Дата документу 05.08.2019
ЄУ № 420/559/19
Провадження №2/420/449/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
05 серпня 2019 року Новопсковський районний суд Луганської області
у складі: головуючого судді Проньки В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Новопсков в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення боргу,
Підставою даного позову позивач зазначив неналежне виконання боржником ОСОБА_2 умов кредитного договору № 312нп від 05.06.2013.
Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 07.05.2019 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
Позивач та представник позивача до судового засідання не з`явились, представник позивача до суду надав заяву про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідачі про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, однак до судового засідання не з`явились, про наявність поважних причин для цього суд не повідомили, заяви про відкладення розгляду справи до суду не направили, відзиви на позовну заяву не надали, зустрічні позови до суду не пред`явили.
Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного судового провадження за наявними у справі матеріалами.
За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
У зв`язку із розглядом справи за відсутності всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Згідно ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судові дебати не проводяться.
Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд приходить до наступного.
Пунктами 3.1 Договору, передбачено, що плата за користування кредитом (проценти) становить 70 % річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом за виключенням дня отримання кредиту.
Погашення заборгованості позичальника перед кредитодавцем здійснюється в наступному порядку: в першу чергу сплачуються всі нараховані проценти, а за відсутності заборгованості по процентах погашається сума кредиту, що передбачено п. 3.5 Договору.
Відповідно до п. п. 3.7, 3.8 Договору у разі несвоєчасного надходження (прострочення) планового платежу повністю або частково, з першого дня прострочення, цей кредит може за рішенням Кредитного комітету, визнаватися кредитом з підвищеним ризиком. Протягом строку визнання кредиту кредитором з підвищеним ризиком процентна ставка за ним встановлюється у розмірі 140 % річних від суми залишку кредиту.
Згідно п. 5.1.3. Договору відповідач зобов`язався вчасно здійснювати платежі щодо погашення кредиту і процентів, нарахованих за користування кредитом, відповідно до графіка платежів.
Відповідно до п.п. 6.1., 6.2. Договору сторони несуть відповідальність за порушення умов цього договору згідно чинного законодавства України. Порушенням умов цього договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього договору.
В забезпечення виконання зобов`язань за Договором № 312 нп від 05.06.2013 між КС «Імперіал ЛТД» та ОСОБА_3 був укладений договір поруки №312нп/1, між КС «Імперіал ЛТД» та ОСОБА_4 був укладений договір поруки №312нп/2 та між КС «Імперіал ЛТД» та ОСОБА_5 був укладений договір поруки №312нп/3.
18 грудня 2018 року між КС «Імперіал ЛТД» (надалі Цедент) та ОСОБА_1 (надалі Цесіонарій) був укладений договір відступлення права вимоги (далі договір Цесії), згідно якого Цедент в порядку та на умовах, визначених цим Договором передає Цесіонарієві, а Цесіонарій набуває право вимоги, належне Цедентові, і стає кредитором за кредитним договором № 312нп від 05.06.2013 укладеного між Цедентом і ОСОБА_2 .
Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України).
Законодавство також передбачає порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні.
Згідно п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ч.1 ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
При цьому слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні, саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
З положень ст.1054 ЦК України вбачається, що кредитодавцями в кредитних правовідносинах можуть бути банк або інша фінансова установа і цей перелік є вичерпним.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансова установа це юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг. Не є фінансовими установами (не мають статусу фінансової установи) незалежні фінансові посередники, що надають послуги з видачі фінансових гарантій в порядку та на умовах, визначених Митним кодексом України.
З наведених норм права вбачається, що фізична особа, у будь-якому статусі, не наділена правом надавати фінансові послуги, оскільки такі надаються лише або спеціалізованими установами, якими є банки, або іншими установами, які мають право на здійснення фінансових операцій, та внесені до реєстру фінансових установ, а, отже, відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини 3 статті 512 та статті 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань, які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме, кредитор - банк або інша фінансова установа.
Саме така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №465/646/11, яка враховується судом при вирішенні даної справи.
Згідно ч.6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Таким чином, судом було достовірно встановлено, що договір відступлення права вимоги від 18.12.2018, укладений між КС «Імперіал ЛТД» та позивачем ОСОБА_6 МА. не може бути підставою для правонаступництва позивачем прав кредитора у зобов`язаннях відповідачів перед КС «Імперіал ЛТД» за кредитним договором №312нп від 05.06.2013, оскільки у зобов`язаннях, які виникли на підставі кредитного договору, кредитором може бути лише спеціальний суб`єкт - банк або інша фінансова установа, та враховуючи, що інших підстав для виникнення грошового зобов`язання відповідачів перед позивачем у позовній заяві не наведено, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, судовий збір у розмірі 768,40 грн. компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 80, 81, 89, 141, 259, 263-268, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення боргу відмовити повністю.
Витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн. компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Представник позивача ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , який зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 .
Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 .
Відповідач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга подається до Луганського апеляційного суду через Новопсковський районний суд Луганської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: В.В. Пронька