Єдиний унікальний номер судової справи 483/1518/19
Номер провадження 22-ц/812/2048/19
Доповідач апеляційного суду Серебрякова Т.В.
Постанова

Іменем України

16 грудня 2019 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого Серебрякової Т.В.,

суддів: Галущенка О.І., Лисенка П.П.,

з секретарем судового засідання Гавор В.Б.,

за участі: позивача ОСОБА_1 ,

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_2 ухвалу, яка постановлена Очаківським міськрайонним судом Миколаївської області 02 жовтня 2019 року, під головуванням судді Казанлі Л.І., в приміщенні цього ж суду, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,

УСТАНОВИЛА:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до договору позики від 27 серпня 2007 року, укладеного у простій письмовій формі, ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в борг кошти в сумі 15 000 доларів США, які останні зобов`язалися повертати частинами, але у розмірі не менше ніж 1 200 доларів США кожного року.

21 липня 2008 року відповідачі повернули позивачу 1 200 доларів США боргу, про що останнім видано розписку.

Залишок заборгованості за договором позики у розмірі 13 800 доларів США відповідачі не повернули.

Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_1 просив суд позов задовольнити, стягнути на його користь з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість за договором позики по 6 900 доларів США з кожного.

Ухвалою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просила ухвалу міськрайонного суду про відкриття провадження у справі скасувати, у зв`язку із недотриманням правил підсудності.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою й такою, що постановлена із порушенням норм процесуального права. Зазначено, що міськрайонний суд не звернув увагу на те, що відповідно до ч.1 ст.27 ЦПК України вказаний позов може бути пред`явлений в суд за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання або перебування відповідачів. Оскільки відповідач ОСОБА_2 зареєстрована та проживає в місті Ірпінь Київської області, а відповідач ОСОБА_3 - в місті Києві, то справа не підсудна Очаківському міськрайонному суду Миколаївської області.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року за №3477-IV застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.

Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України).

Разом з тим, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

При цьому підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції.

Положення про підсудність справ врегульовано у главі 2 розділу I ЦПК України.

Згідно з нормами процесуального закону завданням інституту підсудності є розподіл цивільних справ між судами загальної юрисдикції для більш швидкого і правильного розгляду і вирішення справи, найбільш ефективного захисту прав, свобод та інтересів суб`єктів права.

Дотримання судами процесуальних норм інституту підсудності є вимогою ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке гарантує, що кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За загальним правилом, якщо інше не встановлено ЦПК України, у відповідності до ч.1 ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування.

Разом з тим, ст.28 ЦПК України встановлені категорії справ, для яких передбачено вибір підсудності справи позивачем.

Так, ч.8 ст.28 ЦПК України передбачено, що позови, які виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Згідно зі ст.532 ЦК України, місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі.

Якщо місце виконання зобов`язання не встановлено у договорі, виконання провадиться за грошовим зобов`язанням - за місцем проживання кредитора, а якщо кредитором є юридична особа, - за її місцезнаходженням на момент виникнення зобов`язання (п.4 ч.1 ст.532 ЦК України). Якщо кредитор на момент виконання зобов`язання змінив місце проживання (місцезнаходження) і сповістив про це боржника, зобов`язання виконується за новим місцем проживання (місцезнаходженням) кредитора з віднесенням на кредитора всіх витрат, пов`язаних із зміною місця виконання.

При цьому альтернативною називають підсудність, за якою декілька судів є компетентними розглянути справу. Не виключаючи можливість звернення особи до суду за правилами загальної підсудності (за місцем знаходження відповідачів), вона встановлює можливість звертатися до іншого або інших судів, тобто встановлює альтернативу - можливість для позивача обрати один із двох чи більше судів.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у постанові №3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачу.

Якщо позивач при пред`явленні позову дотримався правил територіальної чи альтернативної підсудності, суд не має права повернути позивачеві позовну заяву з мотивів непідсудності справи цьому суду.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із позовною заявою до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики (а.с.2).

Зі змісту договору позики від 27 серпня 2007 року убачається, що сторонами договору не визначено місце виконання цього договору, а тому відповідно до вищевказаних положень ч.8 ст.28 ЦПК України та ст.532 ЦК України, позов може бути пред`явлений за місцем проживання позивача, що відноситься до адміністративно-територіальних меж Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області.

Отже, зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що позивач правомірно скористався своїм правом на пред`явлення позову про стягнення боргу за договором позики за правилами альтернативної підсудності у порядку, визначеному ч.8 ст.28 ЦПК України.

За вказаних обставин, на думку колегії суддів, немає підстав вважати, що правила підсудності були порушені.

У відповідності до положень ст.375 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги є безпідставними, а ухвала суду першої інстанції постановлена відповідно до вимог процесуального законодавства, то підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381,382 ЦПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу судді Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 жовтня 2019 року про відкриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках та з підстав, передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий Т.В. Серебрякова

Судді: О.І. Галущенко

П.П. Лисенко

Повний текст судового рішення

складено 17 грудня 2019 року