Справа № 368/1175/19
Рішення 2-о/368/40/19

Іменем України

"17" грудня 2019 р. Кагарлицький районний суд Київської області

у складі: головуючого - судді Шевченко І.І.

присяжних Гриценко Н.В. та Мачульської Л.І.

при секретарі Назаренко А.І.

з участю заявника - лікаря психіатра Чубка П.П.

прокурора Закаблука С.В.

особи щодо якої подано заяву ОСОБА_1

захисника особи щодо якої подано заяву адвоката Босенка Ю.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлик справу за заявою лікаря - психіатра Комунального некомерційного підприємства Кагарлицької районної ради «Кагарлицька центральна районна лікарня» Чубка Петра Петровича стосовно ОСОБА_1 про проведення психіатричного огляду фізичної особи у примусовому порядку, -

в с т а н о в и в:

лікар - психіатр Комунального некомерційного підприємства Кагарлицької районної ради «Кагарлицька центральна районна лікарня» Чубко Петро Петрович звернувся до суду із заявою та просить суд, що існують всі підстави щодо проведення психіатричного огляду в примусовому порядку в психіатричному закладі КЗКОР ОПНМО смт.Глеваха. для встановлення діагнозу та можливого надання медичної допомоги, обґрунтовуючи заяву наступним.

Так, 09.08.2019 року на адресу комунального некомерційного підприємства Кагарлицької районної ради «Кагарлицька центральна районна лікарня» надійшло колективне звернення жителів будинку АДРЕСА_1 з проханням прийняти міри медичного характеру до ОСОБА_1 , 1970 року народження, що проживає в квартирі АДРЕСА_2 вищеназваного будинку з батьками - пенсіонерами в зв`язку з агресивною та неадекватною поведінкою до оточуючих та власних батьків. Розгляд зазначеного звернення доручено лікарю-психіатру ОСОБА_2 .

Зі змісту колективного звернення слідує, що понад десяти років за ОСОБА_1 спостерігається неадекватна, антисоціальна поведінка, яка особливо проявилася в останній рік. Зокрема, безпідставна агресивність оточуючим, погрози майже всім сусідам по будинку, в супроводженні нецензурної лайки. Також мали місце безпідставні, неадекватні сварки в громадських місцях, як із сусідами, так і з сторонніми людьми. В такої антисоціальної поведінки діти позбавлені можливості проводити свій вільний час на подвір`ї в розташуванні прилеглої території до будинку, де знаходиться дитячий майданчик. Мали місце також й протиправні дії зазначеної особи стосовно дітей у виді погроз кухонним ножем. З батьками поводить себе вкрай агресивно - постійно влаштовує сварки та бійки. Власного батька двічі обливала окропом.

04.09.2019 р. року на підтвердження викладених обставин отримано відомості про наявність звернень громадян до Кагарлицького відділення поліції Обухівського ВП ГУ НП в Київській області щодо неправомірних дій ОСОБА_1 (запит №625 від 12.08.2019 року), які долучаються до даної заяви.

Так, 09.03.2016 р. - вдома вчинила сварку та нанесла тілесні ушкодження у вигляді термічного травмування лівої руки батьку.

21.03.2016 р. - вчинила бійку в АДРЕСА_4 - (письмова заява від гр. ОСОБА_3 , 1964р.н., жительки АДРЕСА_5 ).

30.08.2016 р.- вдома вчинила сварку з матір`ю.

14.12.2016 р. - вдома вчинила сварку та словесно погрожувала фізичною розправою.

15.12.2016 р. - вдома вчинила сварку та спричинила йому, ОСОБА_4 , тілесні ушкодження у вигляді синців на тілі.

23.01.2017 р. - вдома вчинила сварку та бійку з нанесенням тілесних ушкоджень у вигляді синця на голові ОСОБА_4 .

26.06.2018 р. - вдома облила окропом батька (лікувався в хірургічному відділенні Кагарлицької ЦРЛ) - висловлювалася нецензурною лайкою відносно ОСОБА_5 та її малолітньої дочки ОСОБА_6 - (заявниця гр. ОСОБА_7 , проживає АДРЕСА_6 ).

30.07.2019 р. - висловлювалася нецензурною лайкою в бік громадянки ОСОБА_8 та її сина, які мешкають за адресою: АДРЕСА_7 .

