Постанова

Іменем України

20 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 295/6973/16-ц

провадження № 61-6958св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Лідовця Р. А.,

Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія», ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 19 липня 2016 року у складі судді Перекупки І. Г. та рішення Апеляційного суду Житомирської області від 19 вересня 2016 року у складі колегії суддів: Коломієць О. С., Жигановської О. С., Якухно О. М.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (далі - ПрАТ «УПСК»), ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовна заява мотивована тим, що 12 грудня 2015 року сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю її автомобіля «Renault Dokker», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та автомобіля «Renault Kangoo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 .

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Renault Kangoo, державний номерний знак НОМЕР_2 , застрахована у ПрАТ «УПСК».

Зазначала, що внаслідок ДТП її автомобіль отримав ушкодження, у зв`язку

з чим страховою компанією на його відновлення визначена та перерахована сума у розмірі 19 961,39 грн.

Проте відповідно до самостійно замовленого нею висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 12 квітня 2016 року № 4108, вартість матеріального збитку внаслідок пошкодження належного їй автомобіля складає 49 457,03 грн, що включає в себе і суму втрати товарної вартості автомобіля у розмірі 5 515,69 грн. Посилалася на те, що страхова компанія не в повному обсязі виконала взяті на себе зобов`язання.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просила суд стягнути

з ПрАТ «УПСК» на її користь 23 479,95 грн майнової шкоди,

а з ОСОБА_2 - 6 815,69 грн майнової шкоди та 5 000,00 грн моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 19 липня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ПрАТ «УПСК» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду (збитки), завдану внаслідок ДТП,

у розмірі 23 479,95 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду (збитки), завдану внаслідок

ДТП, у розмірі 6 815,69 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану в наслідок ДТП, у розмірі

5 000,00 грн. Стягнуто солідарно з ПрАТ «УПСК» та ОСОБА_2 на користь

ОСОБА_1 понесені судові витрати та витрати на експертне дослідження, відповідно 580,00 грн та 800,00 грн у порядку статті 88 ЦПК України.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, оскільки власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому матеріальної шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої матеріальної шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку. Отже, з ПрАТ «УПСК»на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню матеріальна шкода, завдана внаслідок ДТП, у розмірі 23 479,95 грн та з ОСОБА_2 - 6 815,69 грн на користь ОСОБА_1 .

Враховуючи характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого та вини ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню моральна шкода, завдана у наслідок ДТП у розмірі 5 000,00грн.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 19 вересня 2016 року апеляційну скаргу ПрАТ «УПСК» задоволено частково. Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 19 липня 2016 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ПрАТ «УПСК» про стягнення майнової шкода скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. Стягнуто з ПрАТ «УПСК» на користь ОСОБА_1 майнову шкоду у розмірі 14 490,05 грн. У задоволенні решти вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що суд першої інстанції під час ухвалення рішення не врахував положення пункту 36.2 статті 36 Закону України«Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яким передбачено зменшення розміру оціненої шкоди на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу

з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи.

Позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження оплати проведеного ремонту автомобіля у платника податку на додану вартість. Враховуючи вказану обставину, а також факт безпосереднього перерахування позивачу страхового відшкодування, сума недоплаченого страхового відшкодування, яка підлягає стягненню

з відповідача на користь позивача, повинна бути зменшена на 20 % розміру податку на додану вартість, оскільки позивач за законом не є суб`єктом сплати такого податку.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій до Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПрАТ «УПСК», посилаючись на неправильне застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ від 26 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу

№ 295/6973/16-ц зБогунського районного суду м. Житомира.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв у межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за якими судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

08 лютого 2018 року справу передано до Верховного Суду.

04 червня 2019 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями справу передано судді-доповідачеві.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 листопада 2019 року вказану справу призначено до розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не застосували до спірних правовідносин положення спеціального закону, які підлягають застосуванню, а саме пункт 22.1 статті 22, стаття 29, пункт 34.3 статті 34, стаття 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів», чим порушили норми матеріального права.

Вважає, що суд першої інстанції неправомірно задовольнив вимоги позивача щодо стягнення розміру страхового відшкодування за експертним автотоварознавчим дослідженням від 12 квітня 2016 року № 4108 із визначення вартості майнової шкоди, спричиненої власнику транспортного засобу, яке замовлене ОСОБА_1 , а також вартість такого дослідження, оскільки право потерпілої особи на самостійне встановлення розміру шкоди, згідно зі статтею 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів» виникає виключно за умови, якщо страховик не оглянув пошкоджений транспортний засіб протягом 10 робочих днів з дня повідомлення про ДТП.

Відзив (заперечення) на касаційну скаргу учасників справи

У січні 2017 року ОСОБА_1 подала до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу ПрАТ «УПСК», в якому просить касаційну скаргу відхилити, рішення апеляційного суду залишити без змін.

Зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази про направлення ПрАТ «УПСК» їй, будь-яких звітів, висновків, рішень та актів про визначення розміру страхового відшкодування та доказів про узгодження сторонами розміру та способу здійснення страхового відшкодування визначеного ПрАТ «УПСК».

Фактичні обставини справи, встановлені судами

12 грудня 2015 року сталася ДТП за участю належного ОСОБА_1 автомобіля «Renault Dokker», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та автомобіля «Renault Kangoo», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . У результаті цієї ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

14 грудня 2015 року ОСОБА_1 надіслала ПрАТ «УПСК» заяву-повідомлення про ДТП.

15 та 18 грудня 2015 року представником відповідача за участю представників позивача було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу «Renault Dokker», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та підписано відповідні акти огляду, які не містять будь-яких застережень чи заперечень (а.с. 50-53).

Відповідно до постанови Корольовського районного суду м. Житомира

від 28 грудня 2015 року у справі № 296/13309/15-ц ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Renault Kangoo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , застрахована у ПрАТ «УПСК».

Відповідно до платіжного доручення від 04 квітня 2016 року № 1050

ПрАТ «УПСК» перерахувало ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 20 163,02 грн.

На замовлення ОСОБА_1 проведено експертне автотоварознавче дослідження від 12 квітня 2016 року № 4108 із визначення вартості майнової шкоди, спричиненої власнику транспортного засобу. Відповідно до висновку вартість матеріальної шкоди, спричиненої власнику «Renault Dokker», державний номерний знак НОМЕР_1 пошкодженого у результаті ДТП, складає 49 457,03 грн, який включає в себе і суму втрати товарної вартості автомобіля в розмірі 5 515,69 грн.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ПрАТ «УПСК» підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під

час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог

і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Так, правовідносини, що виникли між позивачем та ПрАТ «УПСК», не

є деліктними, а отже,Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» має пріоритет, і розмір страхового відшкодування визначається на підставі цього Закону.

У пункті 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик

у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує

у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до положень статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Положенням пунктів 34.2 статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик

(у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Згідно із пунктом 34.3 статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди.

Так, керуючись вимогами законодавства, ПрАТ «УПСК» протягом

10 робочих днів, 15 грудня та 18 грудня 2015 року, направило осіб для визначення розміру шкоди. Заперечень з боку позивача вказані акти не містять (а.с. 50-58).

Позивачу, як того вимагає Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі

20 163,02 грн, який хоча і не перевищує ліміту відповідальності, проте визначено відповідно до зазначеного Закону та умов договору страхування.

Згідно зі статтею 1194 ЦК Україниособа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Тобто, якщо позивачу недостатньо сплаченого страховиком відшкодування, він має право вимоги до винної у дорожньо-транспортній пригоді особи - ОСОБА_2 , на різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням.

Крім того, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням

зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи

(її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість, що передбачено пунктом 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Таким чином, у порушення вимог статтей 212-214, 316 ЦПК України

2004 року апеляційний суд на зазначені вище положення закону та обставини справи уваги не звернув та не врахував, що розмір шкоди, яку повинен відшкодувати страховик потерпілій особі, повинен визначатись на підставі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та зменшуватись на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість, а у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої шкоди потерпілому винною особою сплачується різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Оскільки від вирішення вимог до ПрАТ «УПСК» залежить відповідальність ОСОБА_2 , то рішення апеляційного суду підлягає скасуванню

в повному обсязі.

За таких обставин судове рішення апеляційного суду не може вважатись законним й обґрунтованим, тому відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України воно підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд

є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» задовольнити частково.

Рішення Апеляційного суду Житомирської області від 19 вересня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк