Ухвала

12 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 462/6245/18

провадження № 61-22165ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Курило В. П. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду міста Львова від 05 квітня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року в справі за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування», яке змінило свою назву на приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС», до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

02 жовтня 2018 року приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування», яке змінило свою назву на приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС», (далі - ПрАТ «СК «АРКС) звернулося в суд з позовними вимогами до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 09 квітня 2015 року між

ПрАТ «СК «АХА Страхування» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу за № 82839а5і, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб Renault (д.р.н. НОМЕР_1 ).

28 вересня 2015 року о 14:05 годині на автодорозі Київ-Чоп, 585 км 85 м сталася ДТП за участю автомобіля Renault ( д.р.н. НОМЕР_1 ), яким керував водій ОСОБА_3 (власник автомобіля ОСОБА_2 ) та автомобіля Mercedes-Benz, 308D (д.р.н. НОМЕР_2 ), яким керував водій

ОСОБА_1 (власник автомобіля ОСОБА_4 ).

Внаслідок ДТП, що сталася, було пошкоджено автомобіль Renault, який було застраховано ПрАТ «СК «АХА Страхування» за Договором добровільного страхування наземного транспорту від 09 квітня 2015 року № 82839а5і.

Згідно Довідки № 73229631 про ДТП та Постанови Залізничного районного суду міста Львова від 26 листопада 2015 року ДТП сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 пунктів 12.1, 13.1 ПДР України

(стаття 124 КпАП України).

На підставі Страхового акта позивачем було виплачено відшкодування в розмірі 157 719,21 грн, які просить стягнути в порядку регресу з відповідача.

Рішенням Залізничного районного суду міста Львова від 05 квітня 2019 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «АХА Страхування»

157 719,21 грн страхового відшкодування у порядку регресу. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Львівського апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Залізничного районного суду міста Львова від 05 квітня 2019 року змінено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

06 грудня 2019 року до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку звернувся ОСОБА_1 з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Залізничного районного суду міста Львова від 05 квітня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на

01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» з 01 січня 2019 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу у розмірі 1 921,00 грн.

Предметом позову у справі № 462/6245/18 є відшкодування в порядку регресу шкоди, завданої внаслідок ДТП, у розмірі 157 719,21 грн.

Ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 192 100,00 грн (1 921,00 грн х 100). Справа № 462/6245/18 є малозначною в силу вимог закону.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Верховним Судом враховано, що оскаржувані судові рішення ухвалено після набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», тобто після 15 грудня 2017 року.

Судами першої та апеляційної інстанцій справу № 462/6245/18 визнано малозначною та проведено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої

статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN,

№ 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, оскаржувані судові рішення ухвалено у малозначній справі, ціна позову в якій не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду міста Львова від 05 квітня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року в справі за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування», яке змінило свою назву на приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС», до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. П. Курило