ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

16 грудня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 739/356/19

Головуючий у першій інстанції - Кочура О. О.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1434/19

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Скрипки А.А., Харечко Л.К.

секретар: Поклад Д.В.

Позивач: ОСОБА_1

Відповідачі: Державна архітектурно-будівельна інспекція України в особі Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Чернігівській області, ОСОБА_2

Особа, яка подала апеляційну скаргу: Державна архітектурно-будівельна інспекція України в особі Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Чернігівській області

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 20 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Чернігівській області, ОСОБА_2 про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (суддя Кочура О.О.), ухвалене о 12 год. 11 хв. у м.Новгород-Сіверський, повний текст рішення складено 20 травня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності на прибудову а-1 площею 24,1 кв.м до квартири АДРЕСА_1 , яка складається з коридору II - 6,3 кв.м, кімнати I площею 11,3 кв.м, санвузла III площею 6,5 кв.м. Позов мотивовано тим, що позивач є власницею квартири №2 за вказаною адресою, іншим співвласником будинку (власником квартири №1 ) є ОСОБА_2 . Рішенням двадцять п`ятої сесії VII скликання Новгород-Сіверської міської ради №490 від 22 листопада 2017 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність з кадастровим номером :00:002:0588 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за рахунок земель комунальної власності в межах м.Новгород-Сіверський загальною площею 0,0504 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та безкоштовно передано вказану земельну ділянку у власність співвласників будинку за вказаною адресою - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Позивач вказувала, що на зазначеній земельній ділянці протягом 2018 року вона добудувала прибудову до квартири №2 площею 24,1 кв.м, яка складається з коридору II - 6,3 кв.м, кімнати I площею 11,3 кв.м, санвузла III площею 6,5 кв.м. За доводами ОСОБА_1 , Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області повідомило про неможливість прийняття в експлуатацію прибудови до квартири, оскільки Порядком №158 не передбачено прийняття до експлуатації таких об`єктів, як квартири або прибудови до них. Позивач посилається, що оскільки у неї відсутня можливість ввести прибудову до квартири в експлуатацію і в подальшому набути на неї право власності в порядку ст.331 ЦК України, то право власності на квартиру може бути визнане за нею в судовому порядку.

Рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 20 травня 2019 року позов задоволено; визнано за ОСОБА_1 право власності на прибудову «а-1» до будинку за адресою: АДРЕСА_1 , площею 24,1 кв. м., яка згідно з технічним паспортом на квартиру АДРЕСА_1 складається з: коридору ІІ - площею 6,3 м. кв., кімнати І -площею 11,3 м. кв., санвузла ІІІ- площею 6,5 м. кв. Рішення суду мотивовано тим, що позивачка є співввласницею земельної ділянки, на якій збудований спірний об`єкт нерухомості, цільове призначення земельної ділянки відповідає збудованому на ній об`єкту, об`єкт відповідає будівельним нормам та правилам, вимогам надійності та безпечної експлуатації, отже не порушує права інших осіб. Також суд першої інстанції дійшов висновку, що органи місцевого самоврядування та Державна архітектурно-будівельна інспекція мають схожі повноваження у сфері будівництва, отже позивач вправі обирати в якості відповідача один із зазначених органів.

В апеляційній скарзі Державна архітектурно-будівельна інспекція України в особі Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Чернігівській області просить зазначене рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про залишення позовних вимог без задоволення. Апеляційна скарга мотивована тим, що визнання і встановлення права власності не є компетенцією Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції, відповідач є компетентним органом у даному випадку виключно щодо введення самочинного будівництва в експлуатацію. Відповідач вважає, що належним відповідачем у даній справі є орган місцевого самоврядування.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції залишити в силі, а апеляційну скаргу - без задоволення. Позивач вказує, що належним відповідачем у даній справі є ОСОБА_2 як співвласник земельної ділянки. За доводами ОСОБА_1 , визначаючи в якості іншого відповідача Державну архітектурно-будівельну інспекцію України в особі Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області, позивач виходила з того, що прибудова являє собою новостворене майно і саме позиція інспекції, яка повідомила про неможливість прийняття новоствореного об`єкта в експлуатацію шляхом реєстрації Декларації про закінчення будівництва, перешкоджає позивачеві в набутті права власності на новостворене нерухоме майно. ОСОБА_1 вважає, що якщо апеляційний суд дійде висновку, що співвідповідач - Державна архітектурно-будівельна інспекція України в особі Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Чернігівській області, є неналежним співвідповідачем, то це не має тягнути за собою скасування судового рішення в частині спору, що заявлений до належного відповідача, а може бути підставою для зміни рішення - виключення з резолютивної частини рішення відомостей про задоволення позову до інспекції.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону не відповідає судове рішення суду першої інстанції.

По справі встановлено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3 на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.4).

Рішенням двадцять п`ятої сесії VII скликання Новгород-Сіверсьої міської ради №490 від 22 листопада 2017 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) з кадастровим номером :00:002:0588 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) для оформлення права власності на земельну ділянку за рахунок земель комунальної власності, які раніше були надані у користування в межах м.Новгород-Сіверський: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 загальною площею - 0,0504 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , передано безкоштовно у власність вказану земельну ділянку ОСОБА_2 , ОСОБА_1 (а.с.5).

29 листопада 2017 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на 1/2 частину зазначеної земельної ділянки (а.с.6).

10 січня 2019 року на ім`я ОСОБА_1 виготовлено технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1 (а.с.8-10).

Позивач звернулась із заявою до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області щодо введення в експлуатацію прибудови до квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Своїм листом від 14 лютого 2019 року Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області повідомило, що дія Порядку проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, на такі об`єкти як квартири не розповсюджується, оскільки квартири не відносять до переліку об`єктів, які збудовані на земельних ділянках відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт (а.с.7).

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

З викладеного вбачається, що суд зобов`язаний вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Статтею 51 ЦПК України встановлено право суду першої інстанції залучити до участі у справі співвідповідача лише за клопотанням позивача, поданим ним до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Зазначений висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61 цс 18), який в силу ч.4 ст.263 ЦПК України повинен враховуватися судом.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 просила визнати за нею право власності на прибудову до квартири АДРЕСА_1 як на самочинно збудоване майно. При цьому позивач вказувала, що в якості відповідача слід залучити саме Державну архітектурно-будівельну інспекцію України в особі Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області, оскільки вона є компетентним органом, який відмовив у прийнятті об`єкта в експлуатацію, чим позбавив позивача можливості набути право власності в порядку ст.331 ЦК України.

Частиною 3 статті 8 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що рішення з питань планування та забудови територій приймаються сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами, районними, обласними радами, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями в межах визначених законом повноважень з урахуванням вимог містобудівної документації.

Відповідно до ст.31 Закону України «Про місце самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій; зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації і проектів окремих об`єктів, а також може заподіяти шкоди навколишньому природному середовищу.

Функції та повноваження Державної архітектурно-будівельної інспекції України встановлено Положенням про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №294 від 09 липня 2014 року.

Згідно з пунктами 1, 2 вказаного Положення Державна архітектурно-будівельна інспекція України (Держархбудінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку громад та територій і який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду. Основним завданням Держархбудінспекції є реалізація державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Відповідно до Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України зазначена установа є компетентним органом виключно щодо введення самочинного будівництва в експлуатацію, у той час як питання про визнання права власності на самочинно збудоване майно та реєстрація такого права не належить до її компетенції.

Враховуючи викладене, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги, що Державна архітектурно-будівельна інспекція України не є належним відповідачем у даній справі.

Відповідно до вимог п.4 ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Оскільки позов заявлено до неналежного відповідача, у задоволенні позову належить відмовити із вказаних підстав.

При цьому не можуть бути прийняті до уваги доводи ОСОБА_1 , що неналежність співвідповідача (Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Чернігівській області) не має тягнути скасування судового рішення в частині спору, що заявлений до належного відповідача. Так, відповідач ОСОБА_2 є співвласником будинку і земельної ділянки, на якій розташований самочинно збудований об`єкт нерухомості. Проте, оскільки позов заявлено про визнання права власності на самочинно збудований об`єкт нерухомості, а ОСОБА_2 не наділений повноваженнями щодо вирішення питань про право власності позивача, то вказані позовні вимоги мають розглядатися у сукупності щодо тих відповідачів, які порушують, не визнають, оспорюють цивільні права позивача, або рішення щодо якого зачіпають права таких осіб.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги у відповідності до ч.13 ст.141 ЦПК України з позивача на користь відповідача належить стягнути сплачений останнім судовий збір за апеляційний розгляд справи.

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 376 ч.1 п.4, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Чернігівській області задовольнити.

Рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 20 травня 2019 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Чернігівській області, ОСОБА_2 про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Державної архітектурно-будівельної інспекції України (місцезнаходження: 01133, м.Київ, бульвар Лесі Українки, 26, ) 1152 (одна тисяча сто п`ятдесят дві) грн. 60 коп. судового збору за апеляційний розгляд справи.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 17 грудня 2019 року

Головуючий: Судді: