Справа № 466/2720/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2019 року Шевченківський районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Єзерського Р.Б.

при секретарі Ваврин М.М.

з участю представника позивача Пославського Р .А.

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

АТ КБ «Приватбанк» 01.04.2019р. звернулось в суд із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 97310, 40 грн. та стягнення судових витрат.

В обґрунтування вимог покликається на те, що 30.08.2010 р. ОСОБА_2 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 30.08.2010 року, згідно якої отримав кредит в розмірі 25000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» і «Тарифами банку» складає між ним і банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Проте, ОСОБА_2 не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання, щодо повернення суми кредиту та сплати відсотків та допустив заборгованість перед банком, яка станом на 27.02.2019 року складає 97310, 40 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 49488, 12 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту - 17899,43 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками- 0,00 грн., пеня за прострочене зобов`язання - 24112,11 грн.; пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 700,72 грн.; штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 4610, 02 грн.

В судовому засіданні представник позивача Пославський Р.А. позовні вимоги підтримав повністю, надав пояснення, аналогічні, які викладені у позовній заяві, просив задовольнити позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов визнав частково, просив задовольнити позов в частині заборгованості за тілом кредиту.

З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких мотивів.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 30.08.2010 року, оформленого шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до «Умов та Правил надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 25000,00 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно наданого банком розрахунку станом на 27.02.2019 року заборгованість відповідача ОСОБА_2 становить 97310, 40 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 49488, 12 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту - 17899,43 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками- 0,00 грн., пеня за прострочене зобов`язання - 24112,11 грн.; пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 700,72 грн.; штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 4610, 02 грн.

Позивач свої обов`язки перед позичальником виконав, надавши відповідачу кредит в розмірі 25000,00 гривень у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

В порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач в односторонньому порядку порушив взяті на себе договірні зобов`язання, у встановлений договором строк не повернув кредит та не сплатив відсотки в повному обсязі. В результаті цього утворилась заборгованість.

Виходячи з положень ст.ст. 1050, 612 ЦК України відповідач прострочила виконання зобов`язання за кредитним договором, оскільки він прострочив повернення чергових частин кредиту та сплати щомісячних відсотків.

Суд вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 49488,12 грн. та заборгованості по відсотках за користування кредитом - в сумі 0,00 грн. ґрунтується на вимогах закону, а отже за відсутності будь - яких заперечень зі сторони відповідача, підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо вимог про стягнення заборгованості по пені у розмірі 24812,83 грн., то такі не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в Постанові від 16 листопада 2016 року у справі N 6-1746цс16, положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року N 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Вимоги по пені задоволенню не підлягають, оскільки позивачем у позовній заяві не обґрунтовано законності таких вимог.

Таким, чином, вимога банку про стягнення пені в даному спорі є безпідставною.

Щодо вимог про стягнення 500,00 грн. штрафу (фіксована частина), 4610,02 грн. штрафу (процентна складова), то такі не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (штрафу, пені).

Кредитним договором передбачено сплату пені в разі порушення позичальником строків повернення кредиту та сплати відсотків, а також сплату штрафу за порушення строків повернення кредиту та/чи сплати відсотків за користування кредитом.

Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У ст. 61 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме порушення.

Штраф і пеня відносяться до одного виду юридичної відповідальності. З позовної заяви вбачається, що порушення зобов`язань відповідача полягає у ненаданні своєчасно банку грошових коштів для погашення заборгованості за Кредитним договором. До грошових зобов`язань, яким є зобов`язання з погашення кредиту, застосовується неустойка у виді пені, а не штрафу.

При цьому суд враховує висновки Конституційного Суду України, зроблені у рішенні від 10.11.2011р. по справі №1-26/2011. Так Конституційний Суд України вважає, що держава, встановлюючи законами України засади створення і функціонування грошового та кредитного ринків, має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг.

Держава, як вказується у цьому рішенні, забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин ( споживача), а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору.

Отже, суд вважає, що у стягненні штрафів та заборгованості по пені слід відмовити у зв`язку з їх безпідставністю.

Щодо вимог про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту, то такі не підлягають до задоволення з наступних підстав.

У даній справі кредитний договір укладався на підставі договору оферти розробленої ПриватБанком. У Анкеті-заяві на приєднання відсутні умови щодо відповідальності за прострочення платежів. У свою чергу банк вказував, що такі умови знаходилися на сайті https://privatbank.ua/terms/як невід`ємні частини спірного договору. У цих умовах і міститься інформацію за прострочку оплати боргу. Проте, умови на даному сайті не можуть бути застосовані судом, адже, у анкеті-заяві відсутня інформація, що позичальник ознайомився саме з цими умовами, які містяться саме на зазначеному сайті. Отже, позивач не підтвердив, які ж конкретні умови він запропонував позичальнику при підписанні анкети-заяві, так як, на поданому банком екземплярі умов відсутній підпис позичальника.

ОСОБА_3 споживач банківських послуг не може ефективно здійснити свої права бути поінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Оскільки відповідач не підписав жодного документу, яким би визначалися порядок щодо відповідальності за прострочення платежів, тому вимоги про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту не підлягає до задоволення.

Таким чином, з відповідача в користь позивача підлягаю стягненню в примусовому порядку заборгованість за кредитом, заборгованість за нарахованими відсотками, а у стягненні заборгованості за простроченим тілом кредиту, пені та штрафів слід відмовити.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

У зв`язку з частковим задоволенням позову з відповідача стягнути на користь позивача судові витрати по справі.

Керуючись ст.ст.5,10,12,13,76,81,141,259,263,264,265,280,282 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН - НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д) за кредитним договором б/н від 30.08.2010 року у розмірі - 49488 (сорок дев`ять тисяч чотириста вісімдесят вісім) грн., 12 коп. заборгованості за тілом кредиту та 0,00 грн. заборгованості за нарахованими відсотками.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН - НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д) - 1921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн.,00 грн. судових витрат.

У задоволенні вимог про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту, пені і штрафів відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено 07.08.2019 року.

Суддя Р. Б. Єзерський