ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

06 серпня 2019 року м.Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Черніцька І.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Синюк Артем Сергійович про забезпечення позову до пред`явлення позову ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , інтересах якого діє адвокат Синюк А.С. звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до пред`явлення позову, шляхом заборони ПП «Поле-Тер», в межах встановлення запропонованого сервітуту, вчиняти будь які будівельні роботи, які можуть спотворити чи змінити характеристики частини земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 , для її використання для проходу та проїзду на будь-якому транспортному засобі до належної ОСОБА_1 частини гаражу.

В обґрунтування заяви заявник вказує, що позивач має намір звернутись до Тернопільського міськрайонного суду із позовом до ПП «Поле-Тер» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом встановлення постійного безоплатного земельного сервітуту для проходу та проїзду на будь-якому транспортному засобі до належної ОСОБА_1 частини гаражу, що розташований по АДРЕСА_1 , зазначений в генплані під літ. А та земельної ділянки, яка перебуває у користуванні ОСОБА_1 ПП «Поле-Тер» є власником земельної ділянки пл. 0,3507 з кадастровим номером НОМЕР_1 , цільове призначення для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.

У березні 2019 року ПП «Поле-Тер» на земельній ділянці по місцю пролягання дороги до гаражів розпочало підготовку до капітального будівництва огорожі з прив`язкою до земельної ділянки. За наслідком проведення будівельних робіт повністю перекривається під`їзна дорога до гаражу належного позивачу. З метою мирного вирішення питання, позивачем було направлено ПП «Поле-Тер» лист з пропозицією щодо встановлення земельного сервітуту, який залишений без задоволення.

На даний час, ПП «Поле-Тер» проводить будівельні роботи, які суттєво спотворюють частину земельної ділянки по напрямку пролягання під`їзного шляху до гаражу і унеможливлять проведення у подальшому судової експертизи щодо визнання можливих варіантів встановлення земельного сервітуту.

Враховуючи вищенаведене та очевидність позовних вимог позивача, просить вжити заходів забезпечення позову.

Суд, розглянувши заяву, вважає, що заява позивача про забезпечення позову, подана до пред`явлення позову, не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України та є необґрунтованою, виходячи із наступних підстав.

Згідно з вимогами ч.ч. 1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до вимог ч.ч. 1.2 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити, у тому числі: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (далі постанова Пленуму № 9), розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Частина 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За змістом наведеного, жодне з положень Конвенції не може бути витлумачене як таке, що легітимізує набуття права власності одним суб`єктом за рахунок протиправного позбавлення майнового права іншого суб`єкта, із відмовою, до того ж, у можливості захисту порушеного права. Кожен, чиї права та свободи було порушено має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (Статті 13 і 14 Конвенції).

Окрім національного законодавства, також і прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п.1ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З приписів норм цивільно-процесуального законодавства України вбачається, що процесуальне законодавство обумовлює допустимість застосування заходів із забезпечення позову наявністю обставин, які свідчать про те, що невжиття таких заходів може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Забезпечення позову застосовується як засіб запобігання можливим порушенням майнових чи охоронюваних законом інтересів особи.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду.

Саме лише посилання на те, що процесуальним законодавством передбачений певний вид забезпечення позову, без наведення відповідного обґрунтування, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Висновок суду про необхідність вжиття заходів забезпечення позову не може грунтуватися на припущеннях позивача .

В силу вимог ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом забороною вчиняти певні дії; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Встановлено, що позивач просить забезпечити позов шляхом заборони ПП «Поле-Тер», в межах встановлення запропонованого сервітуту, вчиняти будь які будівельні роботи, які можуть спотворити чи змінити характеристики частини земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 , для її використання для проходу та проїзду на будь-якому транспортному засобі до належної ОСОБА_1 частини гаражу.

Разом з тим, заявником не обґрунтовано як саме, вказані забезпечення позову будуть сприяти можливому виконанню рішення суду щодо встановлення земельного сервітуту.

Заявником необґрунтовано належними та достовірними доказами необхідність забезпечення даного позову, не надано жодного доказу щодо реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у даній справі.

У заяві не наведено жодних доказів того, що відповідач буде ухилятись від виконання можливого рішення суду чи створювати обставини, які б утрудняли чи унеможливлювали його виконання та без вжиття заходів забезпечення позову захист прав та інтересів позивача стане неможливим.

Саме по собі лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення, проведення будівельних робіт чи неотримання відповіді на звернення, без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Згідно з вимогами ч. 9 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 цього Кодексу повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи винаведені вимоги закону та встановленні обставини, суд вважає, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 ЦПК, а тому її слід повернути заявнику.

Заявник не позбавлений можливості, усунувши вказані недоліки заяви про забезпечення позову, повторно звернутися до суду.

Керуючись ст.ст. 151-154, 261, 352-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Синюк Артем Сергійович про забезпечення позову до пред`явлення позову повернути заявнику.

Роз`яснити, що заявник не позбавлений можливості, усунувши вказані недоліки заяви про забезпечення позову, повторно звернутися до суду.

Ухвала набирає законної сили з дня її підписання суддею, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 15 днів з дня складення повного тексу судового рішення. Якщо ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повна ухвала суду складена 06 серпня 2019 року.

Суддя