Номер провадження: 22-ц/813/3460/19
Головуючий у першій інстанції Бондар В. Я.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Комлевої О.С.,

Цюри Т.В.,

за участю секретаря Ющак А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 , а також ОСОБА_2 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2018 року про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю третьої особи - Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича, про зняття арешту з майна,

встановив:

06.12.2018 року позивач ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_4 . звернулась до Приморського районного суду міста Одеси з заявою про забезпечення позову, шляхом зупинення продажу рухомого майна, арештованого приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Парфьоновим Г.В., у межах виконавчого провадження ВП №57513228 з примусового виконання виконавчого листа №520/10954/15-ц, виданого Київським районним судом м. Одеси 02.10.2018 року, на виконання рішення суду від 24.03.2016 року, заборонивши приватному виконавцю та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо майна - транспортних засобів: - автомобіля марки Skoda Spaceback та Toyota Land Cruiser.

В обґрунтування заяви зазначено, що ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про зняття арешту з майна. Приватним виконавцем Парфьоновим Г.В. було відкрито виконавче провадження та примусово виконується виконавчий лист Київського районного суду м. Одеси №520/10954/15-ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 коштів у розмірі 2 171 748,40 грн.

В забезпечення виконання вказаного рішення приватний виконавець арештував особисте майно дружини боржника - ОСОБА_1 , а саме вищевказані автомобілі.

Заявник вказував на те, що у зв`язку з тим, що вона не є боржником, арешт підлягає скасуванню. 11.12.2018 року буде проведено аукціон з приводу продажу автомобіля, тому необхідно вжити заходів забезпечення позову.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2018 року заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 про забезпечення позову було задоволено частково.

Вжито заходи забезпечення позову по цивільній справі № 522/20930/18, шляхом зупинення продажу рухомого майна, арештованого приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Парфьоновим Г.В. у межах виконавчого провадження ВП №57513228 з примусового виконання виконавчого листа №520/10954/15-ц, виданого Київським районним судом м. Одеси 02.10.2018 року на виконання рішення суду від 24.03.2016 року, а саме транспортних засобів:

- автомобіля марки SKODA SPACEBACK 1598, тип транспортного засобу - загальний легковий хетчбек-В, 2014 року випуску, білого кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 ;

- автомобіля марки TOYOTA LAND CRUISER, тип транспортного засобу - загальний легковий універсал-в, 2003 року випуску, чорного кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 .

В частині заборони вчиняти дії приватному виконавцю щодо рухомого майна було відмовлено.

Застосовано зустрічне забезпечення позову.

Визначено позивачеві розмір зустрічного забезпечення у сумі 5000,00 грн. (п`ять тисяч гривень) та зобов`язано позивача сплатити вказану суму на депозитний рахунок суду (Отримувач: ТУ ДСА України в Одеській області, код отримувача (ЄДРПОУ): 26302945, Банк отримувача: Державна казначейська служба України, МФО: 820172, № рахунку: 5435) у строк, що не перевищує десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову та зобов`язати позивача у вказаний строк надати до суду документи, що підтверджують надання зустрічного забезпечення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування вищевказаної ухвали, в частині відмови в забороні вчиняти дії приватному виконавцю та будь-яким іншим особам, і застосування зустрічного забезпечення в сумі 5000 грн., та постановлення нової, про задоволення її заяви про забезпечення позову, без застосування зустрічного забезпечення, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування вищевказаної ухвали, в частині забезпечення позову та постановлення нового судового рішення про відмову ОСОБА_1 в забезпеченні позову.

Проте, колегія суддів зазначає, що до суду апеляційної інстанції в зазначений день і час: 12.12.2019 року, на 16.00 год. учасники справи не з`явились, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового засідання, у тому числі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, як то передбачено ч.11 ст. 128 ЦПК України (а.с. 128-133, 137).

З цих підстав, та з врахуванням строків розгляду справи в суді апеляційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку про необхідність слухання справи у відсутність її учасників, неявка яких до суду визнана судом неповажною, на підставі наявних у справі доказів.

При цьому, колегія суддів зазначає, що необґрунтоване затягування розгляду справи суперечить вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна (далі - Конвенція), стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

Колегія суддів також виходить із того, що у своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці ЄСПЛ, зокрема складність справи, поведінка заявника та поведінки компетентних органів влади.

У рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 року у справі «Пономарьова проти України» та у постанові Верховного Суду України від 15 травня 2019 року, справа № 922/4244/17 зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Таким чином, аналіз викладених вище обставин в їх сукупності дає підстави стверджувати про неналежне здійснення учасниками справи своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків.

При цьому, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст.ст. 268, 382 ЦПК України, в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з цим, та на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З цих підстав, датою складення цього судового рішення є 16.12.2019 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційних скарг, виходячи з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що згідно ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до ч.1-2 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

При цьому, одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Як передбачено п.п. 4, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об`єктом прав, що став предметом спору.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, не порушує речове право володіння особи майном, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте, тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання значної шкоди позивачам.

Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті.

Що стосується зустрічного забезпечення, то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до вимог статті 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову.

У зв`язку з цим, та враховуючи, що в даному випадку маються всі підстави для зустрічного забезпечення позову, з метою захисту прав відповідачів у справі, суд дійшов правильного висновку про необхідність вжиття заходів зустрічного забезпечення позову у розмірі 5 000 грн., з метою відшкодування можливих збитків відповідача.

При цьому, суд обгрунтовано звернув увагу заявника, що особа, за заявою якої застосовані заходи забезпечення позову із застосуванням зустрічного забезпечення, протягом визначеного судом строку має надати суду документи, що підтверджують надання зустрічного забезпечення.

Якщо особа, за заявою якої застосовані заходи забезпечення позову, не виконує вимоги суду щодо зустрічного забезпечення у визначений судом строк, суд скасовує ухвалу про забезпечення позову та про зустрічне забезпечення.

Що стосується посилання адвоката Демчука Я.В., який є представником ОСОБА_2 про те, що 13 листопада 2019 року у справі було прийнято рішення за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи - приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Г.В., про зняття арешту з майна, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено у повному обсязі, то колегія суддів зазначає наступне.

Так, як було вказано вище, у разі, якщо особа, за заявою якої застосовані заходи забезпечення позову, не виконує вимоги суду щодо зустрічного забезпечення у визначений судом строк, суд скасовує ухвалу про забезпечення позову та про зустрічне забезпечення.

Крім того, у суду апеляційної інстанції відсутні докази того, що ухвалене у справі судове рішення набрало законної сили.

Також слід зазначити, що предметом судового розгляду є ухвала суду, постановлена фактично рік назад, а саме 10 грудня 2018 року, а тому у відповідності до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає її саме на час її постановлення.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявники апеляційних скарг не надали суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваної ухвали суду та доводів апеляційних скарг.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, доводи апеляційних скарг її не спростовують, оскільки ухвалу у справі постановлено у відповідності до вимог процесуального права, у зв`язку з чим апеляційні скарги слід залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2018 року про забезпечення позову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і в частині відмови в забезпеченні позову, шляхом заборони приватному виконавцю та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо транспортних засобів, та в частині застосування зустрічного забезпечення, касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова апеляційного суду, в частині залишення без змін ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2018 рокупро забезпечення позову, може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

О.С. Комлева

Т.В. Цюра