Житомирський апеляційний суд
Справа №286/1663/19 Головуючий у 1-й інст. Невмержицький С. С.
Категорія 26 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

з участю секретаря судового засідання Баліцької Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №286/1663/19 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк"

на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 13 серпня 2019 року, яке ухвалене під головуванням судді Невмержицького С.С. у м. Овручі,

в с т а н о в и в:

У травні 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (надалі - АТ КБ «Приватбанк» або банк) звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 . Просило стягнути заборгованість за кредитним договором від 14 вересня 2011 року №с у сумі 22 171,90 грн. Свої вимоги обґрунтовувало тим, що з метою отримання банківських послуг ОСОБА_1 звернулася до банку та підписала заяву від 14 вересня 2011 року №с, згідно з якою отримала кредит у розмірі 16 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. ОСОБА_1 кредитні кошти не повернула, у зв`язку із чим станом на 31 березня 2019 року утворилася вищевказана заборгованість, яка складається з: тіла кредиту в сумі 13 777,74 грн., процентів за користування кредитом в сумі 6 762,16 грн., пені в сумі 100 грн. та штрафу - 500 грн. (фіксованої частини) і 1 032 грн. (процентної складової).

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 13 серпня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором від 14 вересня 2011 року №с в сумі 13 777,74 грн. У задоволенні решти вимог відмовлено та вирішено питання судових витрат.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, АТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу в частині відмовлених вимог. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення в оскарженій частині скасувати та ухвалити нове, яким проценти за користування кредитом, пеню та штраф задовольнити у повному обсязі. Вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача процентів за кредитом, оскільки кредитний договір є оплатним, а умова сплати процентів за користування кредитними коштами є істотною і прописана в умовах кредитного договору. Відмова у стягненні процентів наносить істотну шкоду всім споживачам банківських послуг та порушує стабільність функціонування фінансового сектору держави. Окрім того, необхідність сплати боржником процентів кредитору передбачена статтею 169 Кодексу європейського договірного права - акта міжнародної приватно-правової уніфікації, одного з основних європейських кодексів цивільного права.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги в оскарженій частині відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення в оскарженій частині з наступних підстав.

Виходячи із принципу диспозитивності апеляційний суд не перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог банку, тобто в частині стягнення тіла кредиту в сумі 13 777,74 грн.

Задовольняючи позов в частині стягнення заборгованості за кредитом у сумі 13 777,74 грн. та відмовляючи у стягненні процентів за користування кредитом в сумі 6 762,16 грн., пені в сумі 100 грн. та штрафу - 500 грн. (фіксованої частини) і 1 032 грн. (процентної складової), суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 приєдналася до Умов та Правил обслуговування банківських послуг в Приватбанку, підписавши заяву від 14 вересня 2011 року. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, які викладені на банківському сайті: www.privatbank.ua., складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Відмовляючи у стягненні процентів за користування кредитом, пені та штрафу, суд першої інстанції зазначив, що в анкеті-заяві від 14 вересня 2011 року відсутні умови про встановлення відповідальності за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, а вимог про стягнення процентів за користування кредитними коштами з підстав, передбачених статтями 625,1048 ЦК України, банк не заявив. При ухваленні рішення суд першої інстанції керувався правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року в справі №342/180/17.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновками суду першої інстанції з таких міркувань.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що 14 вересня 2011 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», укладений кредитний договір з ОСОБА_1 шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, з отриманням платіжної картки (а.с.96).

У анкеті-заяві не зазначено, що ОСОБА_1 виявила бажання оформити на своє ім`я платіжну картку кредитна «Універсальна». У графі - бажаний кредитний ліміт за платіжною карткою «Універсальна» зазначена сума 15 000 грн. Окрім того, у анкеті-заяві відсутня позначка у графі, в якій зазначено, що клієнт отримав і ознайомився під підпис із пам`яткою клієнта, яка включає у тому числі й Тарифи та основні правила обслуговування і кредитування. Своїм підписом ОСОБА_1 підтвердила свою згоду на те, що згодна із тим, що дана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становлять між нею та банком договір про надання банківських послуг. Має місце у заяві й застереження про те, що Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. Клієнт зобов`язався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.ua.

До кредитного договору банк додав витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» і Умови та Правила надання банківських послуг.

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умовами, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша ст.1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмові формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, окрім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків при застосуванні конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Приватбанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст.633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Визначальним є додержання письмової форми договору.

При розгляді даного спору апеляційний суд ураховує, що у постанові від 03 липня 2019 року (провадження №14-131цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила про відступ від висновку Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятій постанові від 24 вересня 2014 року (провадження №6-144цс14).

Відповідачу була надіслана судом першої інстанції копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками, які остання отримала 05 липня 2019 року. Відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 не подавала, а тому не заперечила тієї обставини, що підписала анкету-заяву (а.с.134).

Разом із тим, відсутні підстави вважати витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» і Умови та Правила надання банківських послуг частиною кредитного договору, оскільки ці документи не містять підпису ОСОБА_1 , а тому умови щодо процентів за користування кредитом та відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафу) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань не можна вважати узгодженими між сторонами (а.с.97-121).

В анкеті-заяві позичальника від 14 вересня 2011 року, підписаною останньою, визначено кредитний ліміт у розмірі 15 000 грн. Разом із тим, у позовній заяві та в розрахунку банком зазначається про кредитний ліміт у сумі 16 000 грн. Відповідач не заперечила такої обставини, кредитними коштами користувалася, а тому не заперечувала проти збільшення банком у односторонньому порядку кредитного ліміту.

Із огляду на вищевикладене, колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що банком не доведена заборгованість за кредитними зобов`язаннями у вигляді процентів за користування кредитом в розмірі 6 762,16 грн., пені в сумі 100 грн. та штрафу - 500 грн. (фіксованої частини) і 1 032 грн. (процентної складової).

Щодо посилань АТ КБ "Приватбанк" на нехтування судом першої інстанції при ухваленні рішення принципами оплатності кредитного договору, нанесення істотної шкоди усім споживачам банківських послуг, банку, порушення стабільності функціонування фінансового сектору держави, порушення основоположних норм банківського кредитування, Кодексу європейського договірного права та норм цивільного права, то колегія суддів звертає увагу на те, що у справах споживачів кредитних послуг держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну, рівність сторін у цивільно-правових відносинах шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору.

Наведене узгоджується із правовою позицією, викладеною у вищезазначеній постанові Великої Палати Верховного Суду про те, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції в оскарженій частині ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому залишається у цій частині без змін, що відповідає положенням ст.375 ЦПК України.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" залишити без задоволення, а рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 13 серпня 2019 року у відмовленій частині позовних вимог - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню у касаційному порядку.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 16 грудня 2019 року.