Ухвала

12 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 759/13822/15-ц

провадження № 61-30450ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М.,

розглянув заяву ОСОБА_1 про залучення правонаступника позивача та закриття провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 04 серпня 2016 року у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 18 січня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» задоволено.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 04 серпня 2016 року скасовано та ухвалено нове.

Позов ПАТ «Дельта Банк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором від 17 квітня 2008 року № 2606/0408/98-001, що утворилась станом на 28 липня 2015 року у розмірі 620 240 грн 13 коп., з яких 573 314 грн 55 коп. - заборгованість по тілу кредиту та 46 925 грн 58 коп. - заборгованість по відсоткам.

Вирішено питання щодо судових витрат.

У липні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою на рішення Апеляційного суду м. Києва від 18 січня 2017 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подачі заперечень на касаційну скаргу.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ до Верховного Суду.

Відповідно до розпорядження в.о. керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 12 червня 2019 року № 682/0/226-19 та протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 червня 2019 року справу призначено судді-доповідачеві.

У липні 2019 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про залучення правонаступника позивача та закриття провадження у справі за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заява обґрунтована тим, що 14 травня 2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Оптимум фактор» (далі - ТОВ «Оптимум фактор») укладено договір купівлі-продажу майнових прав № 1378/К, яким було відступлено майнові права до боржника за кредитним договором від 17 квітня 2008 року № 2606/0408/98-001.

Відповідно до умов вказаного договору первісний кредитор (ПАТ «Дельта Банк») передав шляхом продажу новому кредитору (ТОВ «Оптимум фактор») право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів, які виникли за укладеними договорами та з інших підстав, наведених у додатку № 1 до цього договору.

Згідно пункту 1.3 вказаного договору майнові права вважаються переданими покупцю з моменту підписання цього договору, тобто з 14 травня 2019 року.

Крім цього, між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Оптимум фактор» 14 травня 2019 року було укладено договір відступлення права вимоги за договором поруки.

Відповідно до пункту 1.1 вказаного договору первісний кредитор передає новому кредитору право вимоги за договором поруки від 17 квітня 2008 року № 2606/0408/98-001-р-1.

Пунктом 2.1 договору передбачено, що моментом переходу права вимоги за договором поруки є момент підписання договору, тобто 14 травня 2019 року.

02 травня 2019 року між ТОВ «Оптимум фактор» та ОСОБА_1 укладено договір відступлення права вимоги № 02052019/01.

Відповідно до пункту 2.1 договору кредитор, за плату, в повному обсязі зобов'язується набути у ПАТ «Дельта Банк» та відступити новому кредитору право вимоги до боржника та поручителя, а новий кредитор зобов'язується передати кредитору грошові кошти в сумі ціни продажу та в повному обсязі набути право вимоги до боржника та поручителя по кредитному договору з усіма додатковими угодами (траншами) до нього та договору поруки з усіма додатковими угодами до нього.

Пунктом 11.1 вказаного договору передбачено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх печатками.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 набув права вимоги за кредитним договором від 17 квітня 2008 року № 2606/0408/98-001 та договором поруки від 17 квітня 2008 року № 2606/0408/98-001-р-1, просив суд залучити його правонаступником позивача у справі за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, та закрити провадження у справі.

У задоволенні заяви необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 55 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).

Законодавство також передбачає порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

При цьому слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Статтею 1054 ЦК України визначено перелік осіб, які можуть бути кредитодавцями в кредитних правовідносинах. Такими є банк або інша фінансова установа. Цей перелік є вичерпним.

У пункті 1 частини першої статті 1 Закону України від 12 липня 2001 року № 2664-III «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», вказано, що фінансова установа - це юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг.

З наведених норм права вбачається, що фізична особа у будь-якому статусі не наділена правом надавати фінансові послуги, оскільки такі надаються лише або спеціалізованими установами, якими є банки, або іншими установами, які мають право на здійснення фінансових операцій та внесені до реєстру фінансових установ.

Як вбачається зі змісту наданої ОСОБА_1 заяви про залучення його правонаступником ПАТ «Дельта Банк» у справі, з укладенням договору про відступлення права вимоги за кредитним договором відбулася заміна кредитодавця, який є фінансовою установою, що має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, на фізичну особу, яка не може надавати фінансові послуги згідно з наведеними нормами права.

Разом з тим, відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини третьої статті 512 та статті 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань, які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме, кредитор - банк або інша фінансова установа.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 465/646/11 (провадження 14-222цс18).

Враховуючи наведене, заява ОСОБА_1 про залучення його у якості правонаступника позивача у вказаній справі не підлягає задоволенню з огляду на те, що він не може виступати стороною кредитного договору, тобто спірні правовідносини за такого суб'єктного складу не допускають правонаступництво.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Оскільки ОСОБА_1 не може бути залучений до участі у справі як правонаступник позивача, він не може заявляти клопотання про закриття провадження у справі з підстав передбачених пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України. Таким чином, заява ОСОБА_1 про закриття провадження у справі задоволенню не підлягає.

Керуючись частиною першою статті 55, статтею 255 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про залучення його правонаступником публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Відмовити у прийнятті заяви ОСОБА_1 про закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Н. Ю. Сакара

О. В. Білоконь

О. М. Осіян