Справа № 405/3195/18
Провадження №2/405/600/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2019 року. Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді Іванової Л.А.

при секретарі Тюпі Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому цивільну справу № 405/3195/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення боргу, в якому просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 на свою (позивача) користь борг за договором позики в розмірі 25 825,46 грн.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що між нею (позивачем) та відповідачем ОСОБА_2 26 грудня 2016 року було укладено договір позики, за умовами якого вона (позивач) надала відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 800 доларів США, з терміном повернення коштів до 25 квітня 2017 року, при цьому, підтвердженням факту отримання відповідачем зазначених коштів є розписка, складена відповідачем ОСОБА_2 власноручно. Також позивач зазначила, що відповідач зобов`язання за договором позики не виконав, у визначений строк кошти не повернув, у зв`язку з чим, станом на 18.05.2018 року заборгованість відповідача за договором позики становить 20 952,00 грн., враховуючи офіційний курс валют Національного банку України станом на 18.05.2018 року, відповідно до якого 1 долар США становить 26 грн. 19 коп., у зв`язку з чим, відповідач зобов`язаний повернути їй (позивачу) вказану суму боргу з урахуванням процентів, розмір яких встановлений на рівні облікової ставки Національним Банком України, що становить 4 205 грн. 07 коп. та 3 % річних від простроченої суми, що становить 668 грн. 39 коп., а всього 25 825,46 грн.

Ухвалою суду від 11.06.2018 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом в судове засідання учасників справи.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Усатенко В.Ю. (діє на підставі ордеру серії КР № 75987 від 24 липня 2018 року) в судове засідання не з`явився, раніше подавав заяву за вх. № 1632 від 24.01.2019 року, в якій просив розглянути дану справу без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи судом повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки за адресою його (відповідача) місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, а саме: АДРЕСА_1 , причини неявки суду не відомі, заяви, клопотання, а також відзив на позов відповідач не подавав, тим самим, судом відзначається, що відповідач не скористався своїм правом на участь в судовому засіданні та на надання суду пояснень та доказів на обґрунтування своєї позиції щодо заявлених позивачем позовних вимог.

Зваживши доводи, викладені в позовній заяві, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст.12 та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, що регулює спірні правовідносини, та є такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 26 грудня 2016 року було укладено договір позики, за яким відповідач ОСОБА_2 взяв в борг у позивача ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 800 доларів США, які ОСОБА_2 зобов`язався повернути в строк до 25.04.2017 року.

На підтвердження укладення договору позики позичальник ОСОБА_2 надав розписку від 26.12.2016 року, відповідно до якої останній підтвердив факт, що отримав від позикодавця ОСОБА_1 26.12.2016 року в борг грошові кошти в розмірі 800 доларів США.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 1 ст.1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч.2 ст.1047 ЦК).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі №6-63цс13 від 18 вересня 2013 року письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

З огляду на викладене вище, судом відзначається, що написана ОСОБА_2 розписка від 26.12.2016 року про те, що він взяв в борг у ОСОБА_1 кошти в сумі 800 доларів США, є підтвердженням як укладення між ними договору позики, прийняттям сторонами умов та зобов`язань за договором позики, так і засвідченням отримання ОСОБА_2 від ОСОБА_1 зазначеної грошової суми.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядок, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до звичаїв ділового обороту у випадку належного виконання грошового зобов`язання розписка повертається боржникові з відповідною відміткою про виконання.

З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги, що строк повернення відповідачем ОСОБА_2 боргу за договором позики від 26.12.2016 року на суму 800 доларів США, визначений в договорі та який становить 25 квітня 2017 року, минув, пред`явлений позивачем оригінал розписки, долучений судом до справи, свідчить про те, що відповідач борг не повернув, чим порушив право позивача як позикодавця за договором позики на його повернення, при цьому, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, виходячи з положень ст.ст. 1046-1049 ЦК України, які регулюють спірні правовідносини, та розглядаючи зазначену цивільну справу на підставі ст.ст. 12, 13 ЦПК України в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2 як позичальник, не виконав зобов`язання перед позивачем ОСОБА_1 , як позикодавцем, щодо повернення суми позики за зазначеним договором позики в розмірі 800 доларів США, що з переведенням іноземної валюти в національну за курсом, встановленим НБУ станом на 18.05.2018 року становить 20 952 грн. 00 коп.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Таким чином, у випадку, якщо договір позики не є безоплатним (безпроцентним) у розумінні ч. 2 ст. 1048 ЦК України, позичальник зобов`язаний сплатити винагороду (проценти за користування позикою) й у випадку коли таким договором не передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики. Винагорода для позикодавця встановлюється у формі процентів від суми, що надається у позику, розмір яких визначається сторонами в договорі позики, або, якщо такий розмір процентів не встановлений, він визначається на рівні облікової ставки НБУ.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За правилами ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Судом відзначається, що розпискою, яка була складена відповідачем ОСОБА_2 про отримання ним від позивача ОСОБА_1 26.12.2016 року позики в розмірі 800 доларів США, що за курсом НБУ становить 20 952,00 грн., не встановлено розмір процентів, які позикодавець має право одержати від позичальника, у зв`язку з чим, розмір процентів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача як винагорода позикодавця визначається на рівні облікової ставки НБУ станом на 18.05.2018 року, яка в період з 09.12.2016 по 26.01.2017 року, становила - 14%, з 27.01.2017 року по 02.03.2017 року, - становила 14%, з 03.03.2017 року по 13.04.2017 року, - 14%, з 14.04.2017 року по 25.05.2017 року, - 13%, з 26.05.2017 року по 26.10.2017 року, - 12,5%, з 27.10.2017 року по 14.12.2017 року, - 13,5%, з 15.12.2017 року по 25.01.2018 року, - 14,5%, з 26.01.2018 року по 01.03.2018 року, - 16,0%, з 02.03.2018 року по 12.04.2018 року - 17,0%.

Таким чином, згідно з розрахунком процентів за договором позики від 26.12.2016 року на суму 800 доларів США, що за курсом НБУ, станом на 18.05.2018 року, становить 20 952 грн., який (розрахунок) наданий позивачем, та який приймається судом до уваги як достовірний, розмір процентів за користування відповідачем позикою, які, в свою чергу, визначаються на рівні облікової ставки НБУ, за період з 26.12.2016 року по 18.05.2018 року становить 4 205,07 грн.

Окрім того, частиною 1 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що відповідно до наданої відповідачем ОСОБА_2 розписки, строк повернення отриманих у позивача ОСОБА_1 коштів у борг на суму 800 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18.05.2018 року становить 20 952,00 грн., - 25 квітня 2017 року, однак в зазначені в розписці строки кошти не були повернуті, на підставі чого відповідач є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання.

Крім того, відповідно до вимог ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, тобто вихідним моментом для розрахунку є наступний день після закінчення встановленого договором чи законом строку сплати.

У зв`язку з зазначеним, судом відзначається, що розрахунок 3% річних від простроченої суми, яка становить 20 952,00 грн., слід проводити з 25.04.2017 року, який становить (3% х суму боргу х кількість прострочених днів) / 365 (кількість днів у році) = (3% х 20 952 грн. 00 коп. (основна сума боргу за договором позики) х 388 календарних днів (кількість прострочених днів за період з 25 квітня 2017 року по 18.05.2018 року) / 365 (кількість днів у році) = 668 грн. 17 коп.

З огляду на викладене вище, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню основний борг за договором позики від 26 грудня 2016 року в розмірі 20 952 грн. 00 коп., проценти за користування позикою в розмірі облікової ставки Національного Банку України за період з 26.12.2016 року по 18.05.2018 року, в розмірі 4 205 грн. 07 коп., та в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України 3% річних від простроченої суми, що становить 668 грн. 17 коп., за період з 25.04.2017 року по 18.05.2018 року, а всього 25 825 грн. 24 коп.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат по справі, судом відзначається наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (ч. 2 ст. 133 ЦПК України).

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При стягненні витрат на професійну правничу допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Як роз`яснено в п.48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК України. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Позивачем заявлено понесені нею витрати, які складаються з судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 7600 грн. 00 коп.

При цьому, судом відзначається, що відповідно до договору про надання професійної правничої допомоги від 15.05.2018 року, укладеного між адвокатським об`єднанням «Усатенко і Усатенко» від імені якого діє заступник голови Усатенко В.Ю . та ОСОБА_1 , Адвокатське об`єднанням бере на себе зобов`язання в інтересах Клієнта надавати йому професійну правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором, а Клієнт зобов`язується сплатити грошову винагороду, а також фактичні витрати, пов`язані з виконанням цього договору (п. 1.1 Договору).

Грошова винагорода (гонорар) за даним договором та порядок оплати визначається окремою додатковою угодою (п. 4.1 Договору).

Відповідно до додаткової угоди до договору про надання професійної правничої допомоги від 15.05.2018 року укладеного 23 травня 2018 року між адвокатським об`єднанням «Усатенко і Усатенко» від імені якого діє заступник голови Усатенко В.Ю. та ОСОБА_1 вартість професійної правничої допомоги становить 7 600,00 грн.

Відповідно до п. 3 Додаткової угоди після закінчення надання професійної правничої допомоги (або ж звітного періоду, якщо правова допомога надається на постійній основі протягом строку дії договору) Адвокатське об`єднання протягом 5 робочих днів готує та передає на погодження Клієнту два примірники акту приймання передачі наданої професійної правничої допомоги.

Як вбачається з акту приймання - передачі до договору про надання професійної правничої допомоги від 15.05.2018 року укладеного 23 травня 2018 року між адвокатським об`єднанням «Усатенко і Усатенко» від імені якого діє заступник голови Усатенко В.Ю. та ОСОБА_1 , названа у подальшому «Клієнт», з іншого боку, уклали даний акт приймання - передачі про те, що Адвокатське об`єднання виконало взяті на себе зобов`язання по наданню професійної правничої допомоги, а Клієнт прийняв виконання на суму 7 600,00 грн. і зауважень не має.

Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру б/н від 23.05.2018 року від ОСОБА_1 АО «Усатенко і Усатенко » на підставі договору від 15.05.2018 року та додаткової угоди від 23.05.2018 року прийнято 7600 грн. 00 коп.

Відповідно до розрахунку до договору про надання професійної правничої допомоги від 15.05.2018 року, від 23.05.2018 року, детальний опис робіт (наданих послуг) складаються з: 1) надання ОСОБА_1 правової інформації адвокатом, консультації і роз`яснень з питань виконання договору позики та стягнення боргу у судовому порядку - 1 год. - вартість 600 грн.; 2) опрацювання адвокатом матеріалів та складення позовної заяви від ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - 3 год. - вартість 2000 грн.; 3) представництво адвокатом інтересів ОСОБА_1 . в судових засіданнях Ленінського районного суду м. Кіровограда за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - 6 год. - вартість 5000 грн.

З огляду на викладене вище, та з урахуванням норм ст. 137 ЦПК України суд приходить до висновку, що враховуючи надання адвокатом правової інформації та складення адвокатом позовної заяви, зважаючи на нескладну категорію справи і загальний обсяг наданих адвокатом послуг, приймаючи, також до уваги, що представництво адвокатом інтересів ОСОБА_1. в судових засіданнях не здійснювалося, оскільки представником позивача подана заява про розгляд справи за відсутності в судовому засіданні позивача та його представника, на підставі чого компенсації підлягають кошти на правову допомогу в розмірі 2600 грн., з яких: 600 грн. за надання позивачу правової інформації та роз`яснень та 2000 грн. опрацювання матеріалів та складення позовної заяви від ОСОБА_1 .

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, що складаються з судового збору, понесені позивачем ОСОБА_1 при пред`явленні позову до суду, в розмірі 704 грн. 80 коп., що підтверджується квитанцією від 21.05.2018 року, підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.4, 5, 7, 10, 12, 13, ст.ст.77-80, 81, 95, 133, 141, 235, 258, 259, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , борг за договором позики від 26 грудня 2016 року в розмірі 25 825 (двадцять п`ять тисяч вісімсот двадцять п`ять) грн. 24 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. та витрати на правничу допомогу в розмірі 2 600 грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч.2, 3 ст.354 ЦПК України.

Відповідно до п.п. 15.5 п.15 ч.1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України, в редакції Закону України №2147- VІІІ від 3 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Кропивницького апеляційного суду через Ленінський районний суд м.Кіровограда.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова