Провадження № 4-с/752/54/19
У Х В А Л А

Іменем України

28.01.2019 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Колдіної О.О.,

з участю секретаря Якушко Т.А,,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві Фещук О.А,, заінтересована особа: ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в:

заявник звернувся до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві Фещук О.А, в частині винесення постанови від 15.02.2018 р. щодо тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами, у праві виїзду за межі України, у праві полювання, у праві користування вогнепальною, мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії.

Скарга обгрунтована тим, що при винесенні оскаржуваної постанови державним виконавцем не були проаналізовані платежі в рахунок сплати аліментів, будь-яких претензій щодо наявності заборгованості до нього не заявлялось, заборгованість по аліментам у нього відсутня, він працює і роботодавець регулярно відраховує в рахунок сплати аліментів платежі із заробітної плати.

В зв`язку з неправомірністю винесеної постанови заявник просить скасувати постанову головного державного виконавця Фещук О.А, від 15.02.2018 р.

В судове засідання заявник, представник Голосіївського РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві, та заінтересована особа не з`явились, про місце і час судового розгляду були повідомлені належним чином, в зв`язку з чим суд вважає за можливе провести розгляд справи у їх відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04.09.2012 р. Голосіївським районним судом м.Києва ухвалено рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, відповідно до якого з ОСОБА_1 на корись ОСОБА_2 , стягнуто аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частина усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.04.2012 р.

04.10.2012 р. ОСОБА_2 отримала виконавчий лист та пред`явила його до примусового виконання.

15.02.2018 р. в ході виконавчого провадження головним державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Фещук О.А. винесена постанова про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами, у праві виїзду за межі України, у праві полювання, у праві користування вогнепальною, мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії.

Підставою для винесення оскаржуваної постанови стало наявність заборгованості у ОСОБА_1 по сплаті аліментів в розмірі 94460,11 гривень, що перевищувало розмір платежів за шість місяців і ухилення від виконання рішеннясуду.

Відповідно до ст.58 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

В силу положень ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Ухиленням боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовими рішеннями, суд розуміє будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наявність майна, грошових коштів) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Згідно з ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника) (ст.451 ЦПК України).

Звертаючись до суду заявник посилається на відсутність у нього заборгованості по сплаті аліментів та не вчинення державним виконавцем дій щодо звіряння внесених платежів з нарахованою заборгованістю.

Тобто, фактично заявник не погоджується з розміром заборгованості, яка нарахована державним виконавцем за період з 01.04.2012 р. по31.12.2017 р., однак зазначені обставини підлягають дослідженню в ході розгляду справи про визначення розміру аліментів, що розглядається в позовному провадженні.

Доказів на відсутність у заявника заборгованості на момент винесення державним виконавцем постанови від 15.02.2018 р. матеріали справи не містять.

При зверненні до суду заявник не зазначає, які саме вимоги закону не були дотримані державним виконавцем при винесенні оскаржуваної постанови.

З огляду на викладене, скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню в зв`язку з її необгрунтованістю.

Керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві Фещук О.А,, заінтересована особа: ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя