ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2019 року м. Чернівці Справа № 2-460/11

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Лисака І.Н.,

суддів: Височанської Н.К., Литвинюк І.М.,

секретар Собчук І.Ю.,

позивач: акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач: ОСОБА_1 ,

при розгляді справи за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівці від 30 жовтня 2019 року, постановлену під головуванням судді Стоцької Л.А., -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення, у якій ставило вимоги: поновити строк пред`явлення виконавчого листа та видати дублікат виконавчого листа №2-497/11 по справі про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором.

Заява мотивована тим, що на підставі заочного рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 06 квітня 2011 року задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк» та стягнуто на користь останнього з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 3 713,65 дол.США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 29 374,98 грн.

29.06.2011 року судом видано виконавчий лист №2-497/2011р., на підставі якого 20.07.2011 року державним виконавцем Першотравневого ВДВС Чернівецького МУЮ було відкрито виконавче провадження ВП №27704054.

30.12.2014 року державним виконавцем Першотравневого ВДВС Чернівецького МУЮ винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, однак на адресу стягувача виконавчий документ так і не надійшов.

Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 30 жовтня 2019 року у задоволенні заяви АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Провадження №22-ц/822/1182/19 Категорія 27

Не погодившись з такою ухвалою, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і прийняти постанову, якою заяву задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що надана відповідачем квитанція жодним чином не підтверджує фактичне виконання судового рішення, на що суд першої інстанції уваги не звернув та не перевірив, чи відповідає сплачена сума у гривнях курсу долара США.

Зазначає, що 30.12.2014 року державним виконавцем Першотравневого ВДВС ЧМУЮ винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, однак зазначена постанова та оригінал виконавчого документа на адресу банку не надходили. Про факт існування вищевказаної постанови про повернення виконавчого листа стягувачеві банк дізнався із автоматизованої системи виконавчих проваджень, з відомостей якої станом на 24.09.2019 року виконавчий лист на виконанні органів ДВС не перебуває.

Крім того вказує, що виконавчий лист втрачено органами ДВС, оскільки АТ КБ «ПриватБанк» не було належним чином повідомлено про повернення виконавчого листа, що і стало підставою для пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання по незалежних від банку причин. Зазначена обставина унеможливлює виконання рішення суду, чим порушує майнові права стягувача.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить ухвалу суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Посилається на те, що ним сплачено заборгованість у сумі 32 834,82 грн, а отже, рішення суду виконано в повному обсязі. Зазначене підтверджує листом №055-05/4721 від 11.12.2019 року та сканкопією квитанції, що надані філією ЧОУ АТ «Ощадбанк».

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які приймають участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції керуючись ст.367 ЦПК України, переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Постановляючи зазначену ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що боржником було надано суду квитанцію №76 від 01.10.2015 року, за якою заборгованість у розмірі 32 834,82 грн по виконавчому провадженню №27704 боржником ОСОБА_1 була погашена, а тому з урахуванням того, що рішення суду від 06.04.2011 року виконано боржником, суд прийшов до висновку, що заява про видачу дубліката виконавчого листа необґрунтована та задоволенню не підлягає.

Колегія суддів не погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 06.04.2011 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 3 713,65 дол.США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 29 374,98 грн, судовий збір у розмірі 293,75 грн та витрати на ІТЗ у розмірі 120 грн (а.с.45-46).

Згідно п.1.7 Статуту АТ КБ «Приватбанк» цей банк є правонаступником всіх прав та зобов`язань ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.93).

29.06.2011 року Першотравневим районним судом м. Чернівці видано виконавчий лист на виконання зазначеного вище рішення суду, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання встановлено до 18.04.2012 року (а.с.49-50).

Постановою державного виконавця Першотравневого ВДВС ЧМУЮ від 20.07.2011 року відкрито виконавче провадження ВП №27704054. Боржнику надано час добровільно сплатити борг до 27.07.2011 року та повідомлено сторони виконавчого провадження, що вони мають право знайомитися з матеріалами ВП, унесеними до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, за адресою в мережі інтернет, надано ідентифікатор для доступу, який надає можливість слідкувати за процесом виконання (а.с.51).

30.12.2014 року державним виконавцем Першотравневого ВДВС ЧМУЮ винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.4 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» (а.с.52).

З відомостей автоматизованої системи виконавчого провадження заочне рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 06.04.2011 року станом на 24.09.2019 року на примусовому виконанні не перебуває, а згідно Інформації з Єдиного реєстру боржників від 24.09.2019 року інформація про стан виконання зазначеного рішення суду відсутня (а.с.53).

