П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2019 року місто Київ

справа № 369/4063/19

провадження №22-ц/824/8436/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.,за участю секретаря судового засідання - Горак Ю.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Удовіченко Андрієм Григоровичем

на ухвалу Києво - Святошинського районного суду Київської області від 1 квітня 2019 року, постановлену в складі судді Пінкевич Н.С.,

у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу «Садівницьке товариство «Вишневий», керівника кооперативу Тарлавіної Лариси Василівни, Управління соціального захисту Києво-Святошинської державної районної адміністрації Київської області, третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської райдержадміністрації про захист прав споживачів, визнання незаконним рішення правління Обслуговуючого кооперативу «Садівницьке товариство «Вишневий»,-

В С Т А Н О В И В:

29 березня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про забезпечення позову до його подання.

В своїй заяві просила забезпечити позов та заборонити Обслуговуючому кооперативу «Садівницьке товариство «Вишневий» (керівнику, членам правління, відповідальним особам за постачання електроенергії) у будь-який спосіб виконувати рішення правління про відключення садового будинку ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , від мережі електропостачання до набрання судовим рішенням у справі за позовом ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу «Садівницьке товариство «Вишневий», керівника кооперативу Тарлавіної Лариси Василівни, Управління соціального захисту Києво- Святошинської державної районної адміністрації Київської області, третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської райдержадміністрації, про захист прав споживачів, визнання незаконним рішення правління Обслуговуючого кооперативу «Садівницьке товариство «Вишневий» щодо відключення будинку АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 , від мережі електропостачання; визнання тарифу на електроенергію з націнкою 19% необґрунтованим та незаконним; зобов`язання Обслуговуючий кооператив «Садівницьке товариство «Вишневий» здійснити перерахунок заборгованості за спожиту електроенергію споживачу ОСОБА_1 та здійснювати розрахунок сплати за спожиту електроенергію у відповідності до ст. 13 Закону України «Про охорону дитинства» для чого зобов`язати та покласти на Управління соціального захисту Києво-Святошинської державної районної адміністрації Київської області відшкодування різниці в тарифах за спожиту електроенергію багатодітною родиною ОСОБА_1 на рахунок ОК «Садівницьке товариство «Вишневий» щомісячно у встановлений законодавством строк.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 1 квітня 2019 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Не погоджуючись з такою ухвалою, представник ОСОБА_1 - адвокат Удовіченко А.Г. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала суду постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема посилався на те, що фактичне відключення будинку від електромережі сталося, а тому слід вважати, що реальна загроза була, що дає підстави вжити заходів забезпечення позову.

Судом порушені норми процесуального права, оскільки питання вжиття заходів забезпечення позову розглянуто не у строк визначений законом.

У відзиві на апеляційну скаргу Обслуговуючий кооператив «Садівницьке товариство «Вишневий» просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, стягнути з апелянта витрати понесені ОК «СТ «Вишневий» на професійну правничу допомогу. Зазначає, що члена кооперативу ОСОБА_1 проінформовано про прийняття розширеним засіданням правління рішення від 31 березня 2018 року про відключення від електропостачання та попереджено про погашення заборгованості в сумі 50 758 грн. 26 коп. станом на 1 квітня 2018 року через її чоловіка ОСОБА_3 , під розписку. Будинок ОСОБА_1 було відключено від електромережі 23 квітня 2019 року, а заява про забезпечення позову подана до суду 29 березня 2019 року, тобто вже після події яка настала, але при цьому заявник просила забезпечити майбутній позов шляхом заборони у будь-який спосіб виконувати рішення правління кооперативу про відключення її садового будинку від мережні електропостачання. Через два тижні після відключення від електромережі, член сім`ї ОСОБА_1 - ОСОБА_4 14 та 15 травня 2019 року сплатила заборгованість трьома платежами на суми: 14999 грн., 14999 грн. та 800 грн., а всього 30789 грн. та 15 травня ОСОБА_3 особисто підключив садовий будинок до мережі електропостачання. Окрім того, Обслуговуючий кооператив «Садівницьке товариство «Вишневий» протягом року починаючи з 1 квітня 2018 року по 23 квітня 2019 року враховував певні обставини (зимовий період) та чекав погашення ОСОБА_1 заборгованості за електроенергію та не застосовував своє право на припинення електропостачання.

В судовому засіданні керівник Обслуговуючого кооперативу «СТ «Вишневий» - Тарлавіна Л.В. та представник Обслуговуючого кооперативу «СТ «Вишневий» - адвокат Кіщук Т.В. заперечували проти доводів апеляційної скарги, просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Заявник ОСОБА_1 та її представник адвокат Удовіченко А.Г. в судове засідання не з`явилися, будучи у встановленому законом порядку повідомленими про день та час розгляду справи, що підтверджується зворотними повідомленнями про вручення поштового відправлення / а.с. 70, 72/.

ОСОБА_1 подала до суду заяву про відкладення розгляду справи в зв`язку з тим, що для складання та подання відповіді на відзив їй потрібен час, а також до витребування судом документів за поданим нею клопотанням.

У клопотанні доданому до заяви про відкладення розгляду справи заявник Вітровчак просить витребувати у Обслуговуючого кооперативу «СТ «Вишневий» протокол №16 (в оригіналі) розширеного засідання правління Обслуговуючого кооперативу «СТ «Вишневий» від 31 березня 2018 року, а також витребувати розрахунки Обслуговуючого кооперативу «СТ «Вишневий» по нарахуванню сплати за електроенергію споживачу ОСОБА_1 щомісячно за період 2016- 2019 років.

Разом з тим, суд вважає, що зазначені в клопотанні причини відкладення розгляду справи, не є поважними та не перешкоджають стороні заявника або її представнику з`явитися до суду для розгляду апеляційної скарги, у зв`язку з чим колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у їх відсутність.

Що стосується заявленого клопотання, то таке не підлягає задоволенню, оскільки зазначені документи не впливають на прийняття судового рішення у справі за заявою про забезпечення позову, а тому при необхідності, за клопотанням учасника справи можуть бути в порядку ст. 84 ЦПК України з урахуванням вимог ч.2 та 3 ст. 83 ЦПК України та за наявності правових підстав для цього, витребувані судом першої інстанції для вирішення спору по суті.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Звертаючись до суду першої інстанції з заявою про забезпечення позову, ОСОБА_1 самостійно обрано підстави, на яких ґрунтуються вимоги та докази, якими вона ці вимоги обґрунтовує.

Рішення судом першої інстанції прийнято з огляду на виключно ті докази, які були надані ОСОБА_1 ..

Заявником причин, що об`єктивно не залежали від неї, для подання нових доказів до суду апеляційної інстанції, не вказано, у зв`язку з чим відсутні підстави для витребування нових доказів.

Представники Управління соціального захисту Києво-Святошинської державної районної адміністрації Київської області та Служби у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської райдержадміністрації в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, що підтверджується зворотними повідомленнями про вручення поштового відправлення./а.с. 69,71/.

Служба у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської райдержадміністрації направила суду лист про розгляд справи без участі свого представника.

Управління соціального захисту Києво-Святошинської державної районної адміністрації Київської області про причини неявки свого представника в судове засідання не повідомило.

У зв`язку з чим колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у відсутність осіб, які не з`явилися, відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої у справі ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову у вжитті заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що заявником не надано будь-яких належних та допустимих доказів того, що Обслуговуючим кооперативом «Садівницьке товариство «Вишневий» вчиняються дії спрямовані на відключення будинку ОСОБА_1 .. Крім того, матеріали заяви не містять оскаржуваного рішення правління кооперативу про відключення садового будинку, а копія поданого повідомлення не є належним підтвердженням можливості вчинення дій спрямованих на відключення електропостачання, так як воно не містить розрахунку заборгованості та не підписане уповноваженою особою кооперативу.

Заявником також належним чином необґрунтовано необхідність застосування вказаного заходу забезпечення позову, не надано жодних доказів та не обґрунтовано посилання заявника про те, що невжиття вказаного виду забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

З даними висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, оскільки вони відповідають дійсним обставинам справи та ґрунтуються на вимогах процесуального закону.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

У відповідності до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Згідно з п.п.1,4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Достатньо обґрунтованою для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем будь-яких дій, які можуть у подальшому утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини необхідності такого забезпечення. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених 81 ЦПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Однак, у своїй заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 не зазначає, всупереч вимогам ст. ст. 76-81 ЦПК України, якими саме доказами підтверджуються викладені у заяві про вжиття заходів забезпечення позову факти.

Таким чином, адекватність заходу забезпечення позову, який застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії або забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 , також не містять обґрунтованого підтвердження співмірності забезпечення позову із позовними вимогами та реальним порушенням прав позивача, оскільки відсутнє посилання на докази, які б підтверджували необхідність задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову у цій справі, відсутнє належне обґрунтування того, в чому саме полягає неможливість або ускладнення виконання рішення суду у випадку задоволення вимог

ОСОБА_1 оводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав уважати, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування чи зміни не вбачається, тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржувану ухвалу - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Удовіченко Андрієм Григоровичем,- залишити без задоволення.

Ухвалу Києво - Святошинського районного суду Київської області від 1 квітня 2019 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повна постанова виготовлена 9 серпня 2019 року.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус