АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 cерпня 2019 року

м. Чернівці

справа № 713/2101/18

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Одинака О. О.

суддів Владичана А.І., Кулянди М.І.,

секретар Конецька Д.Г.

позивач ОСОБА_1

відповідачі ОСОБА_2 , Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України»

апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 4 червня 2019 року (повний текст рішення складено 10 червня 2019 року),

головуючий в суді першої інстанції суддя Кириляк А.Ю.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом.

Просила визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,0300 га, кадастровий номер - НОМЕР_1 , вартістю 10 620 гривень; земельну ділянку площею 0,4259 га, кадастровий номер - НОМЕР_2 , вартість 150 769 гривень; земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер - НОМЕР_3 , вартістю 107 250 гривень, які розташовані в селі Мигове Вижницького району Чернівецької області; житловий будинок з належними до нього господарськими спорудами, які знаходяться по АДРЕСА_1 , вартістю 7 716 гривень;

- поділити їх спільне з ОСОБА_2 майно, виділивши ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у власність по 1/2 частці вказаного вище нерухомого майна;

- визнати іпотечний договір укладений 13 вересня 2007 року між ОСОБА_2 та Відкритим акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України», який нотаріально посвідчив та зареєстрував у реєстрі за № 3319 приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Лірниченко Н.М., недійсним.

Посилалася на те, що 13 вересня між ОСОБА_2 та Відкритим акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» (далі - ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України») було укладено іпотечний договір. Відповідно до умов вказаного договору ОСОБА_2 було передано в іпотеку земельні ділянки площею 0,0300 га, 0,4259 га, 0,2500 га, які розташована в АДРЕСА_2 Вижницького району Чернівецької області та житловий будинок з належними до нього надвірними спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_2 .

Вказувала, що спірне нерухоме майно було набуте ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за час їхнього спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, за рахунок спільних коштів та праці.

Зазначала, що позивачка не давала згоду на передання в іпотеку ОСОБА_2 спірного нерухомого майна.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 4 червня 2019 року в позові відмовлено.

Ухвалюючи рішення суд виходив з того, що позивачем не надано доказів того, що спірне майно придбане за рахунок спільних кошти чи спільної праці подружжя.

Визнання недійсним договору іпотеки, який був укладений в 2007 році, не впливає на зміст правовідносин, які склалися у зв`язку з укладенням договору, оскільки на момент укладення оспорюваного правочину єдиним власником предмета іпотеки був ОСОБА_2 , який при посвідченні договору зазначав, що на момент придбання майна фактичних шлюбних відносин ні з ким не підтримував.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Звертала увагу на те, що судом першої інстанції не враховано, що норма статті 74 СК України не пов`язує виникнення права спільної власності з фактом спільної участі коштами або працею в набутті майна жінки та чоловіка, що проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою. Достатньою підставою виникнення права спільної власності є факт набуття майна під час спільного проживання чоловіка та жінки однією сім`єю.

Також зазначала, що суд першої інстанції не врахував відсутність нотаріально посвідченої згоди одного з співвласників нерухомого майна на укладення договору іпотеки щодо такого майна, що є підставою для визнання вказаного договору недійсним.

Узагальнені доводи та заперечень інших учасників справи

ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» подало відзив на апеляційну скаргу.

Відповідач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 4 червня 2019 року без змін.

Посилався на те, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а аргументи апеляційної скарги є безпідставними.

Зазначав, що позивач безпідставно звернувся з вимогою про визнання спільної сумісної власності та поділ спірних земельних ділянок, оскільки такі земельні ділянки є поділеними та їм присвоєні нові кадастрові номери. Поділ спірних земельних ділянок здійснено без згоди іпотекодержателя та вказане майно вважається предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору.

Вважав правильним висновок суду першої інстанції про те, що факт спільного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в період з 2000 по січень 2015 року не впливає на суть правовідносин, оскільки на момент укладення оспорюваного правочину єдиним власником предмета іпотеки був ОСОБА_2 .

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Першотравневого районного суду міста Чернівці від 8 липня 2015 року визнано факт проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_2 однією сім`єю з березня 2000 року до січня 2015 року без реєстрації шлюбу (а.с.11 т.1).

ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,0300 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , яка розташована в селі Мигове Вижницького району Чернівецької області, що підтверджується державним актом серії НОМЕР_4 від 2 березня 2007 року (а.с.12 т.1).

ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,4259 га, кадастровий номер - НОМЕР_2 , яка розташована в селі Мигове Вижницького району Чернівецької області, що підтверджується державним актом серії НОМЕР_5 від 15 лютого 2007 року (а.с.16-17 т.1).

ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,2500 га, кадастровий номер - НОМЕР_3 , яка розташована в селі Мигове Вижницького району Чернівецької області, що підтверджується державним актом серії НОМЕР_6 від 15 лютого 2007 року (а.с.20-21 т.1).

2 жовтня 2006 року ОСОБА_2 придбав у ОСОБА_5 житловий будинок з належними до нього надвірними спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_2 , що підтверджується відповідним договором купівлі-продажу (а.с.24-25 т.1).

13 вересня 2007 року ОСОБА_2 та Відкритим акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України», правонаступником якого є ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» було укладено іпотечний договір. Відповідно до умов вказаного договору ОСОБА_2 в рахунок забезпечення зобов`язань за кредитним договором від 11 вересня 2007 року передав в іпотеку земельну ділянку площею 0,0300 га, кадастровий номер - НОМЕР_1 ; земельну ділянку площею 0,4259 га, кадастровий номер - НОМЕР_2 ; земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер - НОМЕР_3 , які розташовані в селі Мигове Вижницького району Чернівецької області; житловий будинок з належними до нього господарськими спорудами, які знаходяться по АДРЕСА_2 (а.с.84-87).

З заяви ОСОБА_2 від 13 вересня 2007 року вбачається, що він повідомив нотаріуса про те, що земельні ділянки площею 0,0300 га, 0,4259 га, 0,2500 га, які розташовані в АДРЕСА_2 Вижницького району Чернівецької області та житловий будинок з належними до нього господарськими спорудами, які знаходяться по АДРЕСА_2 є його особистою власністю, оскільки під час їх придбання він у шлюбі не перебував, спільно однією сім`єю ні з ким не проживав, гроші на купівлю майна витрачав особисті (а.с.88).

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 18 лютого 2014 року визнано неправомірними дії ОСОБА_2 , пов`язані із здійсненням зміни права власності на предмет іпотеки, а саме: поділу земельних ділянок, що є предметом іпотеки згідно Іпотечного договору №71107Z41 від 13 вересня 2007 року укладеного між Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» ОСОБА_2 , без письмової згоди іпотекодержателя.

Визнано неправомірними дії Фірми «Здвижин», пов`язані з виготовленням технічної документації із землеустрою щодо поділу земельних ділянок, які перебувають в іпотеці публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», згідно Іпотечного договору №71107Z41 від 13 вересня 2007 року, а саме: земельної ділянки, площею 0,0300 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , розташованої в селі Мигове , Вижницького району Чернівецької області, цільове призначення для ведення особистого підсобного господарства, садівництва, сінокосіння і випасання худоби; земельної ділянки площею 0,4259 га, кадастровий номер НОМЕР_2 , розташованої в селі Мигове , Вижницького району Чернівецької області, цільове призначення - для ведення особистого підсобного господарства, садівництва, сінокосіння і випасання худоби; земельної ділянки площею 0,2500 га, кадастровий номер НОМЕР_3 , розташованої в селі Мигове , Вижницького району Чернівецької області, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку. господарських будівель та споруд.

Визнано неправомірними дії Держземагенства у Вижницькому районі Чернівецької області, пов`язані з скасуванням записів про державну реєстрацію земельних ділянок та скасуванням кадастрових номерів земельних ділянок, що перебувають в іпотеці публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», згідно Іпотечного договору №71107Z41 від 13 вересня 2007 року.

Зобов`язано Держземагенство у Вижницькому районі Чернівецької області скасувати державну реєстрацію земельних ділянок, що утворилися в результаті поділу земельних ділянок, що перебувають в іпотеці публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», згідно Іпотечного договору №71107Z41 від 13 вересня 2007 року, та відновити стан земельних ділянок, який існував до їх поділу.

