Справа № 201/4211/19
Провадження № 2/201/2176/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2019р. суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська - Ткаченко Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в приміщенні суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (третя особа - ОСОБА_3 ) про звільнення майна з-під арешту,

В С Т А Н О В И Л А:

10.04.2019р. ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звернулися до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (далі - Соборний ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області) про звільнення майна з-під арешту, визначивши третьою особою без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 (а.с. № 4-6).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 16.04.2019р. позовну заяву залишено без руху і позивачам наданий строк для усунення її недоліків (а.с. № 21).

22.05.2019р. позивачами усунені недоліки позовної заяви шляхом подання уточненої позовної зави, після чого ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 28.05.2019р. позов прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін до положень ч. 1 ст. 274, ч. 5 ст. 279 ЦПК України (а.с. № 28).

В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26.01.2009р. по цивільній справі № 2-2164/2009 накладено заборону на вчинення дій, спрямованих на відчуження майна - квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_3 . Заборону накладено до розгляду позовних вимог АКБ «Європейський» до ТОВ «Шляхбудкомплек»", ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором овердрафту.

Втім означена квартира знаходиться у спільній частковій власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_1 по 1/3 частині кожному на підставі Свідоцтва про право власності. Отже фактично ухвалою суду накладено заборону на майно осіб, які не були сторонами у справі № 2-2164/2009.

Про існування заборони позивачі дізналися, коли звернулися до нотаріуса з метою учинити правочин щодо розпорядження майном. Разом із тим, 27.03.2019р. до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений запис про припинення АКБ «Європейський». Проте існування заборони на всю квартиру порушує право позивачів на розпорядження власним нерухомим майном.

Враховуючи викладене, посилаючись на норми ст.ст. 317, 391, 321 ЦК України, позивачі просили зняти арешт з квартири, накладений ухвалою Жовтневого районного суду від 26.01.2009р. по справі №2-2164/2009 шляхом припинення заборони в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Представник відповідача - державний виконавець Соборного ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Кітаєв С.С. (діє на підставі довіреності від 05.02.2019р. - а.с. № 32) 29.07.2019р. надав відзив на позовну заяву (а.с. № 31), в якому зазначив, що ухвала Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26.01.2009р. по справі 2-2164/2009 до ВДВС ніколи не надходила, відповідно арешт на квартиру Соборним ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області не накладався. За даними інформаційної довідки арешт на квартиру на виконання вказаної ухвали накладено 25.03.2009р. Першою дніпропетровською ДНК. Повідомив, що дійсно на виконанні у Соборному ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області перебував виконавчий лист від 10.05.2011р. №2-2164/2009, виданий Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про солідарне стягнення з ТОВ ВКП «Шляхбудкомплект», ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на користь АКБ «Європейський» заборгованості за договором про надання овердрафту в розмірі 111 313,48 грн., судового збору в розмірі 1 113,14 грн. і витрат на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 30 грн., всього 112 456,62 грн. В рамках виконавчого провадження ВП№ 27109847 державним виконавцем було накладено арешт на все майно боржника (все невизначене рухоме та невизначене нерухоме майно в межах суми стягнення з урахуванням виконавчого збору та витрат виконавчого провадження). Отже арешт на квартиру був накладений нотаріальною конторою у якості заходу забезпечення позову, а не у зв`язку із примусовим виконанням рішення суду.

На підставі ч.ч. 2, 3 ст. 274 ЦПК України, враховуючи наданий відповідачем відзив, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін для розгляду малозначних справ відповідно до положень ч. 1ст. 274, ч. 5 ст. 279 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, надавши оцінку доводам та запереченням сторін в сукупності з наданими письмовими доказами, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст. 89 ЦПК України, вважаю, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У справі встановлено наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18.03.2009р. по справі № 2-2164/2009р. стягнуто солідарно з ТОВ ВКП «Шляхбудкомплект», ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на користь АКБ «Європейський» заборгованість за договором про надання овердрафту-111 313,48 грн., судовий збір - 1 113,14 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - 30грн., а всього - 112 456,62грн. (а.с. № 10-11).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26.01.2009р. за заявою АКБ «Європейський» вжито заходи забезпечення позову у цій справі до розгляду позовних вимог АКБ «Європейський» шляхом накладення заборони на вчинення дій, спрямованих на відчуження в будь-який спосіб жилого приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить на праві власності ОСОБА_3 (а.с. № 9).

Вищевказана квартира знаходиться у спільній частковій власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_1 по 1/3 частині кожному, що підтверджується Свідоцтвом про право власності, виданим 24.01.2000р. ВАТ «Днепротрансстрой» (а.с. № 8).

