22-ц/804/2069/19

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2019 року м. Маріуполь

Єдиний унікальний номер 263/15256/17

Номер провадження 22-ц/804/2069/19

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Кочегарової Л.М., Зайцевої С.А., Пономарьової О.М.,

секретар судового засідання Герасимова Г.Є.

сторони :

позивач - ОСОБА_1

відповідач - прокуратура Донецької області

відповідач - Головне управління Національної поліції в Донецькій області

відповідач - Ліквідаційна комісія головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області

розглянув у судовому засіданні апеляційну скаргу прокуратури Донецької області на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 07 червня 2019 року, у складі судді Кулика С.В.,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2017 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до прокуратури Донецької області про звільнення майна з-під арешту.

Позов мотивовано тим, що 15 серпня 2011 року ОСОБА_1 придбала автомобіль марки HYUNDAI SANTA FE, вартістю 320 600 грн. Того ж дня вказаний транспортний засіб було зареєстровано у ВРЕР № 3 м. Донецька УДАІ ГУМВС України в Донецькій області та отримано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 . Згідно свідоцтва право керування вказаним транспортним засобом було надано сину власника - ОСОБА_3 . З листа Регіонального сервісного центру МВС України в Донецькій області від 30 серпня 2017 року їй стало відомо, що 27 березня 2012 року слідчим слідчого відділу ОВС та ОГ ЗО слідчого управління ГУМВС України в Донецькій області Писарченко Н.Є. накладено арешт на належний їй на праві власності автомобіль HYUNDAI SANTA FE, державний номерний знак НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 . Відповідно до листа т.в.о. начальника СУ ГУНП в Донецькій області № Д-679/20/02-2017 арешт на автомобіль накладено у зв`язку з розслідуванням кримінальної справи № 67-12-01-601, де підсудним був її син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У зв`язку з тим, що належний їй автомобіль протягом тривалого часу знаходиться під арештом, що тягне за собою значні матеріальні збитки та позбавляє можливості розпорядитися ним на власний розсуд, що порушує її права власника, просила звільнити з-під арешту вказаний автомобіль.

До участі у справі, в якості співвідповідачів, судом були залучені Головне управління Національної поліції в Донецькій області, Ліквідаційна комісії головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 07 червня 2019 позовні вимоги ОСОБА_1 до прокуратури Донецької області, Головного управління Національної поліції в Донецькій області, Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про звільнення майна з-під арешту задоволено частково.

Звільнено з-під арешту транспортний засіб - автомобіль марки HYUNDAI SANTA FE, державний номерний знак НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на який було накладено арешт постановою слідчого слідчого відділу ОВС та ОГ ЗО слідчого управління ГУМВС України в Донецькій області Писарченко Н.Є. у кримінальній справі № 67-12-01-601.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про звільнення майна з-під арешту відмовлено.

В апеляційній скарзі прокуратура Донецької області просить скасувати рішення суду в частині задоволення позовних вимог до прокуратури, ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до прокуратури Донецької області відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Головного управління Національної поліції в Донецькій області вважає доводи апеляційної скарг прокуратури Донецької області необґрунтованими, а рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя таким, що не відповідає нормам матеріального і процесуального права, оскільки постанова про накладення арешту на майно не скасована.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора Полторацьку Т.Є., яка підтримала скаргу, заперечення представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , розглянувши відзив представника Головного управління Національної поліції в Донецькій області Мєзєс О.В., дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокуратури Донецької області підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності з вимогами ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказане судове рішення зазначеним вимогам не відповідає.

Відповідно до вимог ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Встановлено, що 15 серпня 2011 року між ОСОБА_1 (покупцем) та ТОВ «Фортуна-ЛТД» (продавцем) укладено договір № 1/Г/150811 купівлі-продажу автомобіля марки HYUNDAI SANTA FE, вартістю 320 600 грн.

13 березня 2012 року вказаний транспортний засіб було зареєстровано у ВРЕР № 3 м. Донецька УДАІ ГУМВС України в Донецькій області, надано державний номерний знак НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 . У вказаному свідоцтві зазначено, що право керування вказаним транспортним засобом надане ОСОБА_3 .

Відповідно до листа Регіонального сервісного центру МВС України в Донецькій області від 30 серпня 2017 року за вих. №31/5-29оз, 27 березня 2012 року слідчим слідчого відділу ОВС та ОГ ЗО слідчого управління ГУМВС України в Донецькій області Писарченко Н.Є. за вих. № 4/3354 від 27 березня 2012 року накладено арешт на автомобіль HYUNDAI SANTA FE, державний номерний знак НОМЕР_2 , № кузова НОМЕР_3 , зареєстрований за ОСОБА_1 .

Як вбачається з листа т.в.о. начальника СУ ГУНП в Донецькій області від 03 серпня 2017 року за вих. № Д-679/20/02-2017 в провадженні слідчого відділу СУ ГУМВС України в Донецькій області знаходилася кримінальна справа № 67-12-01-601 за ч. 2 ст. 209 КК України. Згідно з даними бази НАІС постановою слідчого було накладено арешт на автомобіль HYUNDAI SANTA FE, державний номерний знак НОМЕР_2 . Згідно з даними ІПС «Статистика» 23 липня 2012 року вказана кримінальна справа спрямована до Ворошиловського районного суду м. Донецька.

Відповідно до ухвали Ворошиловського районного суду м. Донецька від 06 червня 2014 року, підсудному ОСОБА_5 була змінена міра запобіжного заходу з тримання під вартою на заставу. Згідно з довідкою про звільнення серії ДОН № 258138 того ж дня, 06 червня 2014 року, ОСОБА_3 був звільнений під заставу з Донецького СІЗО.

Відповідно до листа № 1.51.2/42/2017 від 11 вересня 2017 року Селидівського міського суду Донецької області згідно з Законом України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 306, ч.1,2 ст. 209 КК України та інших осіб, яка перебувала у провадженні Ворошиловського районного суду м. Донецька, до Селидівського міського суду Донецької області не передано.

Згідно бази даних Ворошиловського районного суду м. Донецька, яка надана у користування Селидівського міського суду Донецької області, 23 червня 2014 року була ухвалена постанова про повернення вказаної вище кримінальної справи для організації додаткового розслідування прокурору Донецької області. Також повідомлено, що 01 липня 2014 року надійшла апеляційна скарга на постанову Ворошиловського районного суду міста Донецька від 23 червня 2014 року № 0508/8719/2012 про повернення кримінального провадження для організації додаткового розслідування від прокурора Донецької області. Інша інформація по справі відсутня.

Як вбачається з листа заступника прокурора Донецької області за № 04/2/2-218-17 від 20 жовтня 2017 року, згідно з відомостями слідчого управління ГУНП в Донецькій області інформація по кримінальній справі № 0508/8719/2012 за даними ІП «Кримінальна статистика» ІІПС відсутня. Відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за результатами повернення справи на додаткове розслідування не вносились.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 до прокуратури Донецької області, Головного управління Національної поліції в Донецькій області, Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про звільнення майна з-під арешту, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки на даний час позивач позбавлена можливості користуватися та розпоряджатися належним їй майном, її право власності підлягає захисту шляхом звільнення майна з-під арешту. При цьому суд зазначив, що в органах прокуратури Донецької області відсутні відомості щодо наявності кримінальної справи відносно ОСОБА_6 , в рамках якої накладено арешт на майно позивача; що вимоги позивача до Головного управління Національної поліції в Донецькій області задоволенню не підлягають, оскільки арешт накладався територіальними органами міліції, які були ліквідовані і Головне управління Національної поліції в Донецькій області не є правонаступником органів міліції.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно з положеннями ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як свідчить зміст позовних вимог ОСОБА_1 до прокуратури Донецької області, викладених у позовній заяві від 21 листопада 2017 року, позивач вказала, що арешт на автомобіль було накладено 27 березня 2012 року органами міліції у зв`язку з кримінальним провадженням відносно ОСОБА_6 , а оскільки вона ОСОБА_1 , отримала відомості, що кримінальна справа щодо ОСОБА_6 була направлена на додаткове розслідування до прокуратури Донецької області і арешт на автомобіль перешкоджає їй вільно володіти своїм майном, просила звільнити з-під арешту автомобіль HYUNDAI SANTA FE.

Заперечуючи проти рішення суду, прокуратура Донецької області в апеляційній скарзі вказувала на те, що позивач не представила суду доказів того, яким процесуальним документом було накладено арешт на автомобіль, а тільки вказала, що це рішення приймалося органами ГУ МВС України в Донецькій області; позивачем невірно визначено склад відповідачів у справі; прокуратура Донецької області, яка не накладала арешт на майно ОСОБА_1 , є неналежними відповідачем у справі.

З цими доводами не можна не погодитися.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог (пункти 2 і 3 частини другої статті 119 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судами першої й апеляційної інстанцій).

Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи (частина друга статті 30 ЦПК України у вказаній редакції).

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

В судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_1 пояснив, що арешт на майно позивача був накладений органами міліції в 2012 році, а вимоги до прокуратури Донецької області про звільнення майна з-під арешту були пред`явлені у зв`язку з тим, що цей державний орган здійснював процесуальне керівництво досудовим розслідуванням.

Між тим, з рішення суду слідує, що суд першої інстанції дійшов висновку про те, що в органах прокуратури Донецької області відсутні відомості щодо наявності кримінальної справи відносно ОСОБА_6 , в рамках якої накладено арешт на майно позивача.

Оскільки з матеріалів справи та позову ОСОБА_1 вбачається, що обмеження її у праві користування та розпорядження власністю позивача відбулося за постановою слідчого відділу ОВС та ОГ ЗО слідчого управління ГУ МВС України в Донецькій області, а саме, слідчого Писарченко Н.Є., колегія суддів вважає, що зміст і характер відносин між учасниками справи, засвідчує, що спір виник саме між позивачем і цією юридичною особою з приводу порушення права позивача на автомобіль, а пред`явлення позову до прокуратури Донецької області є безпідставним.

З огляду на те, що позивач пред`явив позов до неналежного відповідача, висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до прокуратури Донецької області, є помилковим.

Тому, за результатами розгляду справи апеляційний суд вважає необхідним, задовольнити апеляційну скаргу прокуратури Донецької області, скасувати рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 07 червня 2019 року про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до прокуратури Донецької області про зняття арешту з майна та ухвалити нове рішення про відмову у позові ОСОБА_1 до відповідача, в особі прокуратури Донецької області.

Керуючись п.2 ч.1 ст.374, ст.376 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокуратури Донецької області задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 07 червня 2019 року про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до прокуратури Донецької області про зняття арешту з майна скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до прокуратури Донецької області про зняття арешту з майна автомобіля HYUNDAI SANTA FE державний номерний знак НОМЕР_2 номер кузова НОМЕР_3 , відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Дата складення повного судового рішення 09 серпня 2019 року.

Судді: Л.М. Кочегарова

С.А. Зайцева

О.М. Пономарьова