ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2019 року

м. Харків

Справа № 645/5676/18

Провадження № 22-ц/818/2998/19

Харківський апеляційний суду складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Коваленко І.П.,

суддів: Овсяннікової А.І., Сащенко І.С.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянув в порядку спрощеного провадження в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18 березня 2019 року в складі судді Шарка О.П,

встановив:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів, в якому просила просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2300 гривень.

Позов мотивований тим, що із відповідачем по справі вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з 1997 року. Від спільного життя з відповідачем мають сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає разом з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач у 2009 році отримав громадянство України, є приватним підприємцем, може надавати допомогу на утримання сина у розмірі 2300 гривень. Вона не працює, так як перебуває у відпустці по догляду за другою дитиною та одна не має можливість утримувати спільну з відповідачем дитину.

В судовому засіданні ОСОБА_4 позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, зазначених у позові, та пояснила, що відповідач має змогу надавати допомогу на утримання дитини у більшому розмірі.

Відповідач, який належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надав письмові пояснення на позовну заяву в яких зазначив, що згідно рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 09 жовтня 2017 року на утримання дитини, сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 він сплачує аліменти у розмірі 1000 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення повноліття, він щомісячно сплачував аліменти на утримання сина в розмірі 1000 грн. Окрім того, він перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_5 , від якого має двох малолітніх доньок ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідно довідки Головного управління ДФС у Харківській області, він перебуває на обліку в Східному управлінні ДФС у Харківській області, як приватний підприємець і має доходи за 10 місяців 2018 року в розмірі 152360.00 грн. У зв`язку із заняттям підприємницькою діяльністю у нього щомісячні витрати, пов`язані із придбанням товару, сплатою орендної плати та податків, що підтверджується копіями квитанцій, надаються за 2018 рік. Його прибуток не великий, складає приблизно 4800 грн. Від своїх батьківських обов`язків не відмовляється, з сином спілкується, проводить час, своєчасно сплачує аліменти, але у нього також на утриманні двоє малолітніх дітей, дружина, яка не працює, тому, просив суд прийняти викладені письмові пояснення та відмовити у задоволенні позову про стягнення аліментів на неповнолітню дитину.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18 березня 2019 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів - задоволено. Збільшено розмір стягуваних аліментів з ОСОБА_3 , на користь ОСОБА_1 , на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягуються на підставі рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09 жовтня 2017 року. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини. Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок на користь держави в особі Державної судової адміністрації України.

Не погодившись із вказаним вище рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_6 звернувся на це рішення суду з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить вказане рішення змінити, зменшивши розмір стягнутих аліментів на утримання дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2000 грн. до 1300 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати набрання рішення законної сили і до повноліття дитини.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, оскільки судом не враховано те, що відповідач перебуває у шлюбі з ОСОБА_5 та на його утриманні знаходяться дві доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Посилався на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, а саме помилкове встановлення можливості відповідача сплачувати аліменти у більшому розмірі.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 369 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивач, як одержувач аліментів, довела свої вимоги про збільшення розміру аліментів зокрема тому, що на даний час змінився прожитковий мінімум на дитину відповідного віку порівняно з 2017 роком, крім того зросли потреби у забезпеченні дитини, витрати на її утримання та забезпечення належного рівня життя та розвитку дитини.

Проте, з таким висновком суду колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 , виданого 26 червня 2001 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції, батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вказано ОСОБА_3 і ОСОБА_1 .

Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 09 жовтня 2017 року, частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів . Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1000 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 26 липня 2017 року до досягнення дитиною повноліття.

Конвенція ООН про права дитини проголосила забезпечення інтересів останньої основоположним принципом дій державних чи приватних установ, судів, адміністративних чи законодавчих органів. Відповідно до статті 3 конвенції держави-учасниці зобов`язалися забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, і з цією метою вживати всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

При цьому, як зазначено в статті 27 міжнародного договору, саме батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку такої особи.

Це положення також відображене в статті 180 Сімейного кодексу, згідно з якою батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття.

Із норм чинного сімейного законодавства вбачається, що в разі недосягнення згоди між батьками стосовно порядку чи розміру аліментів кошти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Згідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від15 травня 2006 року № 3«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі, згідно довідки посольства Ісламської Республіки Афганістан в Україні від 21.09.2011 року, ОСОБА_2 має дружину ОСОБА_5 та згідно наданих документів, має двох доньок ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 , виданим Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується довідкою посольства Ісламської Республіки Афганістан в Україні від 25.05.2017 року.

З наданих відповідачем документів вбачається, що він займається підприємницькою діяльністю, перебуває на обліку в Східному управлінні ДФС у Харківській області, як приватний підприємець і має доходи за 10 місяців 2018 року в розмірі 152360,00 грн.

Із тексту рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 09 жовтня 2017 року вбачається, що відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_5 , від якого має двох малолітніх доньок ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Його дохід від підприємницької діяльності відповідно до наданих документів за період з 01.01.2017 року по 31.08.2017 року склав 151630 грн.

На даний час відповідач як приватний підприємець має дохід за 10 місяців 2018 року в розмірі 152360 грн. Отже з наданих до суду відомостей суттевих змін матеріального або сімейного стану відповідача після ухвалення рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 09 жовтня 2017 року матеріали справи не містять.

За змістом ч. 3, ст.12 та ч.1, ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України.

Згідно з рекомендаціями п.п. 3, п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" встановлено що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Позивачем, а ні суду першої інстанції, а ні суду апеляційної інстанції не надано даних щодо зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із сторін після ухвалення рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09 жовтня 2017 року, яким з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1000,00 грн.

Доводи апеляційної скарги щодо зменшення розміру стягнутих аліментів з 2000 грн. до 1300 грн. колегією суддів не приймаються, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує розгляд справи.

При розгляді позовної заяви в суді першої інстанції відповідач в письмових поясненнях на позовну заяву заперечував проти задоволення позовних вимог та просив у задоволенні позову відмовити, і не зазначав про часткове визнання позову, тому ці обставини не були предметом розгляду суду першої інстанції і колегією судді не приймаються.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що позивачем не надано доказів зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника чи одержувача аліментів, тому відсутні підстави для зміни розміру аліментів.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню з постановленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 1ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п. 4 ч.1ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.376, ст. ст. 381 - 384, 389 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18 березня 2019 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 08 серпня 2019 року.

Головуючий - І.П. Коваленко

Судді - А.І. Овсяннікова

І.С. Сащенко