09.08.2019 р. - висловлювалася нецензурною лайкою відносно ОСОБА_5 , що мешкає АДРЕСА_8 .

До цього часу на обліку у лікаря психіатра КНП КРР «Кагарлицька ЦРЛ» ОСОБА_1 не перебувала.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про психіатричну допомогу» психіатричний огляд проводиться з метою з`ясування: наявності чи відсутності в особі психічного розладу, потреби в наданні їй психіатричної допомоги, а також для вирішення питання про вид такої допомоги та порядок її надання.

Закон передбачає можливість проведення психіатричного огляду особи за її згодою, або може бути проведено без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника в певних випадках.

Тому, 30.09.2019 р. ним, лікарем-психіатром ОСОБА_2 , у супроводі представника поліції Кагарлицького відділення поліції Обухівського ВП ГУ НП в Київській області здійснено візит за місцем проживання АДРЕСА_9 , з метою реалізації добровільного проходження психіатричний огляду ОСОБА_1 , 1970 р.н. Однак, здійснити психіатричний огляд в добровільному порядку не надалось можливим.

Відповідно до статті 28 Конституції України, яка має найвищу юридичну силу, кожен має право на повагу до його гідності. Жодна людина без її вільної згоди не може бути піддана медичним, науковим чи іншим дослідам.

Частина 7 статі 11 Закону України «Про психіатричну допомогу», передбачає, що у разі встановлення обгрунтованості заяви про психіатричний огляд особи без її усвідомленої згоди, або без згоди її законного представника лікар-психіатр направляє до суду за місцем проживання цієї особи заяву про проведення психіатричного огляду особи в примусовому порядку. Психіатричний огляд особи проводиться лікарем-психіатром у примусовому порядку за рішенням суду.

Відповідно до статі 340 Цивільного процесуального кодексу України у заяві про проведення психіатричного огляду фізичної особи у примусовому порядку, повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом.

В якості таких підстав частина 3 статті 11 Закону України «Про психіатричну допомогу» зазначає, що психіатричний огляд особи може бути проведено без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника у випадках, коли одержані відомості дають достатні підстави для обгрунтованого припущення про наявність у особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. Про що об`єктивно свідчать вищенаведені системні дані за період з 09.03.2016 р. по 09.08.2019 р. на дії ОСОБА_1

До заяви про психіатричний огляд або надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку додається висновок лікаря-психіатра який долучено до даної заяви. Громадянка ОСОБА_1 об`єктивно виявляє необгрунтовану антисоціальну поведінку, яка не погоджується з системним притягненням її до юридичної відповідальності, а відтак потребує відповідно до статті 11 Закону України «Про психіатричну допомогу» проведення психіатричного огляду з метою з`ясування наявності чи відсутності в особи психічного розладу.

На підставі викладеного, варто прийти до висновку, що отримані вищевказані відомості дають йому, як лікарю психіатру, достатні підстави для обгрунтованого припущення про наявність у гр. ОСОБА_1 тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє та виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих, погрози майже всім сусідам по будинку, в супроводженні нецензурної лайки. Також мали місце безпідставні, неадекватні сварки в громадських місцях, як із сусідами, так і з сторонніми людьми. У такої антисоціальної поведінки діти позбавлені можливості проводити свій вільний час на подвір`ї в розташуванні прилеглої території до будинку, де знаходиться дитячий майданчик. Мали місце також й протиправні дії зазначеної особи стосовно дітей у виді погроз кухонним ножем. З батьками поводить себе вкрай агресивно - постійно влаштовує сварки та бійки. Власного батька двічі обливала окропом. Упродовж останніх трьох років на дії ОСОБА_1 десять разів реагували правоохоронні органи.

У зв`язку з чим є обгрунтовані підстави вважати, що громадянка ОСОБА_1 об`єктивно системно виявляє необгрунтовану антисоціальну поведінку, яка не узгоджується з притягненням її до юридичної відповідальності.

За певних обставин особа може не керувати своїми діями та не усвідомлювати їх суспільно небезпечний характер або свідомо не припускати настання цих наслідків, а відтак потребує відповідно проведення психіатричного огляду з метою з`ясування наявності чи відсутності в особи її психічного розладу в розуміння статті 11 Закону України «Про психіатричну допомогу».

Тому необхідно прийти до висновку про можливість добровільного психіатричного обстеження не реалізована, а тому є достатні підстави для обгрунтованого судження про наявність у громадянки ОСОБА_1 1970 року народження, яка проживає за адресою: АДРЕСА_9 , тяжкого та чи іншого психічного розладу, внаслідок якого вона виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих.

Заявник лікар психіатр ОСОБА_2 вимоги заяви підтримав та просив суд задовольнити.

Прокурор Кагарлицької місцевої прокуратури Закаблук С.В. підтримав клопотання заявника та просив заяву задовольнити.

Захисник особи щодо якої подано заяву адвокат Босенко Ю.Г. заперечив проти задоволення заяви лікаря психіатра та просив у задоволенні відмовити з наступних підстав. У матеріалах справи міститься колективне звернення щодо дій ОСОБА_1 Кожна особа, згідно Конституції, повинна мати повагу до особистого життя. Незгода осіб щодо дій ОСОБА_1 не може бути підставою для проведення психіатричного огляду у примусовому порядку. У такому випадку можливо проводити проведення психіатричного огляду у примусовому порядку щодо будь - якої особи, яка матиме свою точку зору, висловлюючись її публічно, з якою не буде погоджуватись інші особи.

Особа щодо якої подано заяву ОСОБА_1 підтримала думку свого захисника та просила у задоволенні заяви відмовити.

Суд, вислухавши заявника, прокурора, особу щодо якої подано заяву ОСОБА_1 та її адвоката Босенка Ю.Г., вивчивши письмові докази, приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 340 ЦПК України у заяві про проведення психіатричного огляду фізичної особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку та її продовження, про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом. До заяви про психіатричний огляд або надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку додається висновок лікаря-психіатра, а про продовження примусово амбулаторної психіатричної допомоги, про примусову госпіталізацію, її продовження - висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали.

Частинами 1, 2 ст. 342 ЦПК України визначено, що залежно від встановлених обставин суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні, яке підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Рішення про задоволення заяви лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

В статті 3 Конституції України зазначено, що людина її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Психіатрична допомога надається на основі принципів законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування, медичної, психологічної та соціальної реабілітації, надання освітніх, соціальних послуг (стаття 4 Закону України «Про психіатричну допомогу»).

Згідно із частиною першою статті 25 Закону України «Про психіатричну допомогу» особи, яким надається психіатрична допомога, мають права і свободи громадян, передбачені Конституцією України та законами України. Обмеження їх прав і свобод допускається лише у випадках, передбачених Конституцією України, відповідно до законів України. Особи, яким надається психіатрична допомога, мають право на відмову від надання психіатричної допомоги, за винятком випадків її надання в примусовому порядку, передбаченому законом (пункт 4 частини третьої статті 25 Закону України «Про психіатричну допомогу»).

Частинами першою, четвертою статті 11 Закону визначено, що психіатричний огляд проводиться з метою з`ясування: наявності чи відсутності в особи психічного розладу, потреби в наданні їй психіатричної допомоги, а також для вирішення питання про вид такої допомоги та порядок її надання. Рішення про проведення психіатричного огляду особи без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника приймається лікарем - психіатром за заявою, яка містить відомості, що дають достатні підстави для такого огляду. Із заявою можуть звернутись родичі особи, яка підлягає психіатричному огляду, лікар, який має будь-яку медичну спеціальність, інші особи.

Зі змісту заяви лікаря психіатра Комунального некомерційного підприємства Кагарлицької районної ради «Кагарлицька центральна районна лікарня» Чубка Петра Петровича про проведення психіатричного огляду фізичної особи у примусовому порядку вбачається, що 09.08.2019 року на адресу комунального некомерційного підприємства Кагарлицької районної ради «Кагарлицька центральна районна лікарня» надійшло колективне звернення жителів будинку АДРЕСА_1 з проханням прийняти міри медичного характеру до ОСОБА_1 , 1970 року народження, що проживає в квартирі АДРЕСА_2 вищеназваного будинку з батьками - пенсіонерами в зв`язку з агресивною та неадекватною поведінкою до оточуючих та власних батьків. Розгляд зазначеного звернення було доручено йому, лікарю-психіатру ОСОБА_2 . Зі змісту колективного звернення слідує, що понад десяти років за ОСОБА_1 спостерігається неадекватна, антисоціальна поведінка, яка особливо проявилася в останній рік. Зокрема, безпідставна агресивність оточуючим, погрози майже всім сусідам по будинку, в супроводженні нецензурної лайки. Також мали місце безпідставні, неадекватні сварки в громадських місцях, як із сусідами, так і з сторонніми людьми. У такої антисоціальної поведінки діти позбавлені можливості проводити свій вільний час на подвір`ї в розташуванні прилеглої території до будинку, де знаходиться дитячий майданчик. Мали місце також й протиправні дії зазначеної особи стосовно дітей у виді погроз кухонним ножем. З батьками поводить себе вкрай агресивно - постійно влаштовує сварки та бійки. Власного батька двічі обливала окропом.

Відповідно до висновку лікаря - психіатра Комунального некомерційного підприємства Кагарлицької районної ради «Кагарлицька центральна районна лікарня» Чубка Петра Петровича встановлено, що надання фізичній особі такого виду медичної допомоги як психіатрична допомога здійснюється з дотриманням Закону України «Про психіатричну допомогу» та інших актів цивільного і медичного законодавства. Специфіка надання особі психіатричної допомоги полягає у тому, що захворювання, пов`язані із психічними розладами, можуть виключати можливість особи усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Тому лікування таких захворювань, звичайно, коли воно мотивоване і необхідне, є турботою про особу. Відповідно до статті 11 Закону України «Про психіатричну допомогу» психіатричний огляд проводиться з метою з`ясування: наявності чи відсутності в особи психічного розладу, потреби в наданні їй психіатричної допомоги, а також для вирішення питання про вид такої допомоги та порядок її надання. Закон передбачає можливість проведення психіатричного огляду особи за її згодою, або може бути проведено без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника в певних випадках. 30.09.2019 р. лікарем-психіатром ОСОБА_2 , у супроводі представника поліції Кагарлицького відділення поліції Обухівського ВП ГУ НП в Київській області здійснено візит за місцем проживання АДРЕСА_9 , з метою реалізації добровільного проходження психіатричний огляду ОСОБА_1 1970, року народження. Однак, здійснити психіатричний огляд в добровільному порядку не надалось можливим. Зі змісту колективного звернення, яке 09.08.2019 року надійшло на адресу комунального некомерційного підприємства Кагарлицької районної ради «Кагарлицька центральна районна лікарня слідує, що понад десяти років за ОСОБА_1 спостерігається неадекватна, антисоціальна поведінка, яка особливо проявилася в останній рік. Зокрема, безпідставна агресивність оточуючим, погрози майже всім сусідам по будинку, в супроводженні нецензурної лайки. Також мали місце безпідставні, неадекватні сварки в громадських місцях, як із сусідами, так і з сторонніми людьми. В такої антисоціальної поведінки діти позбавлені можливості проводити свій вільний час на подвір`ї в розташуванні прилеглої території до будинку, де знаходиться дитячий майданчик. Мали місце також й протиправні дії зазначеної особи стосовно дітей у виді погроз кухонним ножем. З батьками поводить себе вкрай агресивно - постійно влаштовує сварки та бійки. Власного батька двічі обливала окропом. Упродовж останніх трьох років на дії ОСОБА_1 десять разів реагували правоохоронні органи. У зв`язку з чим є обгрунтовані підстави вважати, що громадянка ОСОБА_1 об`єктивно системно виявляє необгрунтовану антисоціальну поведінку, яка не узгоджується з притягненням її до юридичної відповідальності. За певних обставин особа може не керувати своїми діями та не усвідомлювати їх суспільно небезпечний характер або свідомо не припускати настання цих наслідків, а відтак потребує відповідно проведення психіатричного огляду з метою з`ясування наявності-чи відсутності в особи її психічного розладу в розуміння статті 11 Закону України «Про психіатричну допомогу». Тому варто прийти до висновку, що можливість добровільного психіатричного обстеження не реалізована, а тому є достатні підстави для обгрунтованого судження про наявність у громадянки ОСОБА_1 1970 року народження, яка проживає за адресою: АДРЕСА_9 , тяжкого та чи іншого психічного розладу, внаслідок якого вона виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих. У зв`язку з цим, керуючись ст. 11, ч. 7 ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст. 340 Цивільного процесуального кодексу України існують всі підстави щодо проведення психіатричного огляду в примусовому порядку лікарем-психіатром КНП КРР «Кагарлицька ЦРЛ» для встановлення діагнозу та можливого надання медичної допомоги (а.с. 27-28).

Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України «Про психіатричну допомогу» дія цього Закону поширюється на громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні.

Статтею 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначені підстави для госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, а саме: особа, яка страждає на психічний розлад може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановлені в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередньо небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Тобто відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», примусова госпіталізація особи можлива лише у виняткових випадках.

Також ст. 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлена презумпція психічного здоров`я, тобто, кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставі та у порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Так, особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Підпунктом «е» пункту 1статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року (ратифікованої Верховною Радою України прийняттям Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР) кожному гарантується право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім законного затримання осіб для запобігання поширенню інфекційних захворювань, законного затримання психічно хворих, алкоголіків або наркоманів чи бродяг відповідно до процедури, встановленої законом.

Прикладом реалізації права на свободу та особисту недоторканність в контексті положень підпункту «е» пункту 1статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що стосується позбавлення (обмеження) волі психічнохворих шляхом поміщення їх у психіатричний заклад, є рішення у справі Вінтерверп проти Нідерландів від 24 жовтня 1979 року. У вказаній справі ЄСПЛ звернув увагу на три вимоги, що зумовлюють наявність законних підстав для обмеження волі психічно хворої особи. Зокрема, особа повинна реально страждати психічним захворюванням, тобто реальні психічні розлади повинні бути встановлені компетентними органами на основі об`єктивної медичної експертизи; психічні розлади повинні досягти такого рівня, які виправдовують позбавлення волі; дійсність позбавлення волі залежить від наявності такого захворювання, особа може бути позбавлена волі до тих пір, поки є захворювання, що встановлено відповідним висновком.

Такі ж висновки містяться й в інших рішеннях ЄСПЛ, а саме: рішення від 28 жовтня 2003 року у справі Ракевич проти Російської Федерації, рішенні від 27 березня 2008 року у справі Штукатуров проти Російської Федерації.

Правова позиція щодо презумпції психічного здоров`я людини та неможливості незаконного втручання держави в її особисту свободу внаслідок нічим не підтвердженого припущення щодо наявності у неї психічного захворювання викладена у практиці Європейського суду з прав людини є обов`язковою для застосування національними судами.

В матеріалах справи є довідка № 214, виданої районним лікарем психіатром Кагарлицької центральної районної лікарні 11.07.2017 р. про те, що ОСОБА_1 , 1970 року народження, яка зареєстрована по АДРЕСА_9 за психіатричною допомогою не зверталася і на «Д» обліку в психіатричному кабінету Кагарлицької ЦРЛ не перебуває.

Тобто, іншими даними суд не володіє.

З наданого висновку лікаря-психіатра вбачається, що огляд ОСОБА_1 не було проведено, а зроблено припущення, що існують всі підстави щодо проведення психіатричного огляду в примусовому порядку лікарем-психіатром КНП КРР «Кагарлицька ЦРЛ» для встановлення діагнозу, але будь-яких належних доказів на підтвердження її поведінки, що являє собою безпорадність і неможливість самостійно задовольнити основні життєві потреби, та яке психічне захворювання у неї виявлено, ні висновок, ні матеріали справи не містять.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до положень принципу 15 «Принципи госпіталізації» додатку до резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 18 лютого 1992 року №46/119 «Захист осіб із психічними захворюваннями та поліпшення психіатричної допомоги» передбачено, що «…Коли особа потребує лікування в психіатричному закладі, необхідно докладати всіх зусиль, щоб уникнути примусової госпіталізації…».

Це є неприпустимим порушенням прав та свобод особи, оскільки метою примусового лікування є надання своєчасної допомоги за наявності виключних підстав (наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку, нездатність самостійно задовольняти основні свої потреби, можливість завдання значної шкоди своєму здоров`ю у зв`язