Справа № 649/949/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2019 року Великолепетиський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого Мамаєва В.А.

за участю секретаря судового засідання Шишки Н.М.

представник позивача Водолазського А.Ю.

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої позовні вимоги наступним. Відповідно до укладеного договору № б/н від 20.07.2009 року ОСОБА_3 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 5.5 "Правил користування платіжною карткою". Одночасно пунктом 5.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід`ємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 4.9. Умов та правил надання банківських послуг і п. 5.8 Правил користування платіжною карткою. АТ КБ "ПРИВАТБАНК" свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг - позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно п. 6.6 Умов надання банківських послуг, - у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Відповідно до п. 8.6 Умов надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 01.07.2018 року має заборгованість - 112219 грн. 75 коп., яка складається з наступного: 12734 грн. 59 коп. - заборгованість за кредитом; 99485 грн. 16 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом. На підставі ст.ст. 509, 525, 526, 527, 530, 598, 599, 610, 615, 629, 1050, 1054 ЦК України представник позивача просить суд стягнути з ОСОБА_3 на користь акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" заборгованість у розмірі 112219 грн. 75 коп., яка складається з наступного: 12734 грн. 59 коп. - заборгованість за кредитом; 99485 грн. 16 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; та судовий збір у розмірі 1762 грн.

Представник позивача Водолазський А.Ю. позов підтримав та просить його задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_4 надав відзив на позов, у якому просить суд застосувати строк позовної давності до вимог акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" про стягнення заборгованості, а у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. У судовому засіданні пояснив, що відповідач не визнає, що була ознайомлена з Умовами та Правилами надання банківських послуг і не підписувала їх.

Судом вчинено такі процесуальні дії у справі:

- 04.10.2018 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду;

- 21.11.2018 року постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду по справі;

- 21.11.2018 року ухвалено заочне рішення;

- 10.06.2019 року поновлено строк на подання заяви про перегляд заочного рішення;

- 08.07.2019 року скасоване заочне рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 21.11.2018 року та призначено судовий розгляд по суті;

- 02.10.2019 року поновлено судовий розгляд по справі та призначено справу до розгляду.

Позивач у позові стверджує, що 20.07.2009 року уклав з відповідачем кредитний договір б/н, а відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послу», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Тобто сторони при укладені Договору керувалися ч.1 ст. 634 ЦК України.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підтвердження укладення кредитного договору б/н від 20.07.2009 року Позивач надав заяву ОСОБА_3 від 15.09.2009 року про відкриття рахунку і надання банківських послуг, довідку про умови кредитування з використанням кредитки «універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 15.09.2009 року (тарифи Банку), умови і правила надання банківських послуг без дати і належним чином не завірені.

Судом досліджено оригінал заяви і встановлено, що 15.09.2009 року ОСОБА_3 (клієнт) підписала заяву про відкриття рахунку і надання банківських послуг (надалі Заява від 15.09.2009 року) наступного змісту. Тип карти: 545708292.Валюта: гривня. Тип кредитного ліміту: 500 грн.0 коп. Базова процентна ставка: 30 відсотків із розрахунку 360 днів у році. Строк дії кредитного ліміту: відповідає строку дії карти. Порядок погашення заборгованості: щомісячними платежами в розмірі 7 % від суми заборгованості. Погашення заборгованості по Кредитному ліміту може здійснюватися як шляхом внесення коштів на карту Клієнтом, та і списанням Банком коштів з Дебетної карти № НОМЕР_1 . Я виражаю згоду з тим, що вказана заява з Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між мною і банком договір про надання банківських послуг.

Під Заявою від 15.09.2009 року міститься відмітка банку: про видачу клієнту 15.09.2009 року карти № НОМЕР_2 , підпис клієнта. Закрите акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», 49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережної Перемоги, 50.

Згідно п.1.7 Статуту АТ КБ «Приватбанк», ідентифікаційний номер 14360570, за рішенням загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року було змінено тим банку з закритого на публічне акціонерне товариство та змінено назву на ПАТ КБ «Приватбанк», яке є правонаступником всіх прав та обов`язків ЗАТ КБ «Приватбанк». Згідно з рішенням Єдиного акціонера Банку від 21.05.2018 року № 519 було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на АТ КБ «Приватбанк», який є правонаступником ПАТ КБ «Приватбанк».

Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Таким чином, згідно Заяви від 15.09.2009 року Відповідач виразив згоду з тим, що договір про надання банківських послуг (кредитний договір) між сторонами складають виключно: 1) заява про надання банківських послуг; 2) Пам`ятка клієнта; 3) Умови і Правила надання банківських послуг; 4) Тарифи.

Тому твердження Позивача у позовній заяві про те, що Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послу», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та Банком Договір, не відповідає дійсності і не береться судом до уваги.

Також не відповідає дійсності і твердження Позивача про те, що кредитний договір укладено 20.07.2009 року оскільки датою укладення договору є 15.09.2009 року, про що свідчить Заява від 15.09.2009 року, а також видача Позивачем цього дня кредитної карти Відповідачеві.

Позивач не надав суду Пам`ятку клієнта.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Позивач, обґрунтовуючи свій позов, посилався на Умови та правила надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/pareg/70, як невід`ємну частину спірного договору. Але суд звертає увагу, що згідно Заяви від 15.09.2009 року складовою частиною укладеного між сторонами договору про надання банківських послуг є Умови та правила надання банківських послуг з якими Позивач ознайомив Відповідача у письмовому вигляді, а не викладені на банківському сайті. Тому Позивач на підтвердження своїх обґрунтувань повинен надати докази про те з якими саме конкретними Умовами та правилами надання банківських послуг він ознайомив Відповідача. Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Тому суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим Позивачем в період - з часу виникнення спірних правовідносин (15.09.2009 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (27.09.2018 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Умови у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Тому надані Позивачем Умови не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої палати Верховного Суду від 03.07. 2019 року № 342/180/17.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила надання банківських послуг, суд приходить до висновку, що при вирішенні спору необхідно застосовувати лише ті умови договору, що визначені (узгоджені) сторонами та містяться у Заяві від 15.09.2009 року та довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», які були підписані обома сторонами.

Правила користування платіжною картою також не є складовою кредитного договору, укладеного між сторонами, оскільки про них не йшла мова в Заяві від 15.09.2009 року і такі правила не підписані відповідачем.

Строк дії кредитного договору визначений строком дії кредитної карти, але Позивач не вказав строк дії кредитної карти № НОМЕР_2 , яка була видана Відповідачеві після підписання Заяви від 15.09.2009 року. У своєму листі від 31.07.2019 року Позивач вказав лише, що ОСОБА_3 згідно договору б/н від 20.07.2009 року були видані картки № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 . У судовому засіданні на запитання суду представник позивача Водолазський А.Ю. пояснив, що строк дії кредитної картки № НОМЕР_2 по 06.02.2012 року. Вказані обставини підтверджуються і випискою по рахунку Відповідача, з якого вбачається, що друга картка Відповідачеві № НОМЕР_3 видана 06.02.2012 року.

Тому судом встановлено, що кредитний договір між сторонами діяв до 06.02.2012 року - дня закінчення дії карти № НОМЕР_2 .

Таким чином, умови кредитного договору між сторонами визначені виключно у Заяві від 15.09.2009 року та Довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», які підписані сторонами, а саме:

- тіло кредиту у розмірі 500 грн.;

- відсотки у розмірі 2,5 % в місяць із розрахунку 360 днів у році зі строком дії договору;

- порядок погашення заборгованості щомісячними платежами у розмірі 7% від суми заборгованості;

- пеня та штраф за несвоєчасне погашення заборгованості у розмірах вказаних в Тарифах банку;

- строк дії договору відповідає строку дії карти.

Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 1, ч. 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно ч. 1, ч. 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Така позиція висловлена Верховним Судом України в постанові № 6-116цс13 від 06 листопада 2013 року, яка за приписами ч. 6 ст. 13 закону України «Про судоустрій і статус суддів» повинна враховуватися іншими судами при застосуванні таких норм права.

Згідно ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Судом встановлено, що умовами кредитного договору, укладеного 15.09.2009 року між сторонами, повернення кредиту, сплата відсотків за користування кредитом та неустойки повинні здійснюватись позичальником щомісячними платежами.

Згідно Заяви від 15.09.2009 року вбачається, що строк дії кредитного договору співпадає зі строком дії платіжної карти, а тому перебіг позовної давності починається з 06.02.2012 року.

Крім того, представник відповідача ОСОБА_4 заявив про застосування позовної давності, а позивач не заявляв клопотання про поновлення строку давності.

Судом встановлено, що позивач звернувшись з позовом 27.09.2018 року пропустив трирічний строк позовної давності, а тому суд приходить до висновку, що у задоволенні позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення заборгованості необхідно відмовити відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України.

Керуючись ст.ст. 11, 256 - 267, 509 - 511, 524 - 528, 530, 533, 536, 546 - 552, 599, 610 - 612, 614, 624 - 629, 631, 1052, 1054 ЦК України, ст.ст. 4 - 13, 81, 259, 263 - 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В

У задоволенні позову акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовити у повному обсязі.

Повне найменування сторін:

1. Позивач - акціонерне товариство комерційний банк "ПРИВАТБАНК", ідентифікаційний код 14360570, адреса місця знаходження: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50.

2. Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до апеляційного суду Херсонської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 29.11.2019 року.

Головуючий підпис

КОПІЯ ВІРНА:

Суддя В.А. Мамаєв

Секретар судового засідання Н.М. Шишка