Постанова

Іменем України

31 липня 2019 року

м. Київ

справа № 233/1059/17

провадження № 61-22778св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Сердюка В. В., Фаловської І. М. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Костянтинівська місцева прокуратура Донецької області,

третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Донецькій області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27 квітня 2017 року у складі судді Бєлостоцької О. В. та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 20 червня 2017 року у складі колегії суддів: Космачевської Т. В., Жданової В. С., Санікової О. С.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення»

ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Донецькій області (далі - ГУ ДКСУ у Донецькій області), про зобов`язання відшкодувати збитки.

Позовна заява мотивована тим, що у 2008 році ОСОБА_1 залишив на зберігання ОСОБА_2 належні йому 8 автомобільних шин. У серпні 2009 року позивач з`ясував, що за місцем проживання ОСОБА_2 залишені ним на зберігання автомобільні шини відсутні, оскільки він передав їх ОСОБА_3 , у зв`язку з чим звернувся до Костянтинівського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (далі - Костянтинівський МВ ГУ МВС України в Донецькій області) із заявою про притягнення винних осіб до відповідальності.

Після неодноразових скарг 12 листопада 2009 року ОСОБА_1 отримав постанову про відмову в порушенні кримінальної справи від 29 серпня 2009 року щодо ОСОБА_3 .

У подальшому позивач оскаржив до Костянтинівської міжрайонної прокуратури Донецької області постанову про відмову в порушенні кримінальної справи від 29 серпня 2009 року.

Листом від 20 січня 2010 року Костянтинівська міжрайонна прокуратура Донецької області повідомила про скасування постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 29 серпня 2009 року.

Разом з тим, автомобільні шини ОСОБА_1 не було повернуто, жодних повідомлень від Костянтинівської міжрайонної прокуратури Донецької області щодо скарги у подальшому він не отримував. Вважає, що бездіяльністю Костянтинівської міжрайонної прокуратури позивачу завдано матеріальної шкоди, яка відповідає реальній вартості втраченого майна на момент розгляду справи - 24 140 грн, відповідно до рахунку від 16 лютого 2017 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27 квітня 2017 року в задоволенні позову відмолено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачу роз`яснено право заявити клопотання про залучення до участі у справі належного відповідача (співвідповідача), проте від вчинення цієї процесуальної дії він відмовився. Крім того, в порушення норм процесуального права позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, зокрема, на підтвердження бездіяльності органів прокуратури, внаслідок якої, на його думку, завдано матеріальної шкоди, та на підтвердження розміру такої шкоди, а також на підтвердження причинно-наслідкового зв`язку між бездіяльністю та вказаною шкодою.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 20 червня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, а також зазначив, що доводи апеляційної скарги щодо самостійного вирішення судом питання про заміну відповідача з Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області на Державну казначейську службу України є безпідставними. Позивачеві як стороні у справі неодноразово надавалась можливість подати докази, проте позивач не довів заявлених вимог.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у липні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 ,посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга обґрунтована тим, що зібраними у справі доказами підтверджено бездіяльність прокуратури, що є підставою для задоволення позовних вимог. Разом з тим, відповідач не надав доказів на спростування заявлених вимог, а судом не витребувано докази, які вказані у клопотанні позивача.

Позивач погоджувався на залучення до участі у справі прокуратури Донецької області, проте роз`яснення суду про необхідність залучення до участі у справі як відповідача казначейської служби викликали сумніви у позивача щодо неупередженості суду, тому він відмовився у залученні співвідповідачів (залученні інших відповідачів).

Доводи інших учасників справи

Інші учасники справи не скористалися своїми правами на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу до касаційного суду не направили.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження і витребувано цивільну справу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

04 травня 2018 справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Про здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки», у справі призначено повторний автоматизований розподіл.

Ухвалою Верховного Суду від 19 червня 2019 року справу призначено до розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 26 серпня 2009 року в чергову частину Костянтинівського МВ ГУ МВС України в Донецькій області від ОСОБА_1 надійшло повідомлення про те, що ОСОБА_3 не повертає заявнику майно, яке передано йому на зберігання (автомобільні шини).

Постановою Костянтинівського МВ ГУ МВС України в Донецькій області від 29 серпня 2009 року відмовлено у порушенні кримінальної справи за вказаним вище фактом у зв`язку з відсутністю ознак складу злочинів, передбачених статтями 185, 190 КК України.