На запит приватного нотаріуса Дніпровського МНО Райської Т.М. КП «Дніпропетровське МБТІ» листом від 05.04.2019р. за № 4860 було повідомлено, що в інвентаризаційній справі на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , містяться відомості про право власності ОСОБА_2 - 1/3 частина, ОСОБА_1 , 1/3 частина і ОСОБА_3 , 1/3 частина (а.с. № 7).

Як видно з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме мано станом на 31.07.2009р., на виконання ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26.01.2009р. по справі №2-2164/2009, Першою дніпропетровською державною нотаріальною контрою 25.03.2009р. накладено арешт на кв. АДРЕСА_3 (а.с. № 35).

З наведеного слідує, що арешт накладено на всю квартиру, у тому числі і на частки позивачів - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які не були відповідачами у справі № 2-2164/2009р., тобто не були боржниками у кредитних правовідносинах з АКБ «Європейський».

27.03.2019р. здійснено державну реєстрацію припинення юридичної особи - АКБ «Європейський», про що внесений відповідний запис №9023899 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. № 15).

Позивачі звернулися з цим позовом про звільнення майна з під арешту, визначивши відповідачем у справі орган державної виконавчої служби.

Варто зазначити, що підстави зняття арешту з майна у виконавчому провадженні визначено статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р. № 1404-VIII.

Відповідно до частин 4 і 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Таким чином, позивачі звернулися до суду з позовом про зняття арешту з майна, яке належить їм, а не відповідачам (боржникам) у справі про стягнення з останніх кредитної заборгованості. Тобто, позивачі звернулися як власники майна, а не боржники (сторони) у виконавчому провадженні, з позовом у випадку, який регламентований Законом України «Про виконавче провадження», як «інший випадок».

Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Виходячи з системного тлумачення статей 16, 572, 589 ЦК України, статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» і роз`яснень, що надані судом у пункту 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016р. № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

Вважаю, що позивачами пред`явлені вимоги до неналежного відповідача - Соборного ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області. Говорячи про неналежного відповідача, виходжу з того, що позивачі заявили позовні вимоги не як сторони виконавчого провадження, а як власники майна, яке належить саме їм, а не боржникам - ОСОБА_3 і ОСОБА_4 . При цьому визначили відповідачами не боржників, а Соборний ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області, який не виконував рішення - ухвалу суду про забезпечення позову від 26.01.2009р. про накладення арешту на майно боржників. Натомість державна нотаріальна контора, що виконувала вищевказану ухвалу, не була залучена позивачами у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, не дивлячись на те, що в ухвалі судді Ткаченко Н.В. від 16.04.2019р. (а.с. № 21) про залишення позовної заяви ОСОБА_1 і ОСОБА_2 без руху позивачам було запропоновано визначити належних відповідачів і третіх осіб з урахуванням роз`яснень у п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016р. № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» (а.с. № 21).

Говорячи про доцільність залучення у якості третьої особи державної нотаріальної контори, слід виходити з положень ч. 1 ст. 23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у відповідній редакції на момент державної реєстрації обтяження (25.03.2009р.)), якою було установлено, що державна реєстрація обмежень речових прав на нерухоме майно проводиться органом державної реєстрації прав, у тому числі й на підставі ухвали суду про забезпечення позову.

Пунктом 1 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2004р. № 830 (також у відповідній редакції), до реєстраторів, окрім, ДП «Інформаційний центр», Мін`юсту та його філій, банків, державних фінансово-кредитних установ, було віднесено і державні нотаріальні контори, які проводили державну реєстрацію відомостей про виникнення, зміну і припинення обтяжень.

Пленум Верховного Суду України у п. 8 постанови від 12.06.2009р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснив, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК України. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Оскільки суддею в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 16.04.2019р. (а.с. № 21) позивачам було запропоновано визначити належних відповідачів і третіх осіб, але позивачі на пропозицію судді 22.05.2019р. не відреагувати і в уточненій позовній заяві відповідачем залишили Соборний ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області, а третьою особою - ОСОБА_3 , приходжу до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з огляду на їх пред`явлення до неналежного відповідача.

Оскільки відмова в задоволенні позову ґрунтується на тому, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, при розгляді справи не надається оцінка тим обставинам, що позивачі в позові просять скасувати арешт зі всієї квартири, тоді як є власниками 2/3 кв. АДРЕСА_3

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати по сплаті судового збору сплачені позивачами при подачі позову у загальному розмірі 766грн.80коп. (а.с. № 2, 3) покладаються на позивачів.

На підставі викладеного, керуючись ст. 23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції на момент спірних правовідносин), ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», п. 8 постанови Пленуму ВСУ від 12.06.2009р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» Постановою Пленуму ВССУ від 03.06.2016р. № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», ст.ст 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, ч.1 ст. 274,ч.5 ст. 279 ЦПК України, суддя,

В И Р І Ш И Л А:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (третя особа - ОСОБА_3 ) про звільнення майна з-під арешту - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Ткаченко Н.В.