Зазначені обставини встановлені вірно, про те судом першої інстанції не звернуто уваги, що примусовому стягненню підлягала сума в іноземній валюті та не з`ясовано відношення курсу гривні до курсу долара США на час сплати 01.10.2015 року ОСОБА_1 суми у розмірі 32 834,82 грн, а отже прийшов до передчасного висновку про виконання рішення суду в повному обсязі.

Зважаючи, що висновки суду першої інстанції є передчасними та не відповідають обставинам справи, суд невірно застосував норми матеріального права, які регулюють дані правовідносини, а тому оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню на підставі п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України.

Розглядаючи заяву по суті апеляційний суд виходить з наступного.

Згідно зі ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

В силу ч.1 ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

У ст.1 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п.17.4 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Аналіз вказаної норми дає можливість прийти до висновку, що видача дубліката виконавчого документа можлива лише за заявою визначеного кола осіб до закінчення строку встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази.

У разі пропуску такого строку одночасно із заявою про видачу дубліката слід подати і заяву про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

Зі змісту вищезазначених норм законодавства вбачається, що дублікат виконавчого листа може видаватись у випадках втрати його оригіналу та в межах строку пред`явлення його до виконання.

Таким чином, під час розгляду заяви про видачу дубліката виконавчого листа суд повинен належним чином перевірити, чи дійсно виконавчий лист втрачено. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Видача дубліката виконавчого листа взаємопов`язана із визначеним Законом України «Про виконавче провадження» строком для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Строк звернення до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа спливає з строком для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Від вирішення питання про поновлення строку залежить вирішення питання про видачу дубліката виконавчого листа. В разі визнання неповажними причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання стягувачем і відмови у поновленні пропущеного строку, відсутні підстави для видачі дубліката виконавчого листа.

Як вбачається з п.2 ч.1 ст.22 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент видачі виконавчого листа № 606-XIV), виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

В силу вимог ч.2 ст.23 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент видачі виконавчого листа № 606-XIV) у разі переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Про наведене було також зазначено у виконавчому листі, який було видано 29.06.2011 року, і з якого вбачається, що рішення набрало законної сили 18.04.2011 року, а строк пред`явлення виконавчого листа до виконання 18.04.2012 року (а.с.49-50).

Отже, пред`являючи виконавчий лист 20.07.2011 року через 21 день та враховуючи дату повернення виконавчого документа стягувачу 30.12.2014 року, строк пред`явлення збіг 09.12.2015 року.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання є одним із видів процесуальних строків, які передбачені ст.120 ЦПК України.

Згідно ст.127 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Поважними можуть бути визнані лише ті причини, що виникли внаслідок обставин, об`єктивно незалежних від волі зацікавленої особи, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк.

Поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Так, державним виконавцем 20.07.2011 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, а 30.12.2014 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.4 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження», який передбачає повернення виконавчого листа стягувачу у разі, якщо стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій.

Колегія суддів звертає увагу, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження та не отримав у визначений законом строк виконання задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він з матеріалами виконавчого провадження.

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення до виконання лише у вересні 2019 року, коли отримали відомості з єдиного реєстру автоматизованої системи виконавчого провадження, що свідчить про незацікавленість стягувача на протязі попередніх п`яти років перевіряти стан виконавчого провадження при обізнаності з номером такого провадження та ідентифікатором доступу до нього.

Крім того, Банк є юридичною особою та зобов`язаний забезпечити належну організацію роботи всіх своїх підрозділів, у тому числі і щодо контролю за судовими та виконавчими документами при їх виконанні в органах ДВС. Стягувач жодного разу не цікавився ходом виконання судового рішення.

Елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоби виключити будь-який ризик свавілля.

На думку Європейського суду з прав людини, поняття «якість закону» означає, що національне законодавство повинно бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на конвенційні права цих людей (див. mutatismutandis рішення Європейського суду з прав людини у справах «C.G. та інші проти Болгарії» («C.G.andOthers v. Bulgaria», заява №1365/07, 24 April 2008, §39), «Олександр Волков проти України» («OleksandrVolkov v. Ukraine», заява №21722/11, §170)).

Разом з тим Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що знаючи про судовий процес, учасник справи повинен в розумні інтервали часу вживати заходів, аби дізнатися про стан відомого йому судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» від 26.04.2007 року).

Доказів, які б свідчили про добросовісну реалізацію стягувачем своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема вчинення усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасний контроль за виконанням судового рішення, заявник не надав ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.367, 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задовольнити частково.

Ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівці від 30 жовтня 2019 року скасувати та ухвалити нову постанову.

У задоволенні заяви акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про видачу дубліката виконавчого листа №2-497/11 та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - підпис /І.Н. Лисак/

Судді - підписи /Н.К. Височанська, І.М. Литвинюк/