РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/8520/18

Провадження № 2/643/772/19

29.07.2019 року Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Довготько Т.М.,

за участю секретаря судового засідання - Полковник Г.В.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на її користь грошові кошти в розмірі 14 776 296, 71грн., покласти на відповідачів судові витрати.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що з 1998 року вона мала дружні стосунки з відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які їй запропонували придбати суміжну земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1, для будівництва будинку. Також, на вказаній земельній ділянці вже знаходився розпочатий будівництвом житловий будинок без внутрішніх та ремонтних робіт, який було побудовано самочинно без оформлення технічної документації. Вона погодилась на пропозицію відповідачів, однак незавершене будівництво не було введено в експлуатацію, та мало статус самочинного. У зв`язку з цим, між нею та відповідачами було погоджено про укладення договору купівлі продажу будівельних матеріалів, що були використані при будівництві будинку. 01.02.2009 року між нею та відповідачем ОСОБА_3 було укладено усно договір купівлі-продажу будівельних матеріалів, обладнання та конструктивних елементів, що були використані при будівництві житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1. 01.02.2019року окремо було укладено договір щодо передачі їй у користування земельної ділянки під будівництво за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер НОМЕР_1 з площею 0,15га, з подальшою перереєстрацією права власності. Цим договором вони визначили, що вона сплачує відповідачам суму еквівалентну 30 000 доларів США за курсом НБУ одним платежем, що є ціною продажу цієї земельної ділянки для нотаріального посвідчення цього правочину в майбутньому після введення в експлуатацію житлового будинку. При цьому, відповідач ОСОБА_4 , яка була дружиною відповідача ОСОБА_3 , була присутня при переговорах, повністю погоджувалась на такі умови, своїх заперечень не висловлювала. За умовами договору повна вартість недобудованого житлового будинку та земельної ділянки складала 225 000 доларів США. В день укладення договору 01.02.2009 року на виконання його умов, вона передала відповідачу ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 80 000 доларів США в присутності свого цивільного чоловіка та ОСОБА_4 , станом на момент подання позову 25.06.2018року, за курсом НБУ еквівалент у гривні складає 2 099 112, 08грн. 25.05.2011року вона передала ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 70 000,00 доларів США, станом на момент подання позову 25.06.2018року, за курсом НБУ еквівалент у гривні складає 1 836 723,07грн. 15.11.2011року вона передала ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 45 000 доларів США, станом на момент подання позову 25.06.2018року, за курсом НБУ еквівалент у гривні складає 1 180 750,55грн. Окрім цього, нею окремо було сплачено ОСОБА_3 суму в розмірі 30 000 доларів США за користування (фактично купівлю) земельною ділянкою під забудову, станом на момент подання позову 25.06.2018року, за курсом НБУ еквівалент у гривні складає 787 167,03грн. Між нею та відповідачами було узгоджено, що після закінчення будівництва житлового будинку відповідач ОСОБА_3 самостійно введе його в експлуатацію та оформить усі необхідні правовстановлюючі документи на будинок та земельну ділянку на її ім`я. У 2011 році вона за власні кошти закінчила будівництво житлового будинку та з цього часу разом із родиною мешкає в ньому, сплачує комунальні послуги. За весь період з 2009 року по 2011рік, вона витратила на будівельні роботи та матеріали, що були використані для будівництва спірного житлового будинку величезні грошові кошти. Документально підтверджуються витрати на суму 1 000 863,68грн. (договори на виконання робіт, товарні, видаткові накладні, фіскальні чеки, квитанції). Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 27.11.2014року, шлюб між відповідачами було розірвано. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 16.05.2017року, яке було залишено без змін постановою Апеляційного суду Харківської області від 27.03.2018року, поділено майно між подружжям ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Відповідно до вказаного рішення судом за ОСОБА_4 було, зокрема, визнано право особистої приватної власності на земельну ділянку площею 0,1500 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий № НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .; матеріали та обладнання використані в процесі будівництва двоповерхового житлового будинку літ.А-2 загальною площею 299,7 кв.м., житловою площею 106, 2 кв.м., розташованого на земельній ділянці по АДРЕСА_1 . Таким чином майно відповідачів, в перелік якого віднесено земельну ділянку та матеріали та обладнання використані в процесі будівництва двоповерхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , визнано відповідно до ст.60 СК України майном, яке набуте подружжям за час шлюбу та є об`єктом права спільної сумісної власності. В свою чергу, вона у 2015 році звернулась до Комінтернівського районного суду з позовом про визнання дійсним договору купівлі-продажу будівельних матеріалів, обладнання та конструктивних елементів, що були використані при будівництві житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 від 01.02.2009 року та договору про надання права на користування земельною ділянко за вищевказаною адресою: визнання права власності на будівельні матеріали, обладнання та конструктивні елементи, використані на будівництво житлового будинку за вищевказаною адресою; визнання її забудовником земельної ділянки кадастровий № НОМЕР_1 та визнання за нею права власності на земельну ділянку кадастровий № НОМЕР_1 , що розташована за адресою: АДРЕСА_1. Вважає, що отримані від неї грошові кошти відповідачем ОСОБА_3 в загальній сумі еквівалентній 225 000 доларів США є спільним майном подружжя відповідачів, та використані відповідачами в інтересах сім`ї. У зв`язку з тим, що на теперішній час відповідачами не оформлено на її ім`я право власності на житловий будинок та земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, вважає, що відповідачі повинні повернути їй грошові кошти, які отримали як продавці, користуються грошовими коштами на свій розсуд, однак не передали їй у власність ні будівельні матеріали та конструктивні елементи, використані на будівництво житлового будинку, ні земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Окрім сплаченої суми відповідачам, вона за період з 2009 року по 2014 рік на будівництво та облаштування будинку і прибудинкової території витратила 1 000 863, 68 грн., які підтверджуються чеками на будівництво. Таким чином, діями відповідачів їй спричинено матеріальну шкоду в сумі 225 000 доларів США та 1 000 863, 68грн. Крім того, у п.1.13, договору щодо передачі їй у користування земельної ділянки під будівництво за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер НОМЕР_1 було передбачено, що у разі відсутності факту отримання державного акту на земельну ділянку підлягає сплаті штраф в 10-кратному розмірі від суми продажу, обумовленої у п.1.08 цього договору. Відповідачі порушили зобов`язання, тому вважаю, що вони повинні сплатити штраф в 10-кратному розмірі від суми продажу, обумовленої у п.1.8, договору - еквівалент 300 000 доларів США, що станом на момент подання позову 25.06.2018року, за курсом НБУ еквівалент у гривні складає 7 871 670,30грн.

Відповідач ОСОБА_4 надала до суду відзив на позов, в якому зазначає, що з позовною заявою ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів вона категорично не згодна, ніяких законних підстав звертатися до неї з цим позовом ОСОБА_1 не має. У 2015 році ОСОБА_1 зверталась до неї з позовом про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання за нею права власності на будівельні матеріали та земельну ділянку. Комінтернівським районним судом м.Харкова від 10.05.2018року в задоволенні позову було відмовлено. Вона, на час укладення договорів знаходилась в шлюбі з ОСОБА_3 своєї згоди на укладення договору не надавала. На договорах, укладених 01.02.2009 року ОСОБА_1 та ОСОБА_6 її прізвища немає, як немає і її підпису про те, що їй відомо про існування цих договорів, і вона з ними згодна. Що стосується розписок ОСОБА_3 в одержанні грошових коштів від ОСОБА_1 , то їй відомо, що ОСОБА_1 сплатила йому 80 000 доларів США в 2009 році і він передав їх ОСОБА_7 , який хотів придбати будинок ще до ОСОБА_1 і вклав свої гроші в ремонт самовільно збудованого житлового будинку літ.А-2 АДРЕСА_1 . Про те, що ОСОБА_3 надав ОСОБА_1 розписку в одержанні грошей в 2009 році їй стало відомо в 2015році, про існування ще двох розписок в одержанні грошей від Коломацької в 2011року вона також дізналася в 2015році, і стверджує, що ніяких грошей в 2011 році ОСОБА_3 від ОСОБА_1 не одержував, а тому на сімейні потреби їх витрачати не міг. В перемовинах щодо продажу спірного будинку з ОСОБА_1 та її цивільним чоловіком ОСОБА_8 , вона приймала участь один раз в січі 2009 року, їх на той час сім`я запропонувала ОСОБА_1 придбати самовільно збудований ними будинок АДРЕСА_1 за 300 тисяч доларів США і за 30 000 доларів США земельну ділянку. ОСОБА_1 погодилась на такі умови, але попросила розстрочку на рік для сплати цієї суми. Більше вона не приймала участі в перемовинах між ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_8 щодо купівлі-продажу будинку та земельної ділянки. Крім того зазначає, що щоб встановити які саме витрати ОСОБА_1 понесла в зв`язку з ремонтом будинку було призначено експертизу, яка не була проведена, оскільки ОСОБА_1 не оплатила вартості експертних робіт та не надала необхідних матеріалів для проведення експертизи. Стосовно розрахунку грошових коштів, які позивач вимагає стягнути з неї за порушення умов договору, зазначає, що вона не була стороною договору та не знала про його існування. Вважає, що ОСОБА_1 припустилась пропуску строку позовної давності щодо вимог виконання зобов`язання договорів купівлі-продажу будівельних матеріалів та обладнання та договору щодо визнання права власності на земельну ділянку АДРЕСА_1 від 01.02.2009 року, укладених між нею, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Відповідач ОСОБА_3 надав заяву про визнання позовних вимог щодо стягнення суми за розписками та штрафу, в якій зазначає, що отримував від ОСОБА_1 грошові коши за продаж їй земельної ділянки з кадастровим номеромНОМЕР_1 - АДРЕСА_1, для будівництва будинку. На вказаній ділянці знаходився недобудований житловий будинок без внутрішніх та ремонтних робіт. В період з лютого 2009 року ОСОБА_1 на виконання їх домовленості надала йому грошові кошти в розмірі 80 000 доларів США в присутності її цивільного чоловіка та його дружини ОСОБА_4 25.05.2011року ОСОБА_1 передала йому грошові кошти в розмірі 70 000 доларів США. 15.11.2011року позивач ОСОБА_1 передала йому грошові кошти в розмірі 45 000 доларів США. Окрім цього, ОСОБА_1 передала йому грошові кошти в розмірі 30000 доларів США за користування земельною ділянко під забудову та 25 000 доларів США на оформлення документів на її ім`я. Всі отримані грошові кошти від ОСОБА_1 були витрачені ним в інтересах його сім`ї та його дружини ОСОБА_4 , яка знала про кожну отриману грошову суму від ОСОБА_1 та не заперечувала щодо вказаної укладеної угоди купівлі-продажу недобудованого житлового будинку та земельної ділянки. Маючи повну довіру один до одного, між ним та ОСОБА_1 було узгоджено, що після закінчення нею будівництва житлового будинку, він самостійно введе його в експлуатацію та оформить усі необхідні правовстановлюючі документи на будинок та земельну ділянку на ім`я ОСОБА_1 . Але станом на січень 2019року він не зміг виконати домовленість. Зазначає, що вирішення спору між ним, ОСОБА_4 та позивачем ОСОБА_1 є або повернення позивачеві грошових коштів у сумі 250 000 доларів США та штрафу в розмірі 300 000 доларів США, або укладення між ними мирової угоди, щодо передання позивачу у власність майна.

Позивачем ОСОБА_1 було надано відповідь на відзив, в якій остання просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 07.09.2018року, прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі.

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 07.09.2018року було вжито заходи забезпечення позову.

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 14.12.2018року, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити з підстав викладених у позові та відповіді на відзив.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні 01.07.2019року позовні вимоги ОСОБА_1 визнав в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 в судовому засіданні проти позову заперечував, просив у його задоволенні відмовити, зазначивши, що ОСОБА_4 не була стороною договорів, та про їх існування не знала, грошові кошти від ОСОБА_1 вона не отримувала. Крім того просить, у разі задоволення судом позовних вимог до ОСОБА_4 , застосувати строки позовної давності.

Суд заслухавши позивача, її представника ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 -у простій письмовій формі, свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що за договором купівлі продажу від 01 лютого 2009 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , зазначено, що продавець продає, а покупець покупає будівельні матеріали, обладнання і конструктивні елементи, які були використані при будівництві житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , а саме, фундамент із буту 13,80Х13,80; пінопластові блоки, залиті бетоном (невід`ємна опалубка) площею не менше 7580 м.; дах (метало - черепиця), утеплювач під дахом площею 250,0 м.кв.;

навісний газовий 2-х контурний котел; металопластикові вікна в кількості 14 штук; несуча цегляна стіна; батареї 11 шт.; гаражні ворота 1 шт.; паркан із фагота; стяжка підлоги (чорнова); сипучі і цементно бетонні складові, які використовувалися при монтажі; кріпильні засоби (метизні вироби); металеві балки за 195000,00 доларів США, що еквівалентно сумі 1 540 000,00 грн. (а.с. 45-47 том 1).

Факт отримання ОСОБА_3 коштів, зазначених в вищенаведеному договорі укладеному між ним та ОСОБА_1 , підтверджується розписками від 01 лютого 2009 року, від 15 листопада 2011 року та від 25 травня 2011 року (а.с. 48-53 том 1).

01 лютого 2009 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 також був укладений у простій письмовій формі, договір про передачу у користування земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до умов зазначеного договору сторони укладають його до закінчення будівництва житлового будинку ОСОБА_1 . По закінченню будівництва ОСОБА_3 взяв на себе зобов`язання виконати всі необхідні дії для прийняття житлового будинку до експлуатації та оформлення права власності на нього. Також, ОСОБА_3 взяв на себе зобов`язання щодо укладення договору купівлі - продажу земельної ділянки. Відповідно до п.1.8 вказаного Договору, за користування земельною ділянкою, ОСОБА_1 виплачує ОСОБА_3 кошти в розмірі еквівалентному 30 000 доларів США за курсом НБУ одним платежем на момент виплати, а саме після закінчення будівлі житлового будинку, враховуючи усі внутрішні, оздоблювальні та ландшафтні роботи. Вказана плата вважається ціною продажи, котру сторони затвердили земельної ділянки, та при її повній сплаті, власником земельної ділянки стає ОСОБА_1 (а.с. 43-44 том 1).

Із наданих договорів, укладених в простій письмовій формі, не вбачається, що вони укладені за згодою дружини ОСОБА_3 - ОСОБА_4

ОСОБА_1 на підтвердження витрат на будівельні роботи та матеріали, що були використані для будівництва житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 на суму 1 000 863,68грн. надані договори на виконання робіт, товарні, видаткові накладні, фіскальні чеки, квитанції (а.с.54-118 том 1).

Крім того, відповідно до рішення Харківського районного суду Харківської області від 16.05.2017року, залишеного без змін постановою Апеляційного суду Харківської області від 27.03.2018року позов ОСОБА_4 та зустрічний позов ОСОБА_3 задоволені частково. Постановлено поділити спільне майно подружжя, яке є об`єктом спільної сумісної власності, визнавши за ОСОБА_4 право особистої приватної власності на майно, зокрема, земельну ділянку площею 0,1500 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий № НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; -матеріали та обладнання використані в процесі будівництва двоповерхового житлового будинку літ. А-2 загальною площею 299,7, житловою площею 106,2 кв.м., розташованого на земельній ділянці по АДРЕСА_1 (а.с.26-36, том1). Вказаним рішення було встановлено, що з 27.07.1990року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Харківського районного суду Харківської області від 27.11.2014року було розірвано.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.05.2018року, залишеного без змін постановою Апеляційного суду Харківської області від 25.09.2018року, позовні вимоги про визнання дійсним договору купівлі-продажу будівельних матеріалів та конструктивних елементів, використаних на будівництво житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 від 01.02.2009 року та договору про надання права на користування земельною ділянко за вищевказаною адресою від 01.02.2009року; визнання права власності на будівельні матеріали, обладнання та конструктивні елементи, використані на будівництво житлового будинку за вищевказаною адресою; визнання її забудовником земельної ділянки кадастровий № НОМЕР_1 та визнання за нею права власності на земельну ділянку кадастровий № НОМЕР_1 , що розташована за адресою: АДРЕСА_1 залишено без задоволення (а.с.226-231, 232-242, том 1).

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 будувався ОСОБА_3 за його кошти, які він надавав. Йому відомо, що вказаний будинок ОСОБА_3 мав намір продати ОСОБА_1 , яка йому заплатила гроші за матеріали витрачені на будівництво будинку, зокрема 80 000 доларів США. ОСОБА_3 вказані грошові кошти віддав йому.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 є його цивільною дружиною. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , запропонували їм придбати земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1, для будівництва будинку. На вказаній земельній ділянці вже було розпочато будівництво будинку. Вони домовилися, що грошові кошти будуть передаватися частково. Вони частинами передавали ОСОБА_3 грошові кошти за будівельні матеріали, обладнання і конструктивні елементи, які були використані при будівництві житлового будинку та земельну ділянку у присутності ОСОБА_4 .

Згідно ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

За договором купівлі-продажу ст.655 ЦК України одна сторона продавець передає або зобов`язується передати майно товар у власність другій стороні покупцеві, а покупець приймає, або зобов`язується прийняти майно товар і сплатити за нього певну грошову суму.

За ч.1 ст.656 ЦК України, предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору, або буде створений придбаний, набутий продавцем у майбутньому.

За змістом ст.658 ЦК України, право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару; якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває права власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення.

Статтями 6, 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Частиною 1 ст. 661 Цивільного кодексу України, передбачено, що у разі вилучення за рішенням суду товару у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу товару, продавець має відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, якщо покупець не знав або не міг знати про наявність цих підстав.

Матеріали справи свідчать про те, що позивач сплатила на користь відповідача ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 195 000 доларів США відповідно до договору купівлі продажу будівельних матеріалів, обладнання і конструктивних елементів, які були використані при будівництві житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 від 01.02.2009 року, які в подальшому були визнані рішенням Харківського районного суду Харківської області від 27.11.2014року за ОСОБА_4 .

Відповідач ОСОБА_3 грошові кошти позивачу не повернув, умови договору не виконав, а тому суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення грошових коштів у розмірі 195 000 доларів США, що за курсом НБУ станом на 25.06.2018 року еквівалентно 5 116 585, 70 грн. з відповідача ОСОБА_3 .

Що стосується вимог ОСОБА_1 про стягнення 30 000 доларів США та штрафу в 10-кратному розмірі від суми продажу, обумовленої у п.1.8 договору про передачу земельної ділянки в користування під забудівлю від 01.02.2009року - еквівалент 300 000 доларів США, що станом на момент подання позову 25.06.2018року, за курсом НБУ у гривні складає 7 871 670,30грн., то суд приходить до висновку що правові підстави для задоволення позову в цій частині відсутні, оскільки на час укладення договору про надання права на користування земельною ділянкою, не була здійснена державна реєстрація цієї земельної ділянки, у зв`язку з чим у ОСОБА_3 були відсутні правові підстави на розпорядження зазначеною земельною ділянкою та її продажу.

Крім того, доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 було передано ОСОБА_3 30 000 доларів США на виконання договору про передачу земельної ділянки в користування під забудівлю від 01.02.2009року не надано, а тому суд не вбачає підстав для стягнення вказаних грошових коштів з відповідача ОСОБА_3

Посилання позивача на те, що грошові кошти були отримані ОСОБА_3 на виконання договору купівлі-продажу від 01.02.2009року у період шлюбу з ОСОБА_4 , а тому є спільною сумісною власністю подружжя та підлягають стягненню солідарно, є безпідставними, оскільки як вже було встановлено судом ОСОБА_4 не надавала згоду на укладення вказаного договору та доказів того, що грошові кошти отримані ОСОБА_3 від ОСОБА_1 є об`єктом спільної сумісної власності подружжя не надано, а тому суд не вбачає підстав для стягнення грошових коштів з

ОСОБА_4 стосується вимог про стягнення 1 000 863,68грн., які були витрачені за період з 2009 року по 2014 рік на будівництво та облаштування будинку і прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_1 , то суд зазначає, що позивачем не визначені конкретні будівельні матеріали, які були використані на будівництво та облаштування будинку і прибудинкової території, не заявлено клопотання про призначення експертизи, що унеможливлює суд прийняти законне та обґрунтоване рішення з цього питання.

Крім того, суд не приймає заяву відповідача ОСОБА_3 про визнання позову, оскілька вказана заява порушує права ОСОБА_4 .

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи наведене, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв`язку, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково, в частині стягнення з відповідача ОСОБА_3 грошових коштів у розмірі 195 000 доларів США, що за курсом НБУ станом на 25.06.2018 року еквівалентно 5 116 585, 70 грн., які були переданні ОСОБА_3 на виконання договору купівлі продажу будівельних матеріалів, обладнання і конструктивних елементів, які були використані при будівництві житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 від 01.02.2009 року. В іншій частині позов задоволенню не підлягає.

Підстав для застосування строків позовної давності за клопотанням представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 суд не вбачає.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, пропорційно до задоволених вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 80, 81, 141, 263, 265,ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 / АДРЕСА_2/ до ОСОБА_3 / АДРЕСА_3/ , ОСОБА_4 / АДРЕСА_4/ про стягнення грошових коштів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі - 5 116 585,70грн. /п`ять мільйонів сто шістнадцять тисяч п`ятсот вісімдесят п`ять гривень 70коп./

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі - 3435,90грн. /три тисячі чотириста тридцять п`ять гривень 90коп./

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду, протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 06.08.2019року.

Суддя - Т.М.Довготько