Справа № 446/1210/17 Головуючий у 1 інстанції: Самсін М.Л.
Провадження № 22-ц/811/2472/18 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Струс Л.Б.

секретаря: Іванової О.О.

за участю: ОСОБА_1 та його представника - ОСОБА_2 ,

представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 01 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання договору довічного утримання недійсним,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Зуєва С.М., про визнання недійсним договору довічного утримання від 17.09.2015, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Зуєвою С.М. за № 496. Позов Обґрунтований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , який був власником житлового будинку з приналежними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 та земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,5868 га (виділена для обслуговування вищевказаного будинку). Згідно заповіту від 03.09.2012 ОСОБА_5 заповідав вказаний будинок та земельну ділянку позивачу у справі ОСОБА_1 ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_6 до спливу шестимісячного строку звернувся до Кам`янка-Бузької державної нотаріальної контори Львівської області із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак нотаріус відмовив у видачі даного свідоцтва та повідомив про наявність заповіту від 11.06.2014, згідно якого спадкоємцем майна ОСОБА_5 є ОСОБА_7 під час розгляду справи № 446/2156/16 про визнання заповіту складеного на ОСОБА_7 недійсним, позивачу стало відомо про існування договору довічного утримання, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 . Вважає вказаний договір довічного утримання недійсним та вказував, що він передав ОСОБА_5 кошти в сумі 4000 (чотири тисячі) доларів США на його утримання, а відтак, фактично між ним та ОСОБА_5 було укладено договір довічного утримання. Вказує, що ОСОБА_5 до смерті не потребував сторонньої допомоги, а відповідачка не надавала йому відповідної допомоги. На підставі наведеного просив задовольнити його позов.

Оскаржуваним рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 01 червня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що його не було належним чином повідомлено про розгляд даної справи. Вказує, що районний суд не надав позивачу можливості подати клопотання про призначення відповідної експертизи у Київському НДІСЕ. Посилається на те, що свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не підтвердили той факт, що догляд за ОСОБА_5 здійснювала саме ОСОБА_3 . Вказує, що з огляду на докази, зібрані у справі, є вагомі сумніви щодо того, що саме ОСОБА_5 надав згоду на укладення договору довічного утримання, що останній мав достатній обсяг цивільної дієздатності. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

У судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його представник - ОСОБА_10 підтримали апеляційну скаргу з підстав, викладених у ній, представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 заперечив проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам не повністю відповідає.

Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 627 та статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність жилий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

З матеріалів справи вбачається, що 17.09.2015 між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було укладено договір довічного утримання, відповідно до якого ОСОБА_5 передав у власність ОСОБА_3 належний йому житловий будинок АДРЕСА_1 з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку, на якій він розташований, площею 0,2500 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , а ОСОБА_3 зобов`язалася забезпечувати ОСОБА_5 утриманням довічно на умовах, встановлених цим договором. Договір посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Зуєвою С.М. за № 496 (а.с. 55-57).

Як вбачається із копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судом встановлено, що ОСОБА_5 , будучи на момент укладення спірного договору людиною похилого віку (1938 року народження), хворів та потребував сторонньої допомоги, виявив бажання передати майно відповідачці ОСОБА_3 за умови, що вона доглядатиме його.

Допитані в суді першої інстанції в якості свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ОСОБА_8 , ОСОБА_15 підтвердили, що ОСОБА_5 , потребував сторонньої допомоги, оскільки був хворим та мав поганий зір, а відповідачка ОСОБА_3 здійснювала за ним догляд до його смерті.

Відповідно до частин першої-третьої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваними судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Підставою недійсності договору довічного утримання позивач зазначає те, що він при укладенні заповіту передав ОСОБА_5 кошти в сумі 4000 дол. США на його утримання, а відтак вважає, що між ними було укладено договір довічного утримання.

Районний суд, розглядаючи спір у межах заявлених позивачем вимог, правильно врахував те, що сторони договору довічного утримання досягли згоди з усіх істотних умов договору, протягом життя ОСОБА_5 ним не ставилось питання про розірвання такого договору, а позивачем не надано доказів передання коштів у розмірі 4000 дол. США ОСОБА_5 та укладення між ними договору довічного утримання, та прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Висновки суду достатньо мотивовані і підтверджені доказами, наявними у матеріалах справи, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази щодо повідомлення відповідача ОСОБА_1 про розгляд справи 01 червня 2018 року, рішення суду підлягає скасуванню з постановленням нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п.3 ч.3 ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 01 червня 2018 року скасувати та постановити нову постанову.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання договору довічного утримання недійсним відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 07.08.2019

Головуючий

Судді