Визнано неправомірними дії реєстраційної служби Вижницького районного управління юстиції Чернівецької області, пов`язані з проведенням державної реєстрації речових прав на земельні ділянки за ОСОБА_1 , а саме:

- земельної ділянки площею 0,015 га, кадастровий номер НОМЕР_7 , розташованої в селі Мигове, Вижницького району Чернівецької області, цільове призначення для індивідуального садівництва;

- земельної ділянки площею 0,213 га, кадастровий номер НОМЕР_8 , розташованої в селі Мигове, Вижницького району Чернівецької області, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства;

- земельної ділянки площею 0,125 га, кадастровий номер НОМЕР_9 , розташованої в селі Мигове , Вижницького району Чернівецької області, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Зобов`язано реєстраційну службу Вижницького районного управління юстиції Чернівецької області, скасувати державну реєстрацію речових прав на земельні ділянки за ОСОБА_1 , а саме:

- земельної ділянки площею 0,015 га, кадастровий номер НОМЕР_7 , розташованої в селі Мигове, Вижницького району Чернівецької області, цільове призначення для індивідуального садівництва;

- земельної ділянки площею 0,213 га, кадастровий номер НОМЕР_8 , розташованої в селі Мигове, Вижницького району Чернівецької області, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства;

- земельної ділянки площею 0,125 га, кадастровий номер НОМЕР_9 , розташованої в селі Мигове , Вижницького району Чернівецької області, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с.64-70 т.1).

Ухвалою Вижницького районного суду Чернівецької області від 29 червня 2017 року змінено спосіб і порядок виконання рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 18 лютого 2014 року у справі №713/115/14-ц в частині зобов`язання Держземагенства у Вижницькому районі Чернівецької області скасувати державну реєстрацію земельних ділянок, що утворилися в результаті поділу земельних ділянок, що перебувають в іпотеці публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», згідно Іпотечного договору №71107Z41 від 13 вересня 2007 року, та відновити стан земельних ділянок, який існував до їх поділу, зазначивши: зобов`язати Держземагенство у Вижницькому районі Чернівецької області об`єднати земельні ділянки, що утворилися в результаті поділу земельних ділянок, що перебувають в іпотеці публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», згідно Іпотечного договору №71107Z41 від 13 вересня 2007 року, та відновити стан земельних ділянок, який існував до їх поділу.

Відповідач ОСОБА_2 в ході судового розгляду в суді першої інстанції позов визнав та просив його задовольнити в повному обсязі.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Так, статтею 209 ЦК України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно частин 1, 2 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Частиною 1 статті 355 ЦК України встановлено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Відповідно до частини 1 статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Частиною 4 статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Відповідно до частини 4 статті 369 ЦК України правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень.

Статтею 578 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній власності, може бути передане у заставу лише за згодою усіх співвласників.

Відповідно до статті 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Згідно статті 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Згідно частини 2 статті 6 Закону України «Про іпотеку» 5 червня 2003 року N898-IV майно, що є у спільній власності, може бути передане в іпотеку лише за нотаріально посвідченою згодою усіх співвласників. Співвласник нерухомого майна має право передати в іпотеку свою частку в спільному майні без згоди інших співвласників за умови виділення її в натурі та реєстрації права власності на неї як на окремий об`єкт нерухомості.

Апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не надано доказів того, що спірне майно придбане за рахунок спільних кошти чи спільної праці подружжя.

Помилковим є аргумент апеляційної скарги про те, що норми статті 74 СК України не пов`язують виникнення права спільної власності з фактом спільної участі коштами або працею в набутті майна жінки та чоловіка, що проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюб між собою. Достатньою підставою виникнення права спільної власності є факт набуття майна під час спільного проживання чоловіка та жінки однією сім`єю.

Частиною другою статті 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 СК України.

За змістом наведеної вище норми, правовими наслідками встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без шлюбу є встановлення належності їм майна на праві спільної сумісної власності на підставі статті 74 СК України.

Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період, упродовж якого було придбано спірне майно.

Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків.

Сам факт перебування у фактичних шлюбних відносинах без установлення ведення спільного господарства, побуту та бюджету не є підставою для визнання права власності на половину майна за кожною зі сторін.

У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Такий висновок апеляційного суду узгоджується з правовою позицією, яку Верховний Суд виклав у постанові від 1 серпня 2019 року у справі № 348/1607/16-ц.

Хоча факт спільного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 підтверджений судовим рішення, доказів про набуття спірного майна за їх спільні кошти або внаслідок спільної праці в матеріалах справи відсутні.

З огляду на вказане також помилковим є аргумент апеляційної скарги про наявність підстав для визнання недійсним оспорюваного договору іпотеки у зв`язку з відсутністю нотаріально посвідченої згоди ОСОБА_1 на укладення такого правочину.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи наведене вище, суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПКУкраїни, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 4 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Дата складання повної постанови 12 серпня 2019 року.

Головуючий О.О. Одинак

Судді: А.І. Владичан

М.І. Кулянда