Провадження № 2-ві/760/54/19
У Х В А Л А

19 грудня 2019 року Солом"янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Олех Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву позивача ОСОБА_1 про відвід головуючого в справі - судді Букіної О.М., суд

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернулася до суду з заявою про відвід головуючому в справі - судді Букіній О.М., посилаючись на те, що 4 листопада 2019 року в даній справі було подано апеляційну скаргу на судове рішення.

11 листопада 2019 року канцелярія суду надала представнику позивача інформацію, що дана справа не була направлена до Київського апеляційного суду, оскільки суддя, в провадженні якої вона знаходиться, не здала її до канцелярії суду.

Зазначені обставини викликають в неї сумніви в неупередженості судді, а тому просить відвести її від розгляду справи.

Обгрунтовуючи подану заяву, заявник проаналізувала ухвалу Вищого господарського суду України від 21 червня 2016 року, а також чисельні рішення Європейського суду з прав людини з даного питання.

Ухвалою суду від 13 листопада 2019 року відвід визнано необґрунтованим.

Відповідно до ч.8 ст.40 ЦПК України учасники справи в судове засідання не викликалися.

Дослідивши обставини, приведені в заяві, матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення заяви про відвід, виходячи з наступного.

Статтею 36 ЦПК України визначений перелік підстав для відводу (самовідводу) судді, серед яких є наявність обставин, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з частинами 2 та 3 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу.

Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі.

У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу.

Пункт 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» передбачає, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи.

Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 у справі №5-15п12).

Із заяви про відвід вбачається, що підставою для нього стало посилання заявника на ту обставину, що справа своєчасно не була передана в апеляційну інстанцію у зв`язку з тим, що суддя не здала її в канцелярію.

Відповідно до ст. 23 Закону України « Про судоустрій і статус суддів» суддя місцевого суду здійснює правосуддя в порядку, встановленому процесуальним законом, а також інші повноваження, визначені законом, а не здає справи до канцелярії.

Та обставина, що справа своєчасно не була здана до канцелярії суду та не направлена у встановлені строки до суду апеляційної інстанції не є підставою для висновків про упередженість судді та підставою для її відводу.

Викладені заявником аргументи у підтвердження необхідності відводу головуючого у справі, на переконання суду, жодним чином не відображають будь-якої упередженості головуючого по відношенню до сторін у справі, а лише свідчать про незгоду з формою виконання суддею своїх обов`язків, покладених на нього законом.

З огляду на викладене, підстави для задоволення заяви про відвід відсутні.

Керуючись ст.ст.33, 34, 36 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про відвід головуючого в справі - судді Букіної О.М. відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.А.Шереметьєва