Постанова

Іменем України

17 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 754/2847/18

провадження № 61-11808св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Хокейний клуб «Сокіл Київ»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 15 травня 2019 року у складі колегії суддів: Шебуєвої В. А., Оніщука М. І., Крижанівської Г. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Хокейний клуб «Сокіл Київ» (далі - ТОВ «ХК «Сокіл Київ»), про стягнення заробітної плати.

Позовна заява мотивована тим, що 01 липня 2009 року його було прийнято на роботу у ТОВ «ХК «Сокіл Київ» на посаду спортсмена-інструктора на підставі контракту від 07 липня 2010 року № 14.

01 липня 2009 року між ним та ТОВ «ХК «Сокіл Київ» була досягнута домовленість про виплату йому грошових коштів з метою їх використання для оплати вартості житла, харчування, придбання інших матеріальних і нематеріальних благ, яка оформлена у письмовому вигляді. За умовами додатку № 1 до контракту, укладеного ним з ТОВ «ХК «Сокіл Київ» в особі першого віце-президента ОСОБА_2., як спортсмену-інструктору йому встановлено винагороду у розмірі 6 400 доларів США, яка має виплачуватися не пізніше 15 числа кожного місяця, наступного за оплачуваним.

Вказував, що товариство не виконало свої зобов`язання по виплаті заробітної плати за період з 01 березня 2010 року по 30 квітня 2010 року, внаслідок чого виникла заборгованість, яка склала 12 800 доларів США, що станом на 03 березня 2018 року еквівалентно 345 454 грн.

Ураховуючи наведене, уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_1 просив суд стягнути з ТОВ «ХК «Сокіл Київ» на його користь заборгованість із заробітної плати у розмірі 345 454 грн.

У липні 2018 року ТОВ «ХК «Сокіл Київ» подало до суду зустрічний позов до ОСОБА_1 про визнання недійсним додатку до трудового договору.

Зустрічна позовна заява мотивована тим, що про існування додатку до контракту про встановлення щомісячної винагороди ОСОБА_1 у розмірі 6 400 доларів США йому відомо не було. Відповідно до положень статуту ТОВ «ХК «Сокіл Київ» повноваження на укладення трудових договорів, найму та звільнення працівників товариства належить до компетенції президента ТОВ «ХК «Сокіл Київ». У підписаному першим віце-президентом ОСОБА_2 додатку № 1 до контракту професійного хокеїста від 01 липня 2009 року № 14 зазначено, що останній діє на підставі довіреності. Але видана ОСОБА_2 довіреність від 01 серпня 2008 року № 5 не надавала йому права на укладення трудових договорів із працівниками та внесення до них змін. ТОВ «ХК «Сокіл Київ» не вчиняло жодних дій щодо виплати кожного місяця ОСОБА_1 . 6 400 доларів США і про цей додаток № 1 вперше дізналося після отримання позовної заяви.

Ураховуючи наведене, ТОВ «ХК «Сокіл Київ» просило суд визнати недійсним додаток № 1 до контракту, укладений між ТОВ «ХК «Сокіл Київ» в особі першого віце-президента ОСОБА_2. та ОСОБА_1.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 27 липня 2018 року зустрічний позов ТОВ «ХК «Сокіл Київ» прийнято до спільного розгляду з позовом ОСОБА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 04 березня 2019 року у складі судді Панченко О. М. позов ОСОБА_1 задоволено, а в задоволенні зустрічного позову ТОВ «ХК «Сокіл Київ» відмовлено.

Стягнуто з ТОВ «ХК «Сокіл Київ» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у розмірі 345 454 грн.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідачем порушено трудові права позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення заборгованості по заробітній платі.

При цьому, суд не вбачав підстав для визнання спірного додатку до трудового договору недійсним, вважаючи, що товариством не доведено ту обставину, що укладення спірного додатку № 1 було вчинено першим віце-президентом ТОВ «ХК «Сокіл Київ» ОСОБА_2 за відсутності повноважень.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 15 травня 2019 року апеляційну скаргу ТОВ «ХК «Сокіл Київ» задоволено частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 04 березня 2019 року скасовано та ухвалено нове.

