ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4630/19 Справа № 212/2360/14-ц Суддя у 1-й інстанції - Пустовіт О. Г. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання: Голуб О.О.,

сторони:

позивач: Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк"

відповідач: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 19 грудня 2018 року, яке постановлено суддею Пустовітом О.Г. у місті Кривому Розі та повний текст рішення складено 28 грудня 2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

В березні 2014 року ПАТ "Дельта Банк" звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначено, що 11.04.2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрпромбанк» та ОСОБА_1 , був укладений кредитний договір №/ФКВ-08, згідно з умовами якого банк надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 22731 доларів США, з розрахунку 10,5% річних, на строк з 11.04.2008 року по 10.04.2015 року.

30.06.2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрпромбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов`язань, відповідно до якого, в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ТОВ «Укрпромбанк» передає, відступає, ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» змінює ТОВ «Укрпромбанк», як кредитора, стає новим кредитором, у зазначених зобов`язаннях, а внаслідок передачі від ТОВ "Укрпромбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить, відступається право вимагати, замість ТОВ «Укрпромбанк», від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

В порушення умов вищевказаного кредитного договору відповідач допустив заборгованість, яка станом на 16.01.2014 року складає 266616 грн. 12 коп., та складається із заборгованості за кредитом - 164843 грн. 80 коп., заборгованості за відсотками - 85039 грн. 45 коп., комісії за ведення кредиту - 16732 грн. 88 коп., яку позивач просив стягнути з відповідача, а також суму сплаченого судового збору в розмірі - 2666,16 грн.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.09.2014 позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість по кредитному договору № /ФКВ-08 від 11.04.2008 року в розмірі 266616 грн. 12 коп. станом на 16.01.2014 року, яка складається із заборгованості за кредитом - 164843 грн. 80 коп., заборгованості за відсотками - 85039 грн. 45 коп., комісії за ведення кредиту - 16732 грн. 88 коп., а також стягнуто судовий збір в сумі 2666 грн. 16 коп.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 21.08.2015 року вказане заочне рішення скасовано, справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 19 грудня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі про задоволення позовних вимог посилаючись на те, що судом першої інстанції допущено неповне з`ясування обставин справи, оскільки невірно застосовано строк позовної давності до спірних правовідносин та не враховано, що датою повернення кредиту є 10.04.2015 року, отже строк позовної давності, в даному випадку, має обчислюватися саме з 10.04.2015 року та спливає 10.04.2018 року.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване, на їх думку, апеляційну скаргу просить залишити без задоволення.

Учасники справи, будучи завчасно належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, причини своєї неявки суду не повідомили.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення,з огляду на наступне.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 11.04.2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрпромбанк» та ОСОБА_1 , був укладений кредитний договір №/ФКВ-08, згідно з умовами якого банк надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 22731 доларів США, з розрахунку 10,5% річних, на строк з 11.04.2008 року по 10.04.2015 року.

30.06.2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрпромбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов`язань, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ТОВ «Укрпромбанк» передає, відступає, ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» змінює ТОВ «Укрпромбанк» як кредитора, стає новим кредитором, у зазначених зобов`язаннях, а в наслідок передачі від ТОВ "Укрпромбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить, відступається, право вимагати, замість ТОВ «Укрпромбанк», від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, відповідач допустив заборгованість, яка станом на 16.01.2014 року становить 266616 грн. 12 коп., та складається із заборгованості за кредитом - 164843 грн. 80коп., заборгованості за відсотками - 85039 грн. 45 коп., комісії за ведення кредиту - 16732 грн. 88 коп.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суд з даним позовом.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема, з договорів.

Згідно частини першої статті 1054 ЦК України За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст.ст. 257, 258 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а спеціальна позовна давність про стягнення неустойки (штрафу, пені) - один рік.

Відповідно до ст.266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Частиною 4.ст.267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Із матеріалів справи вбачається, що представником відповідача заявлено про застосування у даній справі наслідків пропуску строку позовної давності, яка обґрунтована тим, що позивач звернувся за захистом своїх прав після спливу позовної давності (том 1 а.с.96).

Відповідно до статті 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За ч.ч. 1, 5 ст.261 ЦК України, перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

В даному випадку сторони кредитного договору встановили як строк дії договору, так і строки виконання зобов`язань.

Як вбачається з кредитного договору № 691-0161026/ФКВ-08, останній був укладений 11.04.2008 року. Пунктом 1.3 Кредитного договору сторони передбачили, що відповідач повинен здійснювати погашення кредиту щомісячно, частиними в розмірі не менш, як 270,61 доларів США, а строк, до якого позичальнику надається кредит, встановлено до 10 квітня 2015 року, включно.

Взятих на себе зобов`язаннь відповідач за вказаним кредитним договором не виконав і по даний час.

Таким чином, суд першої інстанції вірно встановив, що у позивача виникло право задовольнити вимоги за рахунок стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у зв`язку з невиконанням боржником умов кредитного договору.

При цьому слід зауважити, що пред`явлення вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом змінює строк виконання зобов`язання та зумовлює перебіг позовної давності.

В даному випадку, у зв`язку з порушенням боржником виконання зобов`язання за кредитним договором, Банк використав право достроково вимагати з позичальника повернення заборгованості за кредитним договором, надіславши 12 травня 2009 року вимогу боржнику про дострокове повернення всієї суми кредиту й пов`язаних з ним платежів (том 2 а.с.56).

Отже, пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом, кредитор, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, змінив строк виконання основного зобов`язання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про негайне повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня після одержання такої вимоги.

У правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в Постанові від 09 листопада 2016 року у справі №6-2251цс16 зазначено, що пред`явлення кредитором вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом змінює строк виконання зобов`язання та зумовлює перебіг позовної давності.

Пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня, зазначеного кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту як кінцевого строку виконання її умов.

Вказані обставини, спростовують доводи апелянта про те, що судом першої інстанції допущено неповне з`ясування обставин справи, оскільки невірно застосовано строк позовної давності до спірних правовідносин та не враховано, що датою повернення кредиту являється 10.04.2015 року, отже строк позовної давності, в даному випадку, має обчислюватися саме з 10.04.2015 року та спливає 10.04.2018 року.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з даним позовом Банк звернувся до суду після спливу строку позовної давності, про застосування якого було заявлено відповідачем.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі.

Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду, а доводи апеляційної скарги не спростовують зроблених в оскаржуваному рішенні висновків, тому колегія суддів вважає, що підстави для його скасування і задоволення апеляційної скарги відсутні.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального і процесуального права, висновки суду відповідають обставинам справи, в той час як доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, ст.ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 19 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 08 серпня 2019 року.

Головуючий:

Судді: