ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2019 року

м.Суми

Справа №591/7281/17

Номер провадження 22-ц/816/4261/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Орлов І. В.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 04 квітня 2019 року в складі судді Сидоренко А.П., ухваленого у м. Суми,

в с т а н о в и в:

Звернувшись до суду із позовом у грудні 2017 року, ОСОБА_1 просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь штрафні санкції в сумі 41 727,20 грн та понесені судові витрати.

Свої вимоги мотивує тим, що 20 грудня 2016 року між ним та ОСОБА_2 був укладений договір на ремонт приміщення №2 (далі - Договір), відповідно до якого відповідач зобов`язався здійснити ремонт та технічне переоснащення приміщення в строк до 29 січня 2017 року, а ОСОБА_1 зобов`язався сплачувати за поетапне завершення ремонтних робіт. Зазначає, що за неналежне виконання умов Договору, пп.7.1.1. п. 7 Договору передбачений штраф у розмірі 5% від вартості невиконаних робіт за кожен день прострочення. Оскільки перший та другий етапи робіт виконані з простроченням, з ОСОБА_2 підлягає стягненню сума штрафних санкцій у розмірі 11937,2 грн та 29 792 грн відповідно, а всього 41 727,2 грн.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 04 квітня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 штрафні санкції за Договором в сумі 41 727,2 грн та 640 грн судового збору.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для розгляду справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про відмову у задоволені позову.

Доводи скарги мотивує тим, що між сторонами Договору було додатково погоджено виконання інших робіт, не передбачених Договором, що вбачається з Актів виконаних робіт №1 та №2. Та у зв`язку з цим, на підставі п. 3.1.5 Договору усно було продовжено строк виконання робіт. Натомість, позивач досі не здійснив розрахунку з виконавцем за підписаними актами виконаних робіт, що свідчить про невиконання умов Договору з його сторони. На даний час заборгованість позивача перед відповідачем складає 51 069 грн, у зв`язку з чим має намір звернутися до суду для примусового стягнення боргу.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Вказує, що в Договорі були визначені попередні роботи, тоді як конкретні роботи були погоджені сторонами саме у кошторисі, що не суперечить ч. 1 ст. 844 ЦК України. Також вказує, що помилкове визначення у Договорі штрафу за кожний день затримки, що по суті є пенею, не може бути підставою для звільнення відповідача від відповідальності за порушення умов Договору. Крім того зазначає, що хоча роботи відповідачем були проведені неякісно, однак розрахунок з ним був проведений у повному обсязі та у строки, встановлені Договором.

ОСОБА_2 та його представник доводи скарги підтримав та просив задовольнити.

ОСОБА_1 проти скарги заперечив та просив рішення залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що Договором було визначено ціну, робіт та строки виконання її етапів. У зв`язку з неналежним виконанням умов Договору, права позивача були порушені, а тому підлягають захисту.

Проте погодитись з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може, оскільки суд дійшов їх неповно з`ясувавши обставини, що мають значення для справи та неправильно застосувавши норм матеріального права.

Як вбачається із цивільної справи, 20 грудня 2016 року між ОСОБА_2 (Підрядник) та ОСОБА_1 (Замовник) був укладений договір № 2 на ремонт приміщення (далі Договір), відповідно до п. 1 якого Замовник доручає, а Підрядник зобов`язується виконати у відповідності до умов даного Договору роботи по ремонту та технічному переоснащенню об`єкту, а Замовник зобов`язується прийняти цю роботу та оплатити її (а.с. 16).

Згідно з пп. 2.1. Договору Підрядник зобов`язується у відповідності до затвердженої проектно-кошторисної документації здійснити ремонт та технічне переоснащення об`єкту, розташованого за адресою: вул. Тарасівська, б. 36а, кв. 69, м. Київ, в термін з 20 грудня 2016 року до 29 січня 2017 року.

Відповідно до пп. 3.1.5. Договору недотримання Замовником пп. 3.1.1.-3.1.4 та збільшення об`єму робіт є підставою для перенесення термінів закінчення робіт.

Пунктом 4 Договору визначена вартість робіт на підставі кошторису та домовленості між сторонами і становить 38 140 грн.

Згідно з п. 5 Договору Замовник зобов`язується сплачувати Підряднику за поетапне (етапи визначаються на підставі кошторису (додаток 1, 2) завершення ремонтних робіт за умови якісного їх виконання згідно акту виконаних робіт на протязі 5 днів з моменту прийняття роботи.

Відповідно до п. 6 Договору, даний Договір набирає чинності з моменту підписання його замовником та Підрядником і діє до моменту його остаточного виконання сторонами, але не більше 3 місяців з дня підписання даного Договору. Термін дії Договору може бути продовжено за згодою сторін шляхом підписання додаткової угоди.

Пунктом 7 Договору передбачена відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов Договору. Так, пп. 7.1.1. передбачено, що у випадку несвоєчасного виконання робіт, передбачених Договором, Підрядник сплачує Замовнику штраф у розмірі 5% від вартості невиконаних робіт за кожний день затримки виконання, а згідно з пп. 7.1.2. у випадку недотримання Замовником термінів розрахунків, він сплачує Підряднику штраф у розмірі 5% за кожний день затримки розрахунків від суми, що підлягає сплаті.

Відповідно до п. 11.1. непередбачені роботи і витрати, або вилучення зайвих робіт та витрат, оформлюються доповненнями до даного Договору з переглядом термінів виконання робіт.

Додатковою угодою до Договору Замовник передав Підряднику аванс в розмірі 10 000 грн в рахунок оплати робіт за Договором (а.с. 18).

Згідно з кошторисом (додаток 1), ОСОБА_1 замовив 5 позицій штукатурних, малярних та інших видів будівельних робіт за загальну суму 38 140 грн та наведений список переданих матеріалів Підряднику на суму 9326грн. (а.с. 19).

З актів виконаних робіт № 1 від 09.02.17 та № 2 від 18.02.2017 вбачається, що Підрядником було виконано будівельні роботи у збільшеному об`ємі на загальну суму 61594грн (21 704 грн + 39 890 грн), які були прийняті замовником без зауважень до неякісності виконаних робіт. (а.с. 20, 21).

Отже об`єм робіт визначений у кошторисі було збільшено за згодою Замовника, який підписавши акти погодився на їх виконання, прийняв від Підрядника і тому зобов`язаний оплатити їх вартість.

В судому засіданні позивач підтвердив підписання ним актів і визнав перелік виконаних Підрядником будівельних робіт.

Ці обставини доводять про збільшення об`єму робіт за згодою сторін Договору і відповідно до п.3.1.5. є підставою для перенесення термінів закінчення робіт.

10 липня 2017 року ОСОБА_1 направив претензію на адресу ОСОБА_2 про стягнення штрафу за прострочення виконання договору підряду на суму 41 727,2 грн (а.с. 22-23).

Щодо виконання умов Договору Замовником в частині оплати вартості робіт, то згідно додаткової угоди №1 доведено про передачу підряднику авансу на суму 10 000грн., але під час судового засідання позивач визнав, що вартість цих робіт складає біля 50 000грн.

Згідно з ч.1, 3 ст. 626 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

За положеннями ч. 1 ст. 837, ч. 1 ст. 843, ч. 1, 2-3 ст. 844, ч.1 ст. 846 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником. Кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором. Зміни до твердого кошторису можуть вноситися лише за погодженням сторін. У разі перевищення твердого кошторису усі пов`язані з цим витрати несе підрядник, якщо інше не встановлено законом. Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Згідно з ч. 1 ст. 854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно до приписів статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Статтею 632 ЦК України визначено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно із статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Аналіз викладених норм матеріального права дає підстави для висновку, що Підрядник зобов`язаний виконати роботи в строк встановлений у договорі при визначеному в кошторисі об`єму робіт, але недотримання цього строку у разі збільшення об`єму робіт за згодою Замовника, може бути підставою для перенесення терміну їх закінчення, оскільки ці умови були узгоджені сторонами Договору.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції щодо неналежного виконання умов Договору Підрядником передчасними.

Так, сторони в Договорі визначили обов`язок Підрядника здійснити ремонт та технічне переоснащення приміщення у відповідності до твердого кошторису у строк до 29 січня 2017 року. Вартість робіт за Договором також визначається на підставі твердого кошторису. У п. 11.1. Договору зазначено, що непередбачені роботи оформлюються доповненнями до спірного Договору з переглядом термінів їх виконання.

Тобто такі істотні умови спірного Договору як предмет, строк та ціна договору пов`язуються саме з кошторисом, умови якого були змінені через збільшення об`ємів робіт шляхом не складення нового кошторису, а оформленням виконаних робіт і тому заперечення позивача у відзиву на апеляційну скаргу, що збільшення виду та обсягу робіт шляхом складанням актів виконаних робіт не передбачено спірним Договором, не заслуговує уваги, оскільки частиною 1 ст. 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Також безпідставними є твердження ОСОБА_1 у відзиві про неякісне виконання Підрядником робіт. На це колегія суддів зауважує, що прийняття Замовником виконаних Підрядником робіт зазвичай оформлюється актами виконаних робіт. Акти виконаних робіт №1 та №2 Замовником були підписані та з матеріалів справи не вбачається, що він заявляв про будь-які недоліки у роботі, отже на підставі ч. 1 ст. 853 ЦК України, він позбавлений можливості посилатися в подальшому на такі недоліки у виконаній роботі.

До того ж, вказані акти дійсно підтверджують, що обсяг робіт Замовником був збільшений, а Підрядником виконаний, оскільки ціна Договору становить 38 140 грн, а фактично були виконані роботи на загальну суму 61 594 грн.

Спірним Договором передбачено, що збільшення об`єму робіт є підставою для перенесення термінів закінчення робіт. Відповідач зазначає, що продовження термінів виконання Договору сторонами було усно погоджено.

Однак, зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється (ст. 654 ЦК України). Таким чином, якщо сторони уклали спірний договір підряду у письмовій формі, то всі зміни до цього договору мають відбуватись також у письмовій формі.

Оскільки сторони не узгодили в належній формі перенесення термінів виконання робіт, то колегія суддів застосовує загальні положення Цивільного кодексу України.

Так, відповідно до статті 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Колегія суддів, враховуючи значне збільшення обсягу робіт (з 5 видів до 14) та їх характер, вважає, що виконання цих робіт 09 лютого та 18 лютого 2017 року, тобто на 11 та 20 днів пізніше за встановлений первісний термін, не порушило строку виконання Договору. До того ж, Підрядник виконав роботи у терміни, визначені п. 6 спірного Договору.

За положеннями статей 610, 611, 614 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Питання відповідальності підрядника врегульовані ст.883 ЦК України, яка передбачає сплату останнім неустойки за невиконання або неналежне виконання робіт за договором будівельного підряду як за недоліки збудованого об`єкта , за прострочення передання його замовникові та за інші порушення договору, якщо не доведе, що ці порушення сталися не за його вини.

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 548 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

За положеннями ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Оскільки колегія суддів не встановила порушення строку виконання умов Договору зі сторони відповідача, то відсутні і підстави для застосування до нього фінансових санкцій, передбачених пп. 7.1.1. Договору.

В той же час слушними є доводи апеляційної скарги щодо відсутності повного розрахунку з Підрядником зі сторони позивача, адже прийнявши виконані роботи за відповідними актами, ОСОБА_1 не надав доказів про здійснення повної оплати цих робіт, що свідчить про порушення ним пунктів 1, 5, 7.1.2. Договору та чинного законодавства. Однак, ОСОБА_2 не заявляє вимогу про стягнення боргу за Договором підряду від 20 грудня 2016 року, тому колегія суддів на підставі ст. 367 ЦПК це питання не вирішує.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права, тому відповідно до п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України оскаржене рішення суду підлягає скасуванню, із ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають, з нього на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 960 грн, сплачений останнім за подання апеляційної скарги.

У зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. 1, 4; ст.ст.381-382 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 04 квітня 2019 року скасувати та ухвалити нове.

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення штрафних санкцій відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 960 (дев`ятсот шістдесят) грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 09 серпня 2019 року.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: О.І. Собина

І.В. Орлов