У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" червня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді Астахової О.О.,

при секретарі Якименко Т.С.,

за участю:

представника заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Шпак Р.В., заінтересована особа: ОСОБА_3 , визнання незаконною та скасування постанови про повернення виконавчого документа,-

в с т а н о в и в :

Представник стягувача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 подав до суду скаргу в якій просить визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Шпак Р.В. від 01 березня 2017 року про повернення виконавчого листа № 755/11574/15, виданого 15 червня 2016 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 20289,75 грн. Повернути означений виконавчий лист для подальшого виконання до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Вимоги скарги обґрунтовані тим, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 16 грудня 2015 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальних збитків, завданих в наслідок дорожньо-транспортної пригоди та моральної шкоди задоволено частково і стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 20289,75 грн.

15.06.2016 року Дніпровським районним судом м. Києва видано виконавчий лист на виконання означеного судового рішення.

На підставі зазначеного виконавчого листа Дніпровським районним відділом державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві було відкрито виконавче провадження № 51476950.

01.10.2018 року з автоматизованої системи виконавчого провадження, стало відомо про те, що 01.03.2018 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Підставою для винесення вказаної постанови стало те, що державним виконавцем не розшукано боржника за місцем його проживання, у зв`язку з чим не виявилось можливим встановити його майновий стан. Крім того, держаним виконавцем не встановлено місце роботи боржника у зв`язку з відсутністю відомостей щодо індивідуального ідентифікаційного номеру боржника. Звернути стягнення на транспортні засоби та нерухоме майно боржника державний виконавець вважав недоцільним, оскільки вартість такого майна значно вища, ніж сума заборгованості.

Разом з тим, постанова про повернення виконавчого документа стягувачу та виконавчий лист скаржником отримані не були, у зв`язку з чим представник скаржника 01.10.2018 року з метою отримання копій зазначених документів для подальшого звернення до суду надіслав до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві адвокатський запит, який останнім було отримано 03.10.2018 року.

Оскільки строк надання відповіді на адвокатський запит відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» закінчувався 10.10.2018 року, вважає не порушеним строк на оскарження рішення державного виконавця.

Вважає, що державний виконавець формально провів виконавчі дії щодо стягнення з боржника заборгованості та не в повному обсязі здійснив заходи, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» та за захистом прав та інтересів звернувся до суду.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02 листопада 2018 року відкрито провадження у цивільній справі за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Шпак Р.В., заінтересована особа: ОСОБА_3 , визнання незаконною та скасування постанови про повернення виконавчого документа. Витребувано з Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Краківська, 20 належним чином завірену копію матеріалів виконавчого провадження № 51476950, відкритого на підставі виконавчого листа № 755/11574/15, виданого 15 червня 2016 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 20289,75 грн. (а.с. 19).

На виконання вимог зазначеної ухвали суду, надійшли належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження № 51476950 (а.с. 38-41).

Представник стягувача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 у судовому засіданні скаргу підтримав повністю та просив суд її задовольнити, виходячи з доводів, якими вона обгрунтована.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від представник особи, дії якої оскаржуються, надійшла заява з проханням проводити розгляд справи у її відсутність, вирішення питання залишено на розсуд суду. Боржник про причини неявки суд не повідомив, із заявами про відкладення розгляду справи до суду не звертався.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26 грудня 2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби і звернень учасників виконавчого провадження» неявка в судове засідання в зазначених справах заявника або заінтересованої особи, якім повідомлено про час та місце його проведення, не перешкоджає розгляду скарги.

За таких обставин, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність нез`явившихся осіб.

Суд, заслухавши представника стягувача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (ч. 1 ст. 448 ЦПК України).

Згідно із пунктом а) ч. 1 ст. 449 ЦПК України скарга може бути подана до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

ОСОБА_2 оскаржує постанову державного виконавця про повернення виконавчого документа від 01.03.2017 року. З матеріалів справи убачається, що представник ОСОБА_2 01.10.2018 року дізнався з автоматизованої системи виконавчого провадження про наявність оспорюваної постанови. До суду зі скаргою заявник звернулась 23.10.2018 року. (а.с. 17). У належним чином завірених копіях матеріалів виконавчого провадження відсутні докази направлення ОСОБА_2 копії оспорюваної постанови.

У судовому засіданні представник заявника звернувся до суду із клопотанням, в якому просить поновити йому строк для звернення з даною скаргою до суду та вважати поважними причини пропуску такого строку. Мотивуючи тим, що оскільки він очікував відповіді на поданий ним адвокатський запит в межах виконавчого провадження№ 51476950, після того, як дізнався з автоматизованої системи про оспорювану постанову минуло більше десяти днів.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Суду розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права. Розглядувана категорія разом із такими елементами як остаточність судового рішення та своєчасність виконання остаточних рішень є невід`ємними складовими права на суд, яке, у свою чергу, посідає одне з основних місць у системі фундаментальних цінностей будь-якого демократичного суспільства.

За положенням ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Забезпечуючи доступ до правосуддя, а також право кожного на справедливий розгляд справи в суді, закріплений у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод незалежним і безстороннім судом, зважаючи на практику Європейського Суду з прав людини, суд приходить до висновку про задоволення клопотання представника стягувача ОСОБА_1 на звернення з даною скаргою до суду та вважає за можливе поновити йому строк встановлений ст. 449 ЦПК України.

Судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 16 грудня 2015 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальних збитків, завданих в наслідок дорожньо-транспортної пригоди та моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 17845,75 грн., моральну шкоду - 2000,00 грн. та судові витрати у розмірі 444,00 грн., а всього 20289,75 грн.

На виконання означеного судового рішення 15.06.2016 року Дніпровським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 755/11574/15, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 20289,75 грн.

19.06.2016 року державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Васильченком М.М., на підставі заяви представника стягувача, відкрито виконавче провадження № 51476950 з виконання виконавчого листа № 755/11574/15, виданого 15.06.2016 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 20289,75 грн. (а.с. 40-41).

01.03.2017 року державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Шпаком Р.В. у виконавчому провадженні № 51476950 винесено постанову про арешт майна боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору 22 318,72 грн. (а.с. 39).

01.03.2017 року державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Шпаком Р.В. у виконавчому провадженні № 51476950 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу (а.с. 38).

Підставою повернення виконавчого документа є те, що виходом державного виконавця за адресою місця проживання боржника останнього не розшукано, в зв`язку із чим перевірити його майновий стан не виявилось можливим. Встановити місце роботи боржника неможливо, оскільки у виконавчому документі відсутні відомості відносно індивідуального ідентифікаційного коду боржника. Крім того, посилаючись на п.6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець приходить до висновку про недоцільність, при примусовому виконанні вищезазначеного виконавчого листа, звернути стягнення на транспортні засоби та нерухоме майно боржника, оскільки вартість такого майна значно вища ніж сума боргу, що підлягає стягненню за виконавчим документом. Посилаючись на п. 5 ч 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець повернув стягувачу виконавчий документ.

Відповідно до п. 5 ч 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника) - виконавчий документ повертається стягувачу.

Згідно із ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За .п1 ч.2. Виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

За ч. 3 виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право:

1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону;

2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників;

3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну;

4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду;

5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх;

6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням;

9) використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна;

10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення;

11) приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача;

12) звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання;

13) звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб;

14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні.

У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу;

15) залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання;

16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом;

17) застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис;

18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження;

19) у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів;

20) залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб`єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача;

21) отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком;

22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

4. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Залучення для проведення виконавчих дій працівників поліції здійснюється за вмотивованою постановою виконавця, яка надсилається керівнику територіального органу поліції за місцем проведення відповідної виконавчої дії. У залученні поліції для проведення виконавчих дій може бути відмовлено лише з підстав залучення особового складу даного територіального органу поліції до припинення групового порушення громадської безпеки і порядку чи масових заворушень, а також для подолання наслідків масштабних аварій чи інших масштабних надзвичайних ситуацій.

5. Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Разом із тим, з матеріалів виконавчого провадження № 51476950 наданих на ухвалу суду від 02.11.2018 року убачається, що державний виконавець під час здійснення примусового виконання за виконавчим листом виданим15 червня 2016 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 20289,75 грн. недотримався вимог Закону України «Про виконавче провадження» з примусового виконання рішення суду. Зокрема неповно та не ефективно здійснював дії, направлені на примусове виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1-3 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Досліджуючи завірені копії матеріалів виконавчого провадження, судом встановлено, що під час примусового виконання означеного судового рішення, відсутні докази на підтвердження виходу державного виконавця за місцем проживання боржника, на що він посилається в оспорюваній постанові. З метою захисту інтересів стягувача державний виконавець не одержав безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну, зокрема дані ідентифікаційного коду боржника, а послався на його відсутність у виконавчому документі, як підстави за якої ним неможливо встановити місце роботи боржника, що не відповідає положенням ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження». Також, відсутне відповідне подання державного виконавця про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника. Не здійснено жодного запиту, щодо встановлення місцезнаходження майна боржника, наявність у нього рахунків у банківських установах, тощо.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Іванов проти України» (остаточне від 15.01.2010) визнав порушення пункту 1 статті 6 Конвенції та статті 1 Першого протоколу, внаслідок тривалого невиконання рішення суду. При цьому в рішенні Суду зазначено: «…51. право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін… Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок …».

Виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень.

За положеннями ст. 129-1 Конституції України Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Оцінюючи кожний доказ окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що доводи заявника, щодо недостатності проведених державним виконавцем заходів для ефективного і повного здійснення виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду, знайшли своє підтвердження матеріалами справи та є обґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Виходячи з наведеного, скарга ОСОБА_2 на дії державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Шпак Р.В., заінтересована особа: ОСОБА_3 , визнання незаконною та скасування постанови про повернення виконавчого документа, підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 12-13, 259-261, 353, 355, 447-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

постановив:

Поновити ОСОБА_2 строк на звернення із скаргою до суду.

Скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Шпак Р.В., заінтересована особа: ОСОБА_3 , визнання незаконною та скасування постанови про повернення виконавчого документа - задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Шпака Р.В. про повернення виконавчого документа стягувачу від 01.03.2017 року, у виконавчому провадженні № 51476950 з виконання виконавчого листа № 755/11574/15, виданого 15.06.2016 року Дніпровським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 20289,75 грн.

Виконавчий лист № 755/11574/15, виданий 15.06.2016 року Дніпровським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 20289,75 грн. повернути у Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві для подальшого виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного, суду, шляхом подання апеляційної скарги через Дніпровський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.О. Астахова