ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 536/887/18 Номер провадження 22-ц/814/3290/19Головуючий у 1-й інстанції Колотієвський О. О. Доповідач ап. інст. Кривчун Т. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: судді Кривчун Т.О.

Суддів: Абрамова П.С., Бондаревської С.М.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 21 жовтня 2019 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчатись, -

В С Т А Н О В И В :

У травні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до місцевого суду з даним позовом до відповідача, посилаючись на те, що вона є донькою ОСОБА_1 , на даний час вона є повнолітньою, навчається на І курсі денної форми навчання в Дніпропетровському національному університеті імені Олеся Гончара, проживає у гуртожитку АДРЕСА_1 , за яке повинна сплачувати кошти у розмірі 440.00 грн. щомісячно. При цьому, позивач зазначає, що не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток та сплачувати своє навчання, а її мати - ОСОБА_3 , отримує недостатньо коштів, щоб покрити всі її витрати на проживання та навчання в університеті.

На підставі викладеного прохала суд ухвалити рішення, яким стягувати з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання, як повнолітньої дитини, яка продовжує навчатись у розмірі 1/4 заробітку (доходу) відповідача (а.с.1-3).

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 21 жовтня 2019 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 гривень, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 30 травня 2018 року, і до закінчення нею навчання, тобто до 30.06.2021 року.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 704,80 грн. судового збору.

Вказане рішення оскаржив відповідач, який у поданій апеляційній скарзі, посилаючись на порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Зазначає, що місцевим судом не враховано, що вимога позивача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка навчається, не доведена позивачем жодними належними та допустимими доказами на підтвердження фактичного самостійного її матеріального утримання.

Окрім того, зауважує, що ОСОБА_2 не навела ніяких доказів того, що відповідач має змогу надавати відповідну допомогу.

Вважає, що позивачем також не доведено її неможливості працевлаштуватися, та того, що мати позивача не може її утримувати самостійно.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити скаргу без задоволення, а рішення місцевого суду без змін, посилаючись на те, що відповідач є працездатною особою, та не має будь-яких інших утриманців. Жодних обставин, які б мали істотне значення, у скарзі не наведено.

Зазначає, що навчається на денній формі навчання, тому не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно оплачувати навчання у ВНЗ. На даний час повністю знаходиться на утриманні своєї матері, ОСОБА_3 .

Суд, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

У відповідності до ч.ч.1-5 ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч.1 ст.264 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до актового запису №42 в Книзі записів актів громадянського стану про народження Відділу реєстрації актів громадянського стану виконкому Комсомольської міської ради Полтавської області, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , її батьками записані: ОСОБА_1 (батько) та ОСОБА_3 (мати), (Свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 22.02.2000 року, а.с.7).

Постановою Комсомольського міського суду Полтавської області від 14.09.2003 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 1/4 частини неоподаткованого мінімуму на кожну дитину, починаючи з 29.08.2003 року і до досягнення дитиною повноліття.

Вирішено питання судових витрат (а.с.10).

Відповідно до договору №291-17 від 03.08.2017 року про надання освітніх послуг та довідки №87-200-250 від 08.05.2018 року, ОСОБА_2 є студенткою першого курсу денної форми навчання гр.11-17-1 історичного факультету Дніпровського національного університету Імені Олеся Гончара. Навчається за рахунок коштів фізичної особи. Термін навчання 01.09.2017-30.06.2021 рік (а.с.11-12).

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач працює неофіційно та має мінливий дохід, а тому, враховуючи термін навчання та обов`язок обох батьків утримувати дитину, наявні підстави для призначення аліментів в твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 гривень на місяць до закінчення навчання.

Такий висновок місцевого суду в повній мірі відповідає встановленим по справі обставинам та ґрунтується на нормах права, виходячи з наступного.

У відповідності до статті 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

За правилом статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При цьому, положеннями статті 201 СК України визначено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Як убачається з п.20 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Так, матеріалами справи установлено, що донька сторін по справі дійсно є повнолітньою студенткою денної форми навчання, фінансування якого здійснюється за рахунок коштів фізичної особи, історичного факультету Дніпровського національного університету Імені Олеся Гончара на термін з 01.09.2017р. по 30.06.2021 рік (а.с.11-12).

Згідно пункту 5.1 договору №291-17 від 03.08.2017 року про надання освітніх послуг в Дніпровському національному університеті Імені Олеся Гончара, оплата навчання ОСОБА_2 за весь строк навчання (4 роки) становить 42800,00 грн. (а.с.12).

Також, місцевим судом установлено та не заперечується відповідачем, що ОСОБА_1 працює неофіційно підсобником на будівництві, його заробітна плата становить від 4000 до 6000 гривень на місяць, тобто його дохід є мінливий, інвалідності не має, позивач є єдиною донькою відповідача, інших утриманців не має.

З урахуванням наведеного місцевим судом на підставі належних та допустимих доказів, наявних у матеріалах справи, достовірно встановлено, що, у зв`язку з продовженням навчання на платній формі, ОСОБА_2 потребує матеріальної допомоги зі сторони батьків, зокрема, на здійснення поточних витрат на навчання, проїзд до місця навчання, проживання, одяг, харчування і т.п.

При цьому, за законодавчо визначеного обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей, матеріали справи не містять жодних відомостей про неможливість відповідача надавати таку допомогу, розмір його доходу (заробітку) є достатнім для здійснення відповідного утримання. Окрім того, установлено, що відповідач є здоровою працездатною особою, інвалідності не має, позивач є єдиною донькою відповідача, інших утриманців не має, відтак, має можливість та зобов`язаний здійснювати утримання своєї повнолітньої доньки, яка продовжує навчання.

На підставі викладеного, при детальному аналізі матеріалів справи та враховуючи матеріальний стан позивача та відповідача, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 гривень, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 30 травня 2018 року, і до закінчення нею навчання, тобто до 30.06.2021 року, що відповідає принципу справедливості, добросовісності і розумності.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що позивачем також не доведено її неможливості працевлаштуватися, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки з аналізу норм права що регулюють спірне питання, не вбачається необхідності доведення факту неможливості працевлаштування доньки, що продовжує навчання, оскільки вона має право на аліменти у зв`язку з самим фактом її навчання та можливістю платника аліментів надавати відповідну допомогу, що матеріалами справ і установлено.

Твердження апелянта про те, що матеріалами справи не доведено, що мати позивача не може її утримувати самостійно, апеляційний суд оцінює критично з урахуванням законодавчо визначної рівності обох батьків в зобов`язаннях щодо утримання своїх дітей.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції також не спростовують та зводяться до незгоди із судовим рішенням без належного обґрунтування нормами права.

Суд першої інстанції повно та об`єктивно встановив фактичні обставини справи і дав їм належну правову оцінку, дослідив надані сторонами докази, на підставі яких дійшов вірного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

З огляду на те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 382,383 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,- залишити без задоволення.

Рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 21 жовтня 2019 року, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ Т.О. Кривчун

СУДДІ П.С. Абрамов

С.М. Бондаревська