Ухвала

07 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 341/849/18

провадження № 61-14338ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Штелик С. П. вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго» на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 27 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго» в особі філії Галицького РЕМ, третя особа - приватне акціонерне товариство «СТМ», про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, який мотивовано тим, що згідно договору про постачання електричної енергії № 6-2-14-24 від 24 лютого 2003 року він є споживачем послуг електропостачання. На підставі ордеру № 24 від 18 березня 2002 року разом із сім`єю він вселився у квартиру АДРЕСА_1 . Квартира була приватизована та протягом 15 років його сім`я користується послугою, яку надає Галицький РЕМ з постачання електричної енергії та за яку він в повному обсязі здійснює оплату. 04 квітня 2018 року позивач виявив відсутність лічильника обліку електричної енергії, який знаходився у металевій шафі на сходовій клітині та за показами якого оплачувалася послуга. На місці лічильника було встановлено інший прилад обліку. 24 квітня 2018 року на його адресу надійшов лист від відповідача із повідомленням, що всі рахунки з оплати електроенергії повинні проводитися ПрАТ «СТМ» згідно укладеного договору про постачання електроенергії. Рахунок позивача був закритий, однак він надалі користувався електроенергією та здійснював оплату. Вважає, що відповідач порушив умови укладеного між ними договору, так як в односторонньому порядку та безпідставно виключив його з переліку споживачів та самовільно без попередження замінив прилад обліку. З врахуванням заяви про збільшення та уточнення позовних вимог просив визнати дії ПАТ «Прикарпаттяобленерго» в особі філії Галицького РЕМ щодо відключенню квартири АДРЕСА_1 від електропостачання незаконними; зобов`язати ПАТ «Прикарпаттяобленерго» в особі філії Галицького РЕМ відновити електропостачання зазначеної квартири.

Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 20 вересня 2018 року в даній справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - приватнеакціонерне товариство «СТМ».

Ухвалою цього ж суду від 01 квітня 2019 року прийнято відмову ОСОБА_1 від позову в частині вимог про зобов`язання ПАТ «Прикарпаттяобенерго» відновити електропостачання до квартири та провадження у цій частині закрито.

Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 01 квітня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 27 травня 2019 року рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 01 квітня 2019 року скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову. Визнано неправомірними дії ПАТ «Прикарпаттяобленерго», які мали місце 29 травня 2018 року та полягали у припиненні постачання електричної енергії побутовому споживачу ОСОБА_1 до квартири АДРЕСА_1 згідно акта про закриття особового рахунка від 04 квітня 2018 року.

У касаційній скарзі, поданій у липні 2019 року до Верховного Суду, АТ «Прикарпаттяобленерго» просить скасувати постанову апеляційного суду та ухвалити нове рішення про відмову у позові, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Предметом позову у даній справі є визнання неправомірними дій ПАТ «Прикарпаттяобленерго» щодо відключення квартири АДРЕСА_1 від електропостачання.

Ця справа не є справою з ціною позову, яка перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і не є справою, яка підлягає розгляду лише за правилами загального позовного провадження, виключний перелік яких передбачений частиною четвертою статті 274 ЦПК України.

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Верховний Суд урахував ціну позову, предмет позову, складність та прийшов висновку, що дана справа є незначної складності, ціна позову якої не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства.

Касаційна скарга не містить посилання на випадки, передбачені частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності якого судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Верховним Судом також перевірено, чи мають місце обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, та зазначених обставин не встановлено.

Вказівка в резолютивній частині оскаржуваної постанови про можливість її оскарження до Верховного Суду, не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржене судове рішення ухвалене у малозначній справі.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Верховний Суд наголошує на тому, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність підстав чи відсутність таких підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго» на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 27 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго» в особі філії Галицького РЕМ, третя особа - приватне акціонерне товариство «СТМ», про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. П. Штелик