Справа № 635/4274/19
Провадження № 2/635/2383/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 року смт. Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області в складі

головуючого судді Назаренко О.В.,

за участі секретаря Літінської Г.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним 9/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , що належать його брату ОСОБА_2 .. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що 10 жовтня 1989 року відповідно до свідоцтва про право особистої власності він отримав у власність 39/100 частин будинку АДРЕСА_1 . 9/100 частин зазначеного будинку у власність отримав його брат ОСОБА_2 , інша частина будинку знаходилася у власності його сестри ОСОБА_3 . Позивач зазначає, що 31 травня 2013 року він викупив у ОСОБА_4 52/100 частин спірного будинку, після чого має у власності 91/100 частину зазначеного житлового будинку. Частка брата лишилася у нього. Однак з самого початку з 1989 року внаслідок невеликої частки будинку, ця власність його не цікавила, тому володіє цим майном постійно позивач постійно користується цією частиною будинку, обслуговує її, володіє, ремонтує разом із своєю часткою. .Тому він звернувся до суду з даним позовом як особа, яка добросовісно заволоділа майном.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 10 червня 2019 року позов залишено без руху, надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

26 червня 2019 року позивачем усунуті недоліки, вказані в ухвалі Харківського районного суду Харківської області від 10 червня 2019 року.

02 липня 2019 року на адресу суду надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача, отримана в порядку ч.6 ст.187 ЦПК України з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 09 липня 2019 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження, справа призначена до розгляду в підготовчому засіданні.

На підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 12 листопада 2019 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності до судового розгляду.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву, відповідно до якої позов підтримав в повному обсязі, та просив його задовольнити, справу розглянути у його відсутність.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Надав суду заяву, відповідно до якої просив слухати справу у його відсутність, позов не визнав.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.

З матеріалів справ вбачається, що ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право особистої власності належить 39/100 частин будинку АДРЕСА_1 та 52/100 частини будинку АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 31.05.2013 року. таким чином ОСОБА_1 належить 91/100 частина житлового будинку АДРЕСА_1 . Зазначене підтверджується свідоцтвом про право особистої власності, договором купівлі-продажу, технічним паспортом.

ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право особистої власності від 10 жовтня 1989 належить 9/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 .

Відповідач фактично в зазначеному будинку не проживає з 1989 року, натомість позивач постійно користується та володіє часткою відповідача, ремонтує її, обслуговує.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року № 5, можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також частини 4 ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (ч. 3 ст. 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (ч. 2 ст. 344 ЦК України).

Відповідно до п. 11 Постанови, враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.

Виходячи зі змісту статей 335 і 344 ЦК, взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей об`єкт третіми особами за набувальною давністю.

Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також ч. 4 ст. 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Однією з визначальних підстав набуття права власності за набувальною давністю у відповідності до ст. 344 ЦК України є добросовісність володіння - якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Враховуючи вищевикладене у суду є законні підстави для визнання права власності за набувальною давністю за позивачем на 9/100 житлового будинку АДРЕСА_1 у судовому порядку, оскільки даний засіб набуття права власності можна віднести до первісного, через те, що права набувача не ґрунтуються на попередній власності, а залежать тільки від сукупності обставин, зазначених у ч. 1 ст. 344 ЦК України, а саме: тривалого, добросовісного, відкритого, безперервного володіння майном як своїм.

Згідно вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За нормами ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.

З врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 328,344 ЦК України, ст. ст. 12, 81, 263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на 9/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , що належать його брату ОСОБА_2 .

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні касаційні скарги подаються учасниками справи через Харківський районний суд Харківської області або до Харківського апеляційного суду.

На підставі ч. 4 ст. 268 ЦПК України повне рішення складено і підписано без його проголошення 18 грудня 2019 року.

Відомості, що не проголошуються:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 .

Суддя: О.В.Назаренко