ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 серпня 2019 року м. Харків

Справа № 640/16796/18

Провадження № 22-ц/818/2519/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

секретаря Кучер Ю.Ю.,

Учасники справи:

Заявник: ОСОБА_1 ,

Скарга на: постанову головного державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції в Харківській області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові

апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Московського районного суду міста Харкова від 6 березня 2019 року постановлену суддею Ференчук О.В.,

в цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову головного державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції в Харківській області,

в с т а н о в и в :

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, у якій просив скасувати постанову Київського ВДВС ХМУЮ від 23 жовтня 2013 року, зобов`язати ВДВС змінити спосіб виконання рішення Московського районного суду м. Харкова від 15 серпня 2007 року, а саме на стягнення суми боргу в розмірі 40437,80 грн. (без врахування сплачених 868,80 грн.) із заробітної плати ОСОБА_2 , повернувши з його володіння ОСОБА_2 13/200 частин домоволодіння по Пролетарському узвозі , 2 після сплати нею боргу.

В обґрунтування скарги посилався на те, що всупереч постанові державного виконавця Київського ВДВС ХМУЮ про відкриття виконавчого провадження на виконання рішення суду ОСОБА_2 ухилялася від його виконання та сплатила лише 868,80 грн. боргу. Тому, внаслідок її неправомірних дій скаржнику в рахунок погашення боргу було передано 13/200 частин домоволодіння, яке знаходиться по АДРЕСА_1 , яким він не може користуватися через перешкоди, які чиняться іншими співвласниками будинку. Вказує, що надавав відомості щодо місця роботи боржника, що також має спадщину, яку не прийняла, тому її майно залишається неоціненим.

У відзиві на скаргу старший державний виконавець Київського ВДВС ХМУЮ посилається на те, що після відкриття виконавчого провадження майно боржника, вартість якого складала 39569 грн., було передане стягувачу ОСОБА_1 в рахунок погашення боргу за його заявою про залишення нереалізованого майна боржника за собою. Після отримання відомостей щодо місця роботи боржника в КП «Шляхрембуд», яке знаходиться у Жовтневому районі м. Харкова, виконавчий документ був направлений за належністю до Жовтневого ВДВС ХМУЮ, де виконавче провадження було закінчене у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду, про що винесена постанова. Крім того вважає, що строк для оскарження постанови сплив, оскільки вона була винесена більше 5 років тому.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 6 березня 2019 року скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що відсутні правові підстави для задоволення заяви про зміну способу і порядку виконання рішення суду, яке виконане та зазначено, що відповідно до ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення, дії виконавця, посадових осіб органів ДВС щодо виконання судових рішень можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою ОСОБА_1 через канцелярію суду звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, скасувати постанову Київського ВДВС та задовольнити вимогу щодо зміни способу виконання рішення Московського районного суду м. Харкова від 25 квітня 2007 року.

В обґрунтування скарги посилається на ті ж доводи, що і у скарзі. Також зазначає, що вказані обставини сприяли погіршенню його здоров`я та порушенню його укладеного способу життя. Вважає, що державний виконавець Ярмоленко О.В. визнав факт затягування виконавчого провадження, тому наполягає на задоволенні своєї скарги. Крім того, вказує, що ним були сплачені кошти в розмірі 800 грн. на оплату послуг оцінки експертом, які йому повернуті досі не були.

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст.360 ЦПК України до суду не надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та, дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що на виконання рішення Московського районного суду м. Харкова було видано виконавчий лист №2-745/07 від 15 серпня 2007 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми боргу за договором позики 35000 грн., з урахуванням індексу інфляції 3844,60 грн., 3% річних в розмірі 1165,20 грн. та судових витрат в сумі 428 грн., а всього 40437,80 грн.

Згідно витягу з автоматизованої системи виконавчого провадження за ВП №10437788 воно було відкрите 9 грудня 2008 року (а.с.25-28).

Відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження від 23 жовтня 2013 року (ВП № 10437788) державного виконавця Київського ВДВС Харківського міського управління юстиції, ОСОБА_1 згідно акту та постанови державного виконавця про передачу майна в рахунок погашення боргу від 22 лютого 2013 року державним нотаріусом ХМНО 9 липня 2013 року за реєстраційним № 2-390 видано свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулись. До державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесена інформація про державну реєстрацію права власності майна, власником якого є ОСОБА_1 Майно передано стягувачу за початковою вартістю 39569,00 грн. Залишок боргу складає 868,80 грн., виконавчий збір - 4043,78 грн. та витрати -25,00 грн. не стягувались. Згідно заяви стягувача боржник працює у КП «Шляхремонтбуд», просить звернути стягнення залишку боргу на заробітну плату (а.с. 4, 28).

З копії Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, долученої до апеляційної скарги, ОСОБА_1 є власником 13/200 частин житлового будинку АДРЕСА_1 .

Згідно із ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Вказане положення закріплене і у ч.3 ст. 435 ЦПК України згідно якої підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Судовим розглядом достовірно встановлено, що судове рішення вже виконане, виконавче провадження закінчене. Вказане не заперечується і самим скаржником ОСОБА_1 , який підтверджує стягнення з боржника на його користь в рахунок погашення заборгованості 868,80 грн. та передання йому у власність 13/200 частин домоволодіння. Неможливість реалізувати ним отримане майно не є підставою для застосування ч.3 ст.435 ЦПК України.

Крім того, до обов`язків державного виконавця з примусового виконання рішення в рамках виконавчого провадження не входить виділ в натурі майна боржника у разі, якщо він володіє майном спільно з іншими особами, оскільки у цьому разі стягнення звертається на його частку. (ст. 50 «Порядок звернення стягнення на грошові кошти та інше майно боржника» ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції на час вчинення виконавчих дій).

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновків про те, що оскаржене судове рішення постановлено без додержанням норм матеріального і процесуального права та певною мірою зводяться до намагання здійснити переоцінку доказів у справі, тоді як при оцінці доказів суд першої інстанції належним чином оцінив усі належні та допустимі докази у їх сукупності, ухвалив судове рішення з належним додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389,390, 391 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Московського районного суду міста Харкова від 6 березня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий С.С. Кругова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук

повний текст постанови

складено 12 серпня 2019 року