КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №22-ц/824/9642/2019 головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Сержанюка А.С., Сліпченка О.І.,

секретар судового засідання: Спеней О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 24 вересня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Іванова Світлана Миколаївна, Головне управління юстиції у місті Києві про визнання договору купівлі-продажу частково недійсним, визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 24 вересня 2012 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Іванова Світлана Миколаївна, Головне управління юстиції у місті Києві про визнання договору купівлі-продажу частково недійсним, визнання права власності.

Даним судовим рішенням встановлено, що позивач звернувся до суду із вказаним позовом, підстави якого змінив до початку розгляду справи по суті, і який обгрунтовував тим, що 27.02.1970 року батько позивача ОСОБА_5 одружився з ОСОБА_6 , до смерті вони проживали як подружжя в будинку АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_6 на праві приватної власності. ОСОБА_6 родичів не мала, а тому позивач, здійснюючи догляд за літнім батьком то його дружиною, почав проживати з ними. Між ними були гарні стосунки та ОСОБА_6 дозволила позивачу побудувати на належній їй земельній ділянці капітальний гараж, який позивач побудував власними руками. Незадовго до смерті в житті ОСОБА_6 з`явилась відповідач ОСОБА_3 , яка увійшла в довіру до ОСОБА_6 , забрала всі її заощадження, документи та зникла. В 1987 році ОСОБА_6 померла та позивач переїхав до свого житла. В 2010 році позивачу стало відомо про те, що ОСОБА_6 заповіла все своє майно ОСОБА_3 , однак позивач вважав, що заповіт було складено вже після смерті ОСОБА_6 , а тому заповіт є сфальшований та незаконний. 20.04.1999 року відповідач ОСОБА_3 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом. 26.09.2003 року відповідач ОСОБА_3 весь будинок з господарськими будівлями та спорудами, в тому числі гаражем позивача, продала ОСОБА_4

ОСОБА_6 дозволила позивачу побудувати на належній їй земельній ділянці капітальний гараж для автомобіля, який позивач побудував своїми руками. ОСОБА_3 ніякого відношення до гаражу не мала, однак продала його без відома позивача разом з будинком. Зазначеним гаражем позивач користувався з 1975 року, коли він був побудований, там знаходяться його речі. Оформити правовстановлюючі документи на гараж позивач не зміг, оскільки після смерті ОСОБА_6 зникли всі документи.

Просив визнати частково недійсним договір купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 , укладений 26.09.2003 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в частині відчуження гаража під літерою «К», визнати право власності позивача на вказаний гараж на підставі ст. 331 ЦК України, виділити в користування позивача частину земельної ділянки, на якій розташований вказаний гараж, для його обслуговування. Позов заявив з підстав, передбачених ст. ст. 215, 216, 331 ЦК України.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 24 вересня 2012 року відмовлено у задоволенні позовних вимог, рішення набрало законної сили 05 жовтня 2012 року (а. с. 5-8).

ОСОБА_1 - дружина позивача в даній справі ОСОБА_2 , 05 червня 2019 року в порядку ч. 1 ст. 352 ЦПК України подала апеляційну скаргу на вказане судове рішення, як особа, яка не брала участі у справі, і вважає, що суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та обов`язки.

В апеляційній скарзі посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки суд не врахував, що спірний гараж будувався ОСОБА_2 разом з нею за їхні спільні гроші і ні її чоловік ні суд не залучили її до участі у справі для розгляду даного питання, як третю особу, позбавивши її заявити самостійні вимоги щодо предмета спору. Просила рішення Оболонського районного суду міста Києва від 24 вересня 2012 року скасувати. Залучити її до розгляду справи, як третю особу, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору. Прийняти її позовну заяву, дану цивільну справу розглядати спочатку. Визнати за нею право власності за набувальною давністю на Ѕ частину гаражу, загальною площею 19,324 км. м, розташованого на земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_2 , загальною площею 0,0959 га. Визнати за нею право власності за набувальною давністю на земельну ділянку, яка необхідна для обслуговування Ѕ частини зазначеного гаражу.

Третя особа Головне територіальне управління юстиції у місті Києві подало пояснення на апеляційну скаргу, в якому посилається на те, що обставини визнання за ОСОБА_1 права власності на частину гаража за набувальною давністю за правилами статті 344 ЦПК України, на які вона вказує у апеляційній скарзі, потребують доказування у відповідності до вимог ЦПК України.

ОСОБА_7 , як правонаступник позивача ОСОБА_2 , подав відзив на апеляційну скаргу, в якому підтримує самостійні позовні вимоги ОСОБА_1 ..

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційне провадження підлягає закриттю з наступних підстав.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Відповідно до частини другої статті 362 ЦПК України про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку.

Встановлено, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 24 вересня 2012 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Іванова Світлана Миколаївна, Головне управління юстиції у місті Києві про визнання договору купівлі-продажу частково недійсним, визнання права власності.

Відмовляючи ОСОБА_2 в позові, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що спірні правовідносини в даній справі виникли до 01.01.2004 року, тобто до набрання чинності ЦК України, а тому його положення до них застосовані бути не можуть. До 01.01.2004 року майнові і пов`язані з ними особисті немайнові відносини регулювалися ЦК Української РСР в редакції 1963 року.

Крім того, вважаючи позовні вимоги безпідставними, суд дійшов до висновку про те, що цивільне законодавство, чинне на момент виникнення спірних правовідносин, не передбачало можливості набуття права власності на створений об'єкт особою, яка створила, лише на підставі особистого внеску в його будівництво чи користування ним протягом тривалого проміжку часу. Підстав вважати позивача власником гаражу, що зведений на території домоволодіння по АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_6 , лише з підстав особистого внеску в його будівництво чи тривалого користування суд не вбачав.

Встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_2 перебував у шлюбі з ОСОБА_1 ..

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснила, що її покійний чоловік без дозвільної документації на земельній ділянці, що їм не виділялась у користування та у власність побудував спірний гараж, у зхвязку з цим вона просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на Ѕ частину гаражу, загальною площею 19,324 км. м, розташованого на земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_2 , загальною площею 0,0959 га.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для закриття апеляційного провадження, оскільки судом встановлено, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 24 вересня 2012 року питання про права, свободи, інтереси та обов`язки ОСОБА_1 , як дружини та спадкоємця ОСОБА_2 не вирішувалося.

Крім того суд апеляційної інстанції у відповідності до вимог ст.ст.52,53, 367 ЦПК України позбавлений можливості залучати до участі в спрві третіх осіб з самостійними вимогами та розглядати позовні вимоги, які не були предметом розгляду суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 362, 383-384 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 24 вересня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Іванова Світлана Миколаївна, Головне управління юстиції у місті Києві про визнання договору купівлі-продажу частково недійсним, визнання права власності - закрити.

Ухваласуду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст ухвали складено «14» серпня 2019 року.

Головуючий суддяЛ.П. Сушко
СуддіА.С. Сержанюк
О.І. Сліпченко