Справа № 466/997/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2019 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Свірідової В.В.

за участю секретаря Шаповалової Ю.О.

справа №466/997/19, 2/466/1135/19

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів,-

встановив:

11.02.2019 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів, в якому просить зменшити розмір аліментів, а саме стягувати з нього на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1013,50грн. на місяць, сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1013,20грн. на місяць, доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1013,50грн. на місяць, доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на місяць, з дати подання позову до досягнення ними повноліття.

В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що у шлюбі з ОСОБА_9 , у них народились діти: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

30.10.2018 Шевченківським районним судом м. Львова було ухвалено заочне рішення, яким ухвалено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання спільних дітей, у твердій грошовій сумі в розмірі по 12 000,00 грн., щомісячно, починаючи з дня подачі позову з 03.09.2018, до досягнення дітьми повноліття.

Він усвідомлює свій обов`язок сплачувати аліменти та не має наміру від нього ухилятись, однак сплата аліментів у твердій грошовій сумі по 12 000,00грн. на місяць на дітей є для нього непосильною, оскільки він на даний час знаходитьсмя в пошуках роботи, ніде не працює та немає доходів, а тому звернувся до суду з позовною заявою про зменшення розміру аліментів.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова Свірідової В.В. від 11.03.2019 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в спрощеному порядку (а.с.12).

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, його інтереси в суду представляла адвокат Станкевич Х.З., відповідно до ордеру (а.с.3), яка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, покликаючись на підстави та мовити викладені в позовній заяві та відповіді на відзив, які долучені до матеріалів справи (а.с.47-48), просила звершувати розгляд справи у її відсутності (а.с.89).

В судове засідання відповідач Вільхова- ОСОБА_3 не з`явилась, її інтереси в суді представляв адвокат Поронюк І.Б., відповідно до ордеру (а.с.20), який позовні вимоги не визнав, покликаючись на мовити викладені в відзиві на позовну заяву (а.с.17-19) та письмових запереченнях, які долучені до матеріалів справи (а.с.58-61), просив завершувати розгляд справи у його відсутності (а.с.90).

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 30 жовтня 2018 року ухвалено стягувати аліменти з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 на утримання дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 12000,00 грн., щомісячно, починаючи з дня подачі позову з 03 вересня 2018 року, до досягнення дітьми повноліття (а.с.82-86). Рішення суду сторонами не оскаржувалось, набрало законної сили.

Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 23постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 №3«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Так, відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно частини другої ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст.51 Конституції України).

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

При подачі позову позивач посилається на ту обставину, що у нього після ухвалення 30.10.2018 судом рішення про стягнення аліментів на утримання дітей ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у твердій грошовій сумі в розмірі 12000,00 змінився майновий стан, він не працює, перебуває у пошуках роботи, немає місця роботи за кордоном, не отримує будь-якого доходу в Україні.

Однак, як вважає суд, дані посилання позивача не дають підстави суду приймати рішення щодо зменшення розміру аліментів.

Як вбачається з Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати касаційного цивільного суду від 15.05.2018 по справі № 234/6207/17, провадження № 61-7802св18 судом зроблено наступний висновок: «Відповідач Особа5 не надав суду достатніх доказів важкого матеріального становища. Той факт, що він не працює та на його утриманні перебуває непрацездатна матір не є достатньою підставою для зменшення розміру аліментів, а також не звільняє його від обов`язку утримувати до досягнення повноліття дитину, батьком якої він є. Тому доводи касаційної скарги в частині визначення розміру аліментів не заслуговують на увагу».

Так, на підтвердження своїх вимог щодо зменшення розміру аліментів позивач в позові та в своїх поясненнях під час судового розгляду посилався на відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за 1 квартал 2018року по 3 квартал 2018року, де зазначено, що ОСОБА_1 від підприємницької діяльності доходів не отримував, однак в примітці вказано, що інформація потребує уточнення у податкових агентів (джерел доходів) (а.с.7).

Позивачем суду подано довідки про перерахування коштів на утримання дітей від 20.02.2019, що засвідчує перерахування коштів з 15.12.2015 по 29.01.2019(а.с.76), від 13.05.2019 (а.с.77), від 21.05.2019 (а.с.78), від 29.05.2019 (а.с.79), що підтверджує виконання ним його обов`язку по сплаті аліментів на утримання дітей відповідно до рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 30 жовтня 2018року.

Інших доводів та доказів на підтвердження своїх вимог, які б слугували підставою для зменшення розміру аліментів, суду надано не було.

Враховуючи те, що позивач працездатний, має задовільний стан здоров`я, на утриманні інших дітей чи осіб немає, будь-яких інших належних та допустимих доказів (крім відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків) про погіршення його матеріального стану з моменту стягнення аліментів на утримання дітей не надав, матеріальний, сімейний та стан здоров`я відповідача ОСОБА_14 не змінився, а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) та позиції Верховного Суду, на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, а тому у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13,18, 80,81, 89, 141, 247 ч.2, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_15 - ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, встановлених рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 30 жовтня 2018 року, відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Львова шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення апеляційної скарги.

Повний текст рішення складено 09 серпня 2019 року.

Суддя В. В. Свірідова