ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6663/19 Справа № 199/1391/19 Головуючий у першій інстанції: Руденко В. В. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2019 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А,

при секретарі Догоновій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів на утримання малолітньої дитини, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з відповідачем по справі. Відповідно до судового наказу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2018 року, з позивача стягуються аліменти на користь відповідача по справі, на утримання малолітньої дитини, у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 20 листопада 2018 року і до повноліття дитини. Позивач зазначає, що має на утриманні ще одного малолітнього сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає з ним. Тому позивач просив зменшити розмір аліментів, які стягуються судовим наказом Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2018 року, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше встановленого законом мінімуму до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2019 року позовні вимоги задоволено, вирішено змінити розмір аліментів, визначений судовим наказом Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2018 року, та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 768,40 грн. (а.с. 57-59).

Додатковим рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 01 липня 2019 року доповнено резолютивну частину рішення вказівкою про те, що мінімальний розмір аліментів не може бути менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 89-90).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення їм судових повісток, які долучені до матеріалів справи, а також письмовою розпискою від 29.10.2019 року (а.с. 115).

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 03 березня 2006 року між позивачем та ОСОБА_6 було укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого Ленінським відділом РАЦС Дніпропетровського МУЮ Дніпропетровської області 03.03.2006 року (а.с. 9).

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Ленінським відділом РАЦС Дніпропетровського МУЮ Дніпропетровської області 13.06.2006 року, у позивача та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син - ОСОБА_5 (а.с. 10).

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6 померла, відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого повторно Відділом державної реєстрації смерті Дніпропетровського МУЮ у Дніпропетровській області 04.08.2011 року (а.с. 11).

Також встановлено, що сторони у справі з 21 червня 2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі, в період якого ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син - ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 та копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , виданого Ленінським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Дніпропетровського МУЮ 05.11.2013 року (а.с. 7, 8).

Судовим наказом Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2018 року №199/8969/18 з позивача стягнуто щомісячно на користь відповідача аліменти, на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 20 листопада 2018 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 16).

Згідно довідки Відділу обліку проживання фізичних осіб №1013 від 31.01.2019 року, позивач реєстрований проживаючим у АДРЕСА_1 разом з малолітнім сином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 13).

Позивач працює машиністом крана металургійного виробництва в ПрАТ «Дніпровський металургійний завод» та отримує заробітну плату, яка за період з квітня 2019 року по вересень 2019 року включно, за вирахуванням податку на доходи фізичних осіб, складає 72041,83 грн., що підтверджується довідкою ПрАТ «Дніпровський металургійний завод» №4 від 29.10.2019 року (а.с. 122).

Місцевим судом також було встановлено, що позивач отримує пенсію по втраті годувальника на дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що визнано сторонами.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 1 статті 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом ч. 2 вказаної вище статті розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Крім того, частиною 5 статті 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (статті 192 СК України).

В пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, зокрема, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши наявність у позивача стабільного доходу у вигляді заробітної плати; приймаючи до уваги стан здоров`я позивача, а також сина ОСОБА_4 ; встановивши наявність на утриманні позивача сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; приймаючи також до уваги, що мати ОСОБА_5 померла та він знаходиться на утриманні позивача; враховуючи, що при видачі Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська судового наказу №199/8969/18 від 04 грудня 2018 року не було враховано наявність у позивача на утриманні сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; враховуючи, що після розлучення з відповідачкою позивач змушений вживати додаткових заходів для ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що тягне додаткові витрати, - колегія приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та необхідність зміни (зменшення) розміру аліментів, що визначений судовим наказом Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2018 року №199/8969/18, стягнувши з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Колегія звертає увагу на відсутність порушень прав сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає окремо від батька, оскільки мінімальний розмір аліментів, що присуджений до стягнення на його утримання, не може бути меншим від 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Доводи апеляційної скарги про те, що дитина відвідує дитячі гуртки та секції, курси англійської мови, дитячий садочок, виставки, музеї та інші освітні заклади, не впливають на законність оскаржуваного рішення; відповідач не позбавлена можливості звернення до суду з позовом щодо стягнення додаткових витрат на дитину.

За положеннями ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приймаючи до уваги невстановлення наявності підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору, суд першої інстанції з дотриманням норм ЦПК України розподілив судові витрати, стягнувши з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 сплачений останнім судовий збір в розмірі 768,40 грн. (а.с. 1).

Посилання апелянта на те, що з неї не може стягуватись судовий збір у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір", є помилковим, адже згідно змісту вказаної норми, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

В даному випадку апелянт є відповідачем у справі про зміну розміру аліментів, тому підстави для звільнення її від сплати судового збору, у відповідності до статті 5 ЗУ "Про судовий збір", - відсутні.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення та додаткового рішення місцевого суду, які є законними та справедливими, - без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2019 року та додаткове рішення цього ж суду від 01 липня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді