак відповідач самотужки не може виконати жодного гарантійного ремонту без узгодження із ТОВ «Хюндай Мотор Україна», який надає відповідний дозвіл, а потім і оригінальні запчастини. Вважає, що відповідачі зобов`язані самотужки, за свої кошти доставити товар із недоліками до сервісного центру, там оглянути його і скласти рекламаційний акт, потім наряд-заказом усунути недоліки.

Позивач із цим недоліком вдруге звернувся до Державного підприємства «ДержАвтоТрансНДіПроект» із клопотанням сертифікувати комплектуючі автомобіля, однак йому було відмовлено листом від 01 квітня 2015 року № 1.20-11/к/11, посилаючись на те, що автомобіль не є новим.

Позивач зазначив, що згідно договору від 21 вересня 2013 року № 189 і статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів», термін усунення недоліків складає 14 днів, після чого виникає неустойка, яка станом на 22 лютого 2016 року складає 1 326 945,00 грн. Крім того, протиправними діями відповідачів позивачу заподіяна моральна шкода, яку він оцінює в 92 315,00 грн.

З урахуванням уточнених позовних вимог просив суд визнати відсутність сертифікатів відповідності на увесь автомобіль і усі його комплектуючі недоліком, стягнути на користь позивача із відповідачів солідарно: неустойку із урахуванням індексів інфляції - 1 326 938,00 грн та моральну шкоду - 92 315,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 червня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Богдан-Авто Кривий Ріг», ТОВ «Хюндай Мотор Україна» про визнання недоліку, стягнення неустойки та моральної шкоди, третя особа - Інспекція з питань захисту прав споживачів у Дніпропетровській області відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідач ТОВ «Богдан-Авто Кривий Ріг» реалізовував позивачу цілісний сертифікований виріб у вигляді спірного автомобіля, а не кожну його складову окремо, при цьому самостійно не обладнував спірний автомобіль додатковими деталями, не передбаченими виробником, які підлягають окремій сертифікації.

Не погодившись із цим рішенням, ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 06 червня 2016 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2016 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив оскаржені рішення скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами першої та апеляційної інстанції ухвалені рішення без повного дослідження усіх доказів та обставин, що мають значення для справи.

Доводи інших учасників справи

15 грудня 2016 року на адресу Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від ТОВ «Богдан-Авто Кривий Ріг» надійшло заперечення на касаційну скаргу. У письмових запереченнях відповідач зазначив, що вимоги касаційної скарги є необґрунтовані та не можуть бути задоволені. Просив в задоволенні касаційної скарги відмовити, оскаржене рішення залишити без змін.

22 грудня 2016 року на адресу Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від ТОВ «Хюндай Мотор Україна» надійшло заперечення на касаційну скаргу. У письмових запереченнях відповідач зазначив, що вимоги касаційної скарги є необґрунтовані та не можуть бути задоволені. Просив в задоволенні касаційної скарги відмовити, оскаржене рішення залишити без змін.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 листопада 2016 року відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

06 червня 2019 року вказана справа передана судді-доповідачу.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 21 вересня 2013 року за договором купівлі-продажу автомобіля № 189, укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ «Богдан-Авто Кривий Ріг», позивач придбав у відповідача за 198 100,00 грн легковий автомобіль Hyundai Elantra MD 1.8 Comfort AT + Куз. НОМЕР_1, Дв. НОМЕР_2, вартістю 198 100,00 грн, сертифікат відповідності UA1.009.0065253-13.

Згідно відповіді Державного підприємства «ДержАвтоТрансНДіПроект» від 27 січня 2015 року № 1.04-11/2005 «Про сертифікацію продукції», сертифікація автомобілів легкових категорії М1 проводилась згідно з «Правилами обов`язкової сертифікації дорожніх транспортних засобів, їх складових та приладдя», затвердженими наказом Держстандарту України від 17 січня 1997 року № 23, на відповідність вимогам нормативних документів, чинних станом на 02 травня 2013 року: державні стандарти України UN/ECE R 10-01:2002, з Правилами Європейської економічної комісії Організації Об`єднаних Націй № 0-02 - «Єдині технічні приписи щодо офіційного затвердження дорожніх транспортних засобів стосовно заглушення радіоелектричних завад»; державні стандарти України UN/ECE R 13-09:2002, з Правилами Європейської економічної комісії Організації Об`єднаних Націй № 13-09 - «Єдині технічні приписи щодо офіційного затвердження дорожніх транспортних засобів категорій М, N і О стосовно гальмування», Правил Європейської економічної комісії Організації Об`єднаних Націй № 14-03 - «Єдині технічні приписи щодо офіційного затвердження дорожніх транспортних засобів стосовно пристроїв для кріплення ременів безпеки», Правил Європейської економічної комісії Організації Об`єднаних Націй № 16-04 - «Єдині технічні приписи щодо офіційного затвердження ременів безпеки і систем, що утримують, для дорослих пасажирів або водіїв механічних транспортних засобів», державні стандарти України UN/ECE R 26-02:2002, з Правилами Європейської економічної комісії Організації Об`єднаних Націй № 26-02 - «Єдині технічні приписи щодо офіційного затвердження дорожніх транспортних засобів стосовно їхніх зовнішніх виступів», державні стандарти України UN/ECE R 43-00:2002, з Правилами Європейської економічної комісії Організації Об`єднаних Націй № 43-00 - «Єдині технічні приписи щодо офіційного затвердження безпечних скла та скло матеріалів», державні стандарти України UN/ECE R 48-02:2002, з Правилами Європейської економічної комісії Організації Об`єднаних Націй № 48-02 - «Єдині технічні приписи щодо офіційного затвердження дорожніх транспортних засобів стосовно установлення пристроїв освітлення та світлової сигналізації», державні стандарти України UN/ECE R 51-02:2004, Правил Європейської економічної комісії Організації Об`єднаних Націй № 51-02 - «Єдині технічні приписи щодо офіційного затвердження дорожніх транспортних засобів, що мають не менше ніж чотири колеса, стосовно створюваного ними шуму», Правил Європейської економічної комісії Організації Об`єднаних Націй № 83-05 (В) - «Єдині технічні приписи щодо офіційного затвердження дорожніх транспортних засобів стосовно викидів забруднюючих речовин залежно від палива, необхідного для двигунів».

Згідно сертифіката відповідності, виданого Органом сертифікації дорожніх транспортних засобів та систем управління якістю Державного підприємства «ДержАвтоТрансНДіПроект», спірний автомобіль Hyundai Elantra сертифікований для його продажу в Україні та відповідає вимогам державних стандартів України UN/ECE R 10-01:2002, Правил Європейської економічної комісії Організації Об`єднаних Націй № 10-02, ДСТУ UN/ECE R 13-09:2002, Правил Європейської економічної комісії Організації Об`єднаних Націй № 13-09, Правил Європейської економічної комісії Організації Об`єднаних Націй № 14-03, Правил Європейської економічної комісії Організації Об`єднаних Націй № 16-04, державним стандартам України UN/ECE R 26-02:2005, Правил Європейської економічної комісії Організації Об`єднаних Націй №26-02, державним стандартам України UN/ECE R 43-00:2002, Правил Європейської економічної комісії Організації Об`єднаних Націй № 43-00, державним стандартам України UN/ECE R 48-02:2002, Правил Європейської економічної комісії Організації Об`єднаних Націй № 48-02, державним стандартам України UN/ECE R 51-02:2004, Правил Європейської економічної комісії Організації Об`єднаних Націй № 51-02, Правил Європейської економічної комісії Організації Об`єднаних Націй №83-05 (В) «ЕВРО-4».

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 3 ЦПК України (в редакції, чинній на час ухвалення рішень судами попередніх інстанцій), кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно положень статті 57 ЦПК України (в редакції, чинній на час ухвалення рішень судами попередніх інстанцій), доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до статті 60 ЦПК України (в редакції, чинній на час ухвалення рішень судами попередніх інстанцій), сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Аналогічні положення містить стаття 81 ЦПК України.

У відповідності до частини третьої статті 698 ЦК України, до відносин за договором роздрібної купівлі-продажу з участю покупця-фізичної особи, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.

Преамбулою Закону України «Про захист прав споживачів» (далі - Закон) встановлено, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Пунктом 22 частини першої статті 1 Закону визначено, що споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до пункту 15 частини першої статті першої 1 Закону, недолік - це будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що пред`являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем).

Права та обов`язки споживачів визначені статтею 4 Закону, якою передбачено, що споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Згідно частини першої статті 15 Закону, споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою.

Інформація про продукцію повинна містити: назву товару, найменування або відтворення знаку для товарів і послуг, за якими вони реалізуються; дані про основні властивості продукції, номінальну кількість (масу, об`єм тощо), умови використання; відомості про вміст шкідливих для здоров`я речовин, які встановлені нормативно-правовими актами, та застереження щодо застосування окремої продукції, якщо такі застереження встановлені нормативно-правовими актами; позначку про наявність у складі продукції генетично модифікованих організмів; дані про ціну (тариф), умови та правила придбання продукції; виробник (продавець) у разі виявлення недостовірної інформації про продукцію (якщо вона не шкодить життю, здоров`ю або майну споживача) протягом тижня вилучає цю продукцію з продажу та приводить інформацію про неї до відповідності; дату виготовлення; відомості про умови зберігання; гарантійні зобов`язання виробника (виконавця); правила та умови ефективного і безпечного використання продукції; строк придатності (строк служби) товару (наслідків роботи), відомості про необхідні дії споживача після їх закінчення, а також про можливі наслідки в разі невиконання цих дій; найменування та місцезнаходження виробника (виконавця, продавця) і підприємства, яке здійснює його функції щодо прийняття претензій від споживача, а також проводить ремонт і технічне обслуговування.

Стосовно продукції, яка підлягає обов`язковій сертифікації в державній системі сертифікації, споживачеві повинна надаватись інформація про її сертифікацію.

Пунктом 1 частини сьомої статті 15 Закону передбачено, що у разі коли надання недоступної, недостовірної, неповної або несвоєчасної інформації про продукцію та про виробника (виконавця, продавця) спричинило придбання продукції, яка не має потрібних споживачеві властивостей, - споживач має право розірвати договір і вимагати відшкодування завданих йому збитків.

Згідно сертифіката відповідності, виданого Органом сертифікації дорожніх транспортних засобів та систем управління якістю Державного підприємства «ДержАвтоТрансНДіПроект», спірний автомобіль Hyundai Elantra сертифікований для його продажу в Україні та відповідає вимогам державних стандартів України UN/ECE R 10-01:2002, Правил Європейської економічної комісії Організації Об`єднаних Націй № 10-02, державним стандартам України UN/ECE R 13-09:2002, Правил Європейської економічної комісії Організації Об`єднаних Націй № 13-09, Правил Європейської економічної комісії Організації Об`єднаних Націй № 14-03, Правил Європейської економічної комісії Організації Об`єднаних Націй № 16-04, державним стандартам України UN/ECE R 26-02:2005, Правил Європейської економічної комісії Організації Об`єднаних Націй № 26-02, державним стандартам України UN/ECE R 43-00:2002, Правил Європейської економічної комісії Організації Об`єднаних Націй № 43-00, державним стандартам України UN/ECE R 48-02:2002, Правил Європейської економічної комісії Організації Об`єднаних Націй № 48-02, державним стандартам України UN/ECE R 51-02:2004, Правил Європейської економічної комісії Організації Об`єднаних Націй № 51-02, Правил Європейської економічної комісії Організації Об`єднаних Націй №83-05 (В) «ЕВРО-4».

Згідно відповіді Державного підприємства «ДержАвтоТрансНДіПроект» від 27 січня 2015 року № 1.04-11/2005 «Про сертифікацію продукції», сертифікація автомобілів легкових категорії М1 проводилась згідно з «Правилами обов`язкової сертифікації дорожніх транспортних засобів, їх складових та приладдя», затвердженими наказом Держстандарту України від 17 січня 1997 року № 23, на відповідність вимогам вищевказаних нормативних документів, чинних станом на 02 травня 2013 року.

Таким чином, спірний автомобіль Hyundai Elantra було сертифіковано відповідно до діючих на момент сертифікації нормативних документів, про що видано сертифікат відповідності.

Разом з тим, ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції, позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ненадання йому ТОВ «Богдан-Авто Кривий Ріг» інформації щодо відсутності сертифікації кожної складової частини автомобіля, з врахуванням того, що відповідачем було проведено сертифікацію автомобіля, як товару в цілому, призвело до придбання автомобіля Hyundai Elantra, який не має потрібних споживачеві ОСОБА_1 властивостей.

Натомість, відповідно до пункту 1.2 Договору купівлі-продажу автомобіля № 189 від 21 вересня 2013 року, факт підписання якого не заперечується позивачем ОСОБА_1 , дані про основні властивості товару - автомобіля Hyundai Elantra, найменування виробника і адресу підприємства, яке здійснює технічне обслуговування і ремонт транспортного засобу, назву нормативних документів, яким відповідає транспортний засіб, дату виготовлення транспортного засобу, гарантійні зобов`язання, правила і умови ефективного і безпечного використання транспортного засобу, сертифікацію транспортного засобу - повідомлені продавцем ТОВ «Богдан-Авто Кривий Ріг» покупцеві ОСОБА_2 перед укладенням цього договору шляхом усного роз`яснення уповноваженою особою продавця; ознайомлення покупця з Інструкцією по експлуатації товару; ознайомлення з положеннями гарантійних зобов`язань на товар; ознайомлення з переліком організацій, що здійснюють технічне обслуговування та гарантійний ремонт товару.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Доводи позивача про те, що відповідачі, скориставшись необізнаністю позивача з нормами про сертифікацію товарів, перед продажем спірного автомобіля та протягом наступного року надавали ОСОБА_1 неправдиву інформацію про те, що всі комплектуючі автомобіля, в тому числі магнітола, кондиціонер та його складові є сертифікованими, спростовуються пунктом 1.2 договору купівлі-продажу автомобіля від 21 вересня 2013 року № 189, відповідно до якого продавцем ТОВ «Богдан-Авто Кривий Ріг» було повідомлено покупцю ОСОБА_1 дані щодо сертифікації придбаного ним автомобіля Hyundai Elantra. Крім того, спірний автомобіль було сертифіковано в цілому, як товар, що буде реалізовуватися в Україні, відповідно до діючих на момент сертифікації нормативних документів, про що видано сертифікат відповідності.

Позивачем не доведено належними та допустимими доказами невідповідність інформації, що була йому надана представником відповідача ТОВ «Богдан-Авто Кривий Ріг» перед продажем автомобіля, дійсній інформації про спірний автомобіль.

Інші доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені судові рішення ухвалені без додержання норм матеріального і процесуального права, та зводяться до переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження в судах попередніх інстанцій із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Верховний Суд встановив, що оскаржені судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з додержанням норм матеріального права та процесуального права, а доводи касаційної скарги їх висновків не спростовують, на законність ухвалених судових рішень не впливають.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржені рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін, оскільки підстави для їх скасування відсутні.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Коротенко

А. Ю. Зайцев

В. П. Курило