Справа № 215/3912/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2019 року Суддя Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Науменко Я.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення її позову до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів у розмірі 456 тисяч гривень,

В С Т А Н О В И В:

08.07.2019 р. до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій вона просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь безпідставно набуті кошти в сумі 456000 грн., перераховані нею зі свого банківського рахунку на рахунок відповідача для придбання автомобіля у Німеччині та його доставки в Україну. При цьому позивач посилається на те, що жодного правочину у будь-який передбачений законом спосіб між нею та відповідачем не укладалося, проте відповідач через здатність втертися до її довіри, використовуючи її зацікавленість в придбанні автомобілю за вигідною ціною, своїми шахрайськими діями зміг заволодіти належними їй грошовими коштами в сумі 456000 грн. без достатньої правової підстави на це. В подальшому відповідач перестав виходити на будь-який контакт, не відповідав на дзвінки та смс-повідомлення, а отримавши грошові кошти просто зник.

З метою забезпечення позову позивач 06.08.2019 подала заяву, яка відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України, і в якій просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти в розмірі 456000 (чотириста п`ятдесят шість тисяч) гривень, які розміщені на банківському рахунку № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , в Акціонерному товаристві «Перший український міжнародний банк» (АТ «ПУМБ»), код банку 334851.

При цьому позивач посилається на те, що очевидним є факт того, що до ухвалення судом остаточного рішення про стягнення з ОСОБА_2 безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 456000 грн., існують ризики того, що перераховані на банківський рахунок, відкритий на ім`я останнього, грошові кошти будуть безслідно виведені, внаслідок чого фактичне виконання рішення суду буде не можливим. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на банківський рахунок відповідача може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, вважаю, що така підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову, зокрема позов забезпечується накладенням арешту на майно та грошові кошти, а також забороною вчиняти певні дії, в тому числі іншим особам. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову (ч.2 ст.150 ЦПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

У відповідності до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Згідно з п.п.1,4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Отже, мета забезпечення позову саме й полягає в недопущенні вчинення дій, направлених на ускладнення виконання можливого рішення суду. При цьому надання доказів того, що ще не сталося, та з метою унеможливлення чого суд й застосовує заходи забезпечення, є неможливим. При вирішенні такого питання суд має враховувати, чи дійсно між сторонами є спір, та чи наявна у сторони можливість вчинення таких дій, направлених на уникнення реального виконання рішення суду.

Невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення. Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача (заявника).

Як убачається з матеріалів справи, між сторонами дійсно виник спір, предметом якого є стягнення внаслідок невиконання домовленостей безпідставно набутих грошових коштів у сумі 456 000 грн., які відповідач отримав у рахунок придбання і доставки для позивача в місто Одесу автомобіля марки «Лексус». За таких обставин необхідним є вжиття заходів для ефективного виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Позивачем обґрунтовано неправомірні дії відповідача та існування реальної загрози невиконання ним можливого рішення суду про задоволення позову.

Враховуючи, що предметом спору є стягнення коштів, суд вважає, що забезпечення позову шляхом накладення арешту на саме грошові кошти в розмірі 456000 грн., які знаходяться на банківському рахунку ОСОБА_2 в АТ «ПУМБ», є співмірним із заявленими позовними вимогами. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав уважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Аналіз законодавства, що регулює правовідносини, пов`язані із правом власності, свідчить про те, що при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Втручання у право власності допустиме лише тоді, коли воно переслідує легітимну мету в суспільних інтересах.

При цьому, обраний позивачем вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арешт накладається на кошти лише в сумі 456000 грн., перераховані позивачем та знаходяться на рахунку відповідача, тому останньому обмежується лише можливість розпорядитися ними. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Таким чином, розглянувши заяву позивача про забезпечення позову і, не вирішуючи позовні вимоги по суті, суд вважає обґрунтованими доводи заявника про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

На підстави вищевикладеного, з метою ефективного забезпечення балансу інтересів сторін по справі, суд приходить до висновку про наявність підстав для застосування заходів забезпечення позову.

Згідно ч.1 ст.157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення її позову до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів у розмірі 456 тисяч гривень задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти в розмірі 456000 (чотириста п`ятдесят шість тисяч) гривень, які знаходяться на банківському рахунку № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , в Акціонерному товаристві «Перший український міжнародний банк» (АТ «ПУМБ»), код банку 334851, до набрання рішенням суду законної сили.

Копію ухвали направити на виконання та позивачу для відома.

Відповідно до ч.1 ст. 157 ЦПК ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області до Дніпровського апеляційного суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвалу складено 08.08.2019 р..

Суддя