Відповідно до рахунку від 16 лютого 2017 року вартість 4 вантажних з камерою без ободної стрічки автомобільних шин складає 10 460 грн, вартість 4 колісних дисків на автомобіль ГАЗ 3301-31010 - 10 160 грн та вартість 4 скатів ВС-54 Нива - 3 520 грн.

Суди встановили, що ОСОБА_1 також звертався до начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області щодо факту привласнення автомобільних шин та бездіяльності органів міліції.

Відповідно до листа Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області від 17 листопада 2009 року ОСОБА_1 повідомлено про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Костянтинівського МВ ГУ МВС України в Донецькій області, які припустились порушень при розгляді звернення. Матеріали про відмову в порушенні кримінальної справи направлені до міжрайонної прокуратури міста Костянтинівки Донецької області для перевірки обґрунтованості прийнятого процесуального рішення.

Суди також встановили, що ОСОБА_1 звертався до Костянтинівського міжрайонного прокурора Донецької області зі скаргою, в якій просив скасувати постанову Костянтинівського МВ ГУ МВС України в Донецькій області від 29 серпня 2009 року.

Листом Костянтинівської міжрайонної прокуратури Донецької області від 20 січня 2010 року ОСОБА_1 повідомлено про скасування постанови про відмову в порушенні кримінальної справи та про те, що надані письмові вказівки, матеріал направлено до Костянтинівського МВ ГУ МВС України в Донецькій області для проведення додаткової перевірки.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення відповідають.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади органів місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Звертаючись до суду з позовом позивач посилалася на бездіяльність прокуратури. Позивач вважає, що майнова шкода завдана йому прокуратурою внаслідок непроведення розслідування факту неповернення йому майна, яке було передане ним на зберігання ОСОБА_2 .

Статтями 1173, 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому ця шкода полягає, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Під час вирішення спорів про відшкодування шкоди доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками.

Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди.

Як встановлено вище, листом Костянтинівської міжрайонної прокуратури Донецької області від 20 січня 2010 року ОСОБА_1 повідомлено про скасування постанови про відмову в порушенні кримінальної справи та про те, що надані письмові вказівки, матеріал направлено до Костянтинівського МВ ГУ МВС України в Донецькій області для проведення додаткової перевірки, про результати якої позивача буде повідомлено.

В матеріалах справи відсутні докази про притягнення працівників прокуратури до відповідальності.

Крім того, у матеріалах справи відсутні докази, що у ОСОБА_1 були автомобільні шини, які він передав на зберігання ОСОБА_2 та які, на думку позивача, у подальшому були викрадені ОСОБА_3 .

Заперечуючи проти заявлених вимог представник прокуратури вказував, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, оскільки Костянтинівська місцева прокуратура Донецької області не є юридичною особою, не виступає самостійним учасником цивільних, господарських або інших відносин з третіми особами, а є лише відокремленим підрозділом прокуратури Донецької області. Також вказував, що суб`єктом відповідальності у спірних правовідносинах є держава, а не конкретний судово-слідчий орган.

Крім того, зазначив, що Костянтинівською міжрайонною прокуратурою Донецької області вчинено дії, направлені на розслідування кримінальної справи, зокрема встановлено, що дослідча перевірка Костянтинівського МВ ГУ МВС України в Донецькій області проведена неповно та формально, скасовано постанову про відмову в порушенні кримінальної справи, надано письмові вказівки слідчим органам та матеріали направлено для проведення додаткової перевірки.

Разом з тим, позивач не довів неправомірних дій прокуратури в завданні шкоди у розмірі вартості шин, не зазначив у чому полягають неправомірні дії прокуратури, яка скасувала постанову про відмову в порушенні кримінальної справи та направила справу на додаткове розслідування.

На підставі викладеного, у справі, яка переглядається, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, встановивши, що до участі у справі не залученого належного відповідача, а в матеріалах справи відсутні докази неправомірних дій прокуратури, які завдали позивачу майнової шкоди, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

За таких обставин, доводи касаційної скарги про належний суб`єктний склад учасників справи є необґрунтованими.

Інші наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками суду першої та апеляційної інстанцій стосовно установлення обставин справи, зводяться до переоцінки доказів, що в силу вимог статті 400 ЦПК України виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції. Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження в судах попередніх інстанцій із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому ці судові рішення необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 20 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська