Постанова

Іменем України

29 липня 2019 року

м. Київ

справа № 725/28137/17-ц

провадження № 61-31475св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротуна В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва в складі судді Остапчук Т. В. від 18 липня 2017 року та рішення Апеляційного суду м. Києва в складі колегії суддів: Кирилюк Г. М., Махлай Л. Д., Волошиної В. М. від 23 серпня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її утримання та утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. Також просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на своє утримання в розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною віку трьох років.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона є матір`ю малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батьком дитини є ОСОБА_2 , з яким вона перебувала у зареєстрованому шлюбі. Оскільки вона з відповідачем проживають окремо, не ведуть спільного господарства, дитина проживає разом з нею, відповідач не надає матеріальної допомоги на її утримання та утримання малолітньої дитини, хоча за своїм майновим становищем має можливість її надавати, просила позов задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 18 липня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 травня 2017 року і до досягнення повноліття ОСОБА_3 . Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі Ѕ частини з усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 21 травня 2017 року і до досягнення трьох річного віку ОСОБА_3 , а саме ІНФОРМАЦІЯ_5 Вирішено питання про судовий збір.

Суд першої інстанції задовольняючи частково позов, з урахуванням тих обставин, що відповідач за станом свого здоров`я здатний працювати та отримувати дохід, має на утриманні ще двох дітей, дійшов висновку про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 у розмірі 1/6 частини, але не менше 30% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку. Ухвалюючи рішення про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_1 в розмірі Ѕ частини до досягнення малолітньою дитиною сторін віку трьох років, суд першої інстанції виходив з положень частини 1-2 статті 80, частини другої статті 84 СК України.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 23 серпня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Печерського районного суду м. Києва від 18 липня 2017 року в частині визначення мінімального розміру аліментів на дитину змінено. Замість зазначеного мінімального розміру аліментів на дитину «не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку» зазначено: «не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд, змінюючи рішення місцевого суду в частині визначення мінімального розміру аліментів на дитину зазначив про те, що місцевий суд керувався положеннями статті 182 СК України в редакції, яка втратила чинність на момент його ухвалення, що призвело до обмеження прав дитини. В частині вимог про стягнення аліментів на утримання позивача, апеляційний суд погодився з висновками місцевого суду в цій частині, зазначивши, що рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування немає.

Узагальнені доводи касаційної скарги

У вересні 2017 року ОСОБА_2 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Печерського районного суду м. Києва від 18 липня 2017 року та рішення Апеляційного суду м. Києва від 23 серпня 2017 року, у якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову, яким стягнути з нього на утримання доньки 1/16 частину усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У решті вимог просив відмовити.

Касаційна скарга мотивована невідповідністю висновків судів обставинам справи, неповним з`ясуванням обставин справи, що мають значення для справи.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу 757/28137/17-ц з Печерського районного суду м. Києва.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Указану справу передано до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд установив, що батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Судами також установлено, що сторони проживають окремо, малолітня дитина ОСОБА_3 , проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні.

З 25 липня 2006 року ОСОБА_2 перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , від якого мають сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 29 листопада 2012 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_7 про зміну розміру аліментів задоволено частково. Змінено розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на 1/6 частину з усіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до довідки від 12 травня 2017 року № 410, ОСОБА_2 працює ТОВ «Порше Україна», з 05 травня 2008 року, займає посаду фахівця з сертифікації відділу сервісу. Оклад за місяць складає 27 300 грн.

2.Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Статтею 180 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено згідно вимог процесуального закону, врахувавши вік дитини, її потреби, які не можуть бути меншими визначеного законодавством прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; рівність обов`язку обох батьків щодо участі в утриманні дитини до її повноліття; наявності на утриманні відповідача інших дітей; дослідивши майновий стан платника аліментів, апеляційний суд встановив розмір участі батька у витратах на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із правильним застосуванням статей 181, 182, СК України та дотриманням норм процесуального права.

Також колегія суддів погоджується з висновками судів про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання у Ѕ частини з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з 21 травня 2017 року і досгнення трьохрічного віку дитиною, а саме ІНФОРМАЦІЯ_5 з огляду на таке.

Так, відповідно до частин другої та шостої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Згідно зі статтею 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, із урахуванням вказаних норм матеріального права, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача до досягнення дитиною трьох років у розмірі Ѕ частини з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з 21 травня 2017 року і досягнення трьохрічного віку дитиною, а саме ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Доводи ОСОБА_2 про те, що він не має можливості сплачувати аліменти на утримання доньки та позивача у визначеному судами розмірі, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вказані обставини вже були предметом дослідження та судами їм надана оцінка на підставі належних і допустимих доказів, а суд касаційної інстанції відповідно до статті 400 ЦПК України не здійснює переоцінку цих доказів.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене судове рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права. Колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Оскільки оскаржувані рішення залишено без змін, а скаргу без задоволення, то судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 18 липня 2017 року в частині, що не змінена апеляційним судом, та рішення Апеляційного суду м. Києва від 23 серпня 2017 року, залишити без змін

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Є. Червинська

С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун