Справа № 216/4523/18
провадження №2/216/1876/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2019 року м. Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Бутенко М.В.,

за участю секретаря судового засідання Клименко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 5, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Центрально-Міської районної у місті ради, третя особа - приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Маховська Світлана Леонідівна, про визнання права власності на частину житлового будинку з господарчими будівлями в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з вищезазначеним позовом, який обґрунтовували тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , у зв`язку з чим подано заяви №13/02-14, 1413/02-14, 15/02-14 від 26.04.2018 року до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Маховської С.Л. щодо видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на все спадкове майно, що належало спадкодавцю.

Згідно спадкової справи №01/2018, відкритої після смерті ОСОБА_4 , спадкоємцями на частку житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 є її чоловік ОСОБА_1 , дочка ОСОБА_3 та онук ОСОБА_2 , син ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Для реєстрації права власності на частки у спадковому майні спадкоємцями надано Договір купівлі-продажу, згідно з яким право власності на житловий будинок з господарчими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 оформлено на ім`я чоловіка померлої - ОСОБА_1 .

Зазначений житловий будинок з господарчими будівлями був придбаний ОСОБА_1 під час зареєстрованого шлюбу з ОСОБА_4 .

Відповідно до статей 60-63 Сімейного кодексу України, співвласником зазначеного житлового будинку з господарськими будівлями була померла ОСОБА_4 , проте за її життя частка у праві спільної сумісної власності подружжя не була визначена ні договором, ні за рішенням суду, та не була зареєстрована відповідно до діючого законодавства України.

Видача свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя та його відповідна реєстрація на ім`я померлої діючим законодавством не передбачена.

Видача свідоцтва про право на спадщину без визначення обсягу спадкового майна (частки померлої у спільному майні подружжя) є неможливою.

Звернувшись до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Маховської С.Л. після пропущення відповідно до ст.1270 Цивільного Кодексу України строків для прийняття спадщини, з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, нам було відмовлено, у зв`язку з тим, що: не визначено обсяг спадкового майна і рекомендовано звернутися до суду з питання визнання належності 1/2 частки зазначеного житлового будинку з господарчими будівлями померлій ОСОБА_4 (частка у праві спільної сумісної власності подружжя ст. 355 ЦКУ) та визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , як за її спадкоємцями, право власності на вище вказане спадкове майно.

У зв`язку з тим, що позивачі позбавлені можливості оформити спадщину у іншому, ніж судовому порядку спадщину, вони вимушені звернутися до суду та просять суд: визнати за ОСОБА_4 1/2 частину житлового будинку з господарчими будівлями «А-1» житловий будинок загальною площею 57,5 кв.м., житловою площею, 37,1 кв.м.; «Б» - літня кухня; «В» - лазня; «Г» - вбиральня; «Д» - сарай; «Е» - альтанка; «Ж» - душ; №1-4 -ворота, паркани; І -водоколонка; ІІ - замощення, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; у порядку спадкування 1/2 частини житлового будинку з господарчими будівлями, що належала спадкодавці ОСОБА_4 визнати право власності на 1/6 частину за ОСОБА_1 , на 1/6 частину за ОСОБА_3 та 1/6 частину за ОСОБА_2 .

Представник позивачів в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце засідання повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні позову наполягає.

Представник відповідача ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце засідання повідомлялась належним чином надала суду заяву, в якій просила розглянути заяву за її відсутності, зазначивши, що при вирішенні позовних вимог покладається на думку суду.

Третя особа в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомила.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, надавши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно до видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 15) ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що була дружиною позивача ОСОБА_1 , матір`ю та бабусею позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відповідно.

Як вбачається з постанови приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Маховської С.Л. (а.с. 51-52) відповідно до спадкової справи №01/2018, відкритої після смерті ОСОБА_4 , спадкоємцями на частку житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 є її чоловік ОСОБА_1 , дочка ОСОБА_3 та онук ОСОБА_2 , син ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з договором купівлі-продажу, посвідченого 03 жовтня 1968 року Першою криворізькою державною нотаріальною конторою за реєстровим номером №2-2155, та зареєстрований в КП ДОР «Криворізьке БТІ» в реєстровій книзі №166, сторінка 149, запис 36799 (а.с. 20-21), право власності на житловий будинок з господарчими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , оформлено на ім`я чоловіка померлої - ОСОБА_1 , що підтверджується архівною довідкою (а.с. 28).

Зазначений житловий будинок з господарчими будівлями був придбаний ОСОБА_1 під час зареєстрованого шлюбу з ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с. 19).

Разом з цим, зі змісту постанови приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Маховської С.Л. вбачається, що у зв`язку з тим, що: не визначено обсяг спадкового майна і рекомендовано звернутися до суду з питання визнання належності 1/2 частки зазначеного житлового будинку з господарчими будівлями померлій ОСОБА_4 (частка у праві спільної сумісної власності подружжя ст. 355 ЦКУ) та визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , як за її спадкоємцями, права власності на вище вказане спадкове майно.

Так, у пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина перша статті 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набрання ним чинності. Ці права й обов`язки визначаються на підставах, передбачених СК України.

Відповідно до вимог статті 22 КпШС України майно, набуте подружжя в період шлюбу, є їх спільної сумісною власністю, і кожен із подружжя має право володіти, користуватися та розпоряджатися ним. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Вимогами статей 28, 29 КпШС України визначено, що в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу.

Таким чином частки ОСОБА_7 та ОСОБА_4 у вказаному майні є рівними, оскільки підстав для відступу від їх рівності судом не встановлено.

Таким чином частка, що належала за життя ОСОБА_4 на праві власності у домоволодінні, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ,підлягає поділу між спадкоємцями, що прийняли спадщину після її смерті та становить 1/2 частину.

За ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за її ст. 13, - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Вирішення питання визнання права власності в судовому порядку є крайнім засобом захисту права власності особи за відсутності інших можливих заходів захисту речових прав на нерухоме майно.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008р. № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За правилами ст.ст.1216,1217,1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

За змістом роз`яснень абз. 2 п. 23Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 вимоги про визнання права на спадщину не підлягають судовому розглядові лише за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України від 4 квітня 2011 року при розгляді справи № 3-18гс11 вбачається, що згідно з вимогами статті 392 цього ж Кодексу власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом вищезазначеної норми потреба в цьому заході захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або оспорюється ними.

Те ж саме розтлумачено і в пункті 37 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 р. № 5.

Тому, виходячи з цих усіх обставин, на підставі ст. 392 ЦК України, суд вважає необхідним захистити суб`єктивне документально не підтверджене право власності позивачів на успадковане нерухоме майно, яке за законом спадкоємцю вже належить із часу відкриття спадщини, але документального підтвердження набутого права власності на яке немає і одержати його в позасудовий спосіб неможливо, оскільки частка спадкодавця у належному їй спільному сумісному майні подружжя за її життя визначена не була.

На підставі викладеного та керуючись ст. 21, 24, 41, 58 Конституції України, ст.ст. 22,28 КпШС України, ст.ст. 1269, 1270, 1272, 316, 317, 319, 358 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 3,21, 61, 63, 70, 71 СК України, ст. ст. 4,5,81,82, 90,141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Центрально-Міської районної у місті ради, третя особа - приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Маховська Світлана Леонідівна, про визнання права власності на частину житлового будинку з господарчими будівлями в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4 1/2 частину житлового будинку з господарчими будівлями «А-1» житловий будинок загальною площею 57,5 кв.м., житловою площею, 37,1 кв.м.; «Б» - літня кухня; «В» - лазня; «Г» - вбиральня; «Д» - сарай; «Е» - альтанка; «Ж» - душ; №1-4 -ворота, паркани; І -водоколонка; ІІ - замощення, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

У порядку спадкування 1/2 частини житлового будинку з господарчими будівлями, що належала спадкодавцю ОСОБА_4 визнати право власності на 1/6 частину за ОСОБА_1 , на 1/6 частину за ОСОБА_3 та 1/6 частину за ОСОБА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України подається до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

-позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;

-позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 ;

-позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;

-відповідач: виконавчий комітет Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, , місцезнаходженням якого є адреса: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Свято-Миколаївська, буд. 27;

-треті особи: приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Маховська Світлана Леонідівна, місцезнаходження: АДРЕСА_4 .

Суддя М.В. Бутенко