Постанова

Іменем України

08 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 235/2032/15-ц

провадження № 61-33449св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю.,

Коротенка Є. В.,

учасники справи:

позивач за первісним позов та відповідач за зустрічним позовом - ОСОБА_1 ,

відповідач за первісним позов та позивач за зустрічним позовом ? ОСОБА_2 ,

відповідач за зустрічним позовом ? Покровська (Красноармійська) міська рада Донецької області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 16 травня 2016 року у складі судді Хмельової С. М. та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 10 жовтня 2017 року у складі колегії суддів:

Біляєвої О. М., Никифоряка Л. П., Новікової Г. В.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ:

Короткий зміст позовних вимог:

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його рідний брат ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про його смерть, виданим 14 серпня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 597. Після смерті його брата відкрилася спадщина, яка складається з квартири АДРЕСА_1 , права на земельну частку (пай) розміром 6,68 умовних кадастрових гектарів, земельної ділянки розміром 13,350 гектарів, розташованих на території Новопавлівської сільської ради Межівського району Донецької області .

13 листопада 2008 року ОСОБА_1 звернувся до Першої Красноармійської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак відповідно до витягу зі Спадкового реєстру від

13 листопада 2008 року за № 17246568 йому стало відомо, що спадкодавець 17 лютого 1999 року склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Межівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Самойленко В. В., на відповідача ОСОБА_2 .

Копію заповіту ОСОБА_1 отримав лише за ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 16 січня 2014 року. Посилаючись на те, що підписи на заповіті відрізняються від підписів на документах, що залишилися у нього, а тому вважає, що заповіт підписаний не його братом ОСОБА_3 , позивач просив визнати заповіт недійсним.

22 червня 2015 року відповідач ОСОБА_2 подав зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 , Покровської (Красноармійської) міської ради Донецької областіпро надання додаткового строку для прийняття спадщини.

Зустрічні позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_2 є спадкоємцем за заповітом, складеним померлим ще за життя. Ні на момент складання заповіту, ні на час смерті заповідача йому не було відомо про існування вказаного заповіту. Про існування заповіту йому стало відомо лише після звернення ОСОБА_1 до суду. Посилаючись на вищевикладене, ОСОБА_2 просив суд надати йому додатковий строк три місяці для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій:

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від

16 травня 2016 року (з урахуванням ухвали Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 08 листопада 2017 року про виправлення описки) в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до

ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним відмовлено.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та Покровської (Красноармійської) міської ради Донецької області про надання додаткового строку для прийняття спадщини задоволено.

Надано ОСОБА_2 додатковий строк три місяці з дня набрання рішення суду законної сили, який буде достатнім для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним мотивовано тим, що заповіт відповідає вимогам закону та складено від імені ОСОБА_3 , що підтверджується висновком Дніпропетровського науково-дослідницького інституту судових експертиз від 14 грудня 2015 року № 4217/4218-15 судової почеркознавчої та технічної експертизи документів.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 про надання додаткового строку для прийняття спадщини мотивовано тим, що необізнаність ОСОБА_2 про наявність заповіту є поважною причиною пропуску шестимісячного строку прийняття спадщини.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 14 липня 2016 року рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від

16 травня 2016 року в частині задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 про надання додаткового строку для прийняття спадщини скасовано. Узадоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Покровської (Красноармійської) міської ради Донецької області про надання додаткового строку для прийняття спадщини відмовлено. В іншій частині рішення залишено без змін.

Рішення мотивовано тим, що позивачем ОСОБА_2 не доведено, що встановлений законом шестимісячний строк на подання заяви про прийняття спадщини він пропустив з поважних причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними та істотними для нього труднощами для вчинення цієї дії, враховуючи пункт 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 квітня 2017 року рішення апеляційного суду Донецької області від 14 липня 2016 року залишено без змін.

Ухвала мотивована тим, що не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як незнання та необізнаність про існування заповіту. Посилання позивача за зустрічним позовом на те, що він не є родичем померлого, йому не було відомо про смерть спадкодавця, а нотаріусом не зроблено жодної спроби розшукати спадкоємця визнано судом безпідставними.

Постановою Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 квітня 2017 року та рішення апеляційного суду Донецької області від 14 липня 2016 року в частині вирішення зустрічних позовних вимог скасовано, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не дослідив чи вчиняв державний нотаріус після встановлення ним наявності заповіту спадкодавця дії для повідомлення ОСОБА_2 про відкриття спадщини, чи здійснювався виклик позивача за зустрічним позовом, як спадкоємця за заповітом, в тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що свідчило б про належне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця ОСОБА_3 .

Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 10 жовтня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 16 травня 2016 року в частині задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Покровської (Красноармійської) міської ради Донецької області про надання додаткового строку для прийняття спадщини залишено без змін.

Ухвала мотивована тим, що державний нотаріус після встановлення ним наявності заповіту спадкодавця не вчиняв дії для повідомлення

ОСОБА_2 про відкриття спадщини, не здійснював виклик позивача за зустрічним позовом як спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що свідчило б про належне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця ОСОБА_3 , суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про поважність причин пропуску ОСОБА_2 шестимісячного строку прийняття спадщини, якими є необізнаність про наявність заповіту.

Наведені в апеляційній скарзі доводи щодо недоведеності ОСОБА_2 факту необізнаності про наявність заповіту є безпідставними і спростовуються повідомленням Першої покровської державної нотаріальної контори.

Короткий зміст вимог та доводів наведених у касаційній скарзі:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся через засоби поштового зв`язку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 16 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 10 жовтня 2017 року в частині задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 про надання додаткового строку для прийняття спадщини та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального та порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що необізнаність ОСОБА_2 про існування заповіту не є належним та допустимим доказом щодо наявності у нього об`єктивних, істотних та непереборних перешкод для подання заяви про прийняття спадщини у передбачений законом строк. Крім того, в тексті заповіту не вказано ні місце проживання, ні місце роботи спадкоємця.

Висновки судів першої та апеляційної інстанцій, що невчинення нотаріусом дій для повідомлення спадкоємця про відкриття спадщини є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини є необґрунтованими, оскільки Законом України «Про нотаріат» передбачено право нотаріуса зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, а не обов`язок.

Суди попередніх інстанцій не прийняли до уваги пункт 2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від

16 травня 2013 року № 24-753/0/4/13, відповідно до якого судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як незнання про існування заповіту.

Доводи інших учасників справи:

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Рух касаційної скарги:

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 грудня 2017 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано матеріали цивільної справи

№ 235/2032/15-ц.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 388 ЦПК України встановлено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У червні 2018 року матеріали цивільної справи № 235/2032/15-ц передано до Верховного Суду.

Розпорядженням від 11 червня 2019 року № 652/0/226-19 за касаційним провадженням № 61-33449св18 призначено повторний автоматизований розподіл даної судової справи.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями

від 11 червня 2019 року справу призначено судді-доповідачу.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ У СКЛАДІ КОЛЕГІЇ СУДДІВ ДРУГОЇ СУДОВОЇ ПАЛАТИ КАСАЦІЙНОГО ЦИВІЛЬНОГО СУДУ:

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Короткий зміст встановлених судами першої та апеляційної інстанцій обставин справи:

17 лютого 1999 року ОСОБА_3 склав заповіт, яким все його майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів ОСОБА_2 .

Вказаний заповіт було посвідчено приватним нотаріусом Межівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області

Самойленко В. В., зареєстрований в реєстрі за № 73.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

Відповідно до повідомлення Першої красноармійської державної нотаріальної контори від 10 червня 2015 року спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , була відкрита 13 листопада

2008 року на підставі заяв спадкоємців другої черги за законом, братів померлого ОСОБА_1 та ОСОБА_1 .

При відкритті спадкової справи на підставі витягу зі Спадкового реєстру від

13 листопада 2008 року за № 17246568 було виявлено заповіт, який був посвідчений приватним нотаріусом Межівського районного нотаріального округу Самойленко В. В. від 17 лютого 1999 року за реєстровим № 73.

Норми права, які регулюють спірні правовідносини:

Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Частиною першою статті 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини

(статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» ( в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) державний нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Державний нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі.

Згідно з пунктом 209 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 3 березня 2004 року за № 283/8882, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, при підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність спадкової справи, спадкового договору, заповіту.

Висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду за результатом розгляду касаційної скарги:

Суди першої та апеляційної інстанцій встановивши, що ОСОБА_2 не є родичем спадкодавця за заповітом, повідомлення про смерть ОСОБА_3 не публікувались у регіональній пресі, про існування заповіту та відкриття спадщини ОСОБА_2 стало відомо лише після того, як позивач за первісним позовом ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання заповіту недійсним, державний нотаріус після встановлення ним наявності заповіту спадкодавця не вчиняв дії для повідомлення ОСОБА_2 про відкриття спадщини, не здійснював виклик позивача за зустрічним позовом як спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що свідчило б про належне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця ОСОБА_3 , дійшли обґрунтованого висновку про поважність причин пропуску ОСОБА_2 шестимісячного строку прийняття спадщини, якими є необізнаність про наявність заповіту.

Щодо доводів касаційної скарги:

Доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків судів першої та апеляційної інстанцій, якими у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, а зводяться до неправильного тлумачення норм матеріального права та до переоцінки доказів, що відповідно до приписів статті 400 ЦПК України виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 16 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 10 жовтня 2017 року в частині задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Покровської (Красноармійської) міської ради Донецької області про надання додаткового строку для прийняття спадщини - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів в цій частині не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від

16 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від

10 жовтня 2017 рокув частині задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Покровської (Красноармійської) міської ради Донецької області про надання додаткового строку для прийняття спадщини залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. П. Курило

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко