Справа № 486/1423/19
Провадження № 2/486/695/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

16 грудня 2019 року м.Южноукраїнськ

Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Далматової Г.А.,

при секретарі Деменко К.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнськ Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог, щодо предмета спору ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Южноукраїнська міська рада Миколаївської області, про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування квартирою,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

21 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог, щодо предмета спору ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування квартирою.

Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що він, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 . Окрім співвласників в квартирі зареєстровані ОСОБА_5 та онука позивача ОСОБА_2 . Відповідач з 2004 року за місцем своєї реєстрації не проживає, більше 5-ти років проживає в Італії. Весь цей період не сплачує витрати по утриманню квартири та комунальні послуги. Добровільно знятись з реєстраційного обліку в даній квартирі не бажає.

Протоколом передачі судової справи, 20 вересня 2019 року справу було передано для розгляду судді Далматовій Г.А.

Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 24 вересня 2019 року залучено до участі у розгляді справи третю особу, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Южноукраїнську міську раду Миколаївської області.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, пояснив, що відповідач є його онукою, яка більше тринадцяти років проживає в Італії. Востаннє відповідач була в квартирі в 2011 році, коли перереєстровувалась як проживаюча. Проти ухвалення заочного рішення позивач не заперечував.

Відповідач в судове засідання також не з`явилась. Про час і місце розгляду справи повідомлена вчасно і належним чином, за допомогою сайту "Судова влада України".

Представник третьої особи в судове засідання також не з`явився, направив письмове клопотання, в якому просить розглянути справу без участі представника Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, зазначивши, що не заперечує проти задоволення позову.

Треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання не з`явились, причину неявки суду не повідомили. Про час і місце розгляду справи повідомленні вчасно і належним чином, що підтверджується, їх особистим підписом в повідомленні про вручення поштового відправлення - судової повістки.

Проти ухвалення заочного рішення позивач не заперечував, про що в судовому засіданні було постановлено відповідну ухвалу.

Дослідивши докази в сукупності, суд приходить до наступного.

Правовідносини з приводу користування приватними жилими приміщеннями регулюються главою 6 ЖК України та відповідними нормами ЦК України.

Судом встановлено, що на підставі договору міни квартир від 23 серпня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Южноукраїнського міського нотаріального округу Миколаївської області та зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів, квартира АДРЕСА_1 перейшла у спільну часткову власність ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в рівних частках по 1/4 частці кожному /а.с. 7-8, 9, 10/.

За замовленням співвласників 24 жовтня 2018 року було виготовлено технічний паспорт на зазначену квартиру /а.с. 11-12/.

Як вбачається з довідки (виписки з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію), дані на 19.07.2019 року, в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 - квартиронаймач; ОСОБА_3 - дружина; ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - доньки, ОСОБА_2 - онука. ОСОБА_6 14 квітня 2017 року знятий з реєстраційного обліку в зв`язку зі смертю. Всі члени сім`ї зареєстровані у приміщенні з осені 2011 року /а.с. 13/.

Відповідно до акту № 0011/6-19 від 18.07.2019 року про непроживання ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1 з 2004 року не проживає /а.с. 14/.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою сторін по справі, проживає в будинку АДРЕСА_2 з 2002 року, а позивач приблизно років 9-10. Їй не відомо, щоб крім позивача та його дружини з ними проживали ще будь-які особи. З сім`ї Гладчуків, крім позивача і його дружини, нікого не бачила.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

За результатами розгляду справи судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 .

Згідно положень ст.ст. 317, 319 Цивільного Кодексу України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Зі змісту ст.ст. 386, 391 ЦК України слідує, що власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку.

Верховний Суд України, у своїй постанові від 16.01.2012 року висловив правову позицію, відповідно до якої у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Згідно з п. 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальний справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла.

У судовому засіданні встановлено, що відповідач з 2011 року в квартирі не проживає.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , не проживає понад встановлені строки, суд вважає, що вона втратила право користування вказаним жилим приміщенням, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 7 Закону України від 11.12.2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду був сплачений судовий збір у розмірі 768,40 грн., який, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача /а.с. 1/.

Керуючись ст.ст.12,81,141,263, 264, 265,268,282 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог, щодо предмета спору ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Южноукраїнська міська рада Миколаївської області, про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування квартирою, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Южноукраїнськ Миколаївської області, такою, що втратила право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Южноукраїнськ Миколаївської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Пилипи Могилів-Подільського району Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 витрати зі сплати судового збору в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення буде складений протягом десяти днів з дня з оголошення вступної та резолютивної частин рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Южноукраїнського

міського суду Г.А. Далматова

_____________________________________________

Повний текст рішення складено 18 грудня 2019 року.