У задоволенні позову ОСОБА_1 та зустрічного позову ТОВ «ХК «Сокіл Київ» відмовлено.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що додаток № 1 до трудового договору позивача був укладений першим віце-президентом ТОВ «ХК «Сокіл Київ» ОСОБА_2 без наявності у нього відповідних повноважень, тому не створює для роботодавця обов`язку сплачувати спірну винагороду. Зазначає, що позивач не надав жодних доказів, що передбачена додатком премія у розмірі 6 400 доларів США (в еквіваленті у гривні) йому сплачувалася.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ТОВ «ХК «Сокіл Київ», апеляційний суд вважав спірний додаток нікчемним, а посилання заявника на положення статей 203, 215 ЦК України, безпідставними, оскільки вони розповсюджуються на цивільно-правові договори, а не на трудові договори та додатки до них.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у червні 2019 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення апеляційного суду скасувати та залишити у силі рішення суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд неналежно дослідив наявні у справі докази та не надав їм належної правової оцінки.

Вказує, шо судом апеляційної інстанції не було надано належної оцінки довіреності першого віце-президента ТОВ «ХК «Сокіл Київ» ОСОБА_2 , якою, на його думку, останній був уповноважений на укладення будь яких трудових договорів та додатків до них з працівниками товариства.

Зазначає, що суд взагалі не взяв до уваги показання свідків щодо виплати заробітної плати хокеїстам у доларах США та у розмірі, передбаченому спірним додатком № 1 до його трудового договору.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У вересні 2019 року ТОВ «ХК «Сокіл Київ» подало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 , в якому вказує на те, що доводи скарги є необґрунтованими, не впливають на правильність висновків апеляційного суду, тому просить залишити касаційну скаргу без задоволення.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 21 Кодексу законів про працю (далі - КЗпП) України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно зі статтею 94 КЗпП Українизаробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України «Про оплату працю» та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною першою статті 21 Закону України «Про оплату праці»передбачено, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до статті 29 Закону України «Про оплату праці»при укладанні працівником трудового договору (контракту) роботодавець доводить до його відома умови оплати праці, розміри, порядок і строки виплати заробітної плати, підстави, згідно з якими можуть провадитися відрахування у випадках, передбачених законодавством.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Відповідно до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Скасовуючи рішення районного суду та відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , апеляційний суд обґрунтованого виходив з того, що ним не доведено своїх позовних вимог, оскільки додаток № 1 до трудового договору позивача був укладений першим віце-президентом ТОВ «ХК «Сокіл Київ» ОСОБА_2 без наявності у нього відповідних повноважень, тому не створює для роботодавця обов`язку сплачувати спірну винагороду.

При цьому, суд апеляційної інстанції дослідив усі надані сторонами докази та надав їм належну правову оцінку за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, у тому числі й довіреності від 01 серпня 2008 року № 5, на підставі якої діяв перший віце-президент ТОВ «ХК «Сокіл Київ» ОСОБА_2 , укладаючи вказаний додаток з позивачем, обґрунтовано вказавши, що ця довіреність не містить умов та не надає повноважень останньому на укладення трудових договорів із працівниками товариства та внесення до них змін.

Вказаним спростовуються доводи касаційної скарги про те, що апеляційним судом не було належно досліджені докази у справі, зокрема вказана довіреність.

Посилання заявника на те, що апеляційним судом не взято до уваги показання свідків на підтвердження тієї обставини, що заробітна плата йому виплачувалася у доларах США та у розмірі, визначеному спірним додатком, не заслуговують на увагу, оскільки обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).

Апеляційний суд обґрунтовано вказав, що наявні у матеріалах справи докази не дають підстав вважати доведеним факт встановлення ОСОБА_1 заробітної плати у розмірі 6 400 доларів США . Натомість, доводи ТОВ «ХК «Сокіл Київ» щодо встановлення ОСОБА_1 заробітної плати у розмірі 1 000 грн підтверджуються штатним розкладом ТОВ «ХК «Сокіл Київ» та додатком до контракту за підписом уповноваженої особи товариства - президента ОСОБА_3 .

Отже, вказані, а також інші доводи касаційної скарги не можуть бути підставами для скасування судового рішення суду апеляційної інстанції, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні позивачем норм матеріального та процесуального права й зводяться до необхідності переоцінки судом доказів, що на підставі вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Наведені у касаційній скарзі позивача доводи були предметом дослідження у суді апеляційної інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах трудового законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Судове рішення апеляційного суду в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ТОВ «ХК «Сокіл Київ» ним не оскаржується, тому відповідно до положення частини першої статті 400 ЦПК України колегією суддів не перевіряється.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Оскільки доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість його судового рішення не впливають, то колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного суду від 15 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Р. А. Лідовець

І. А. Воробйова

Ю. В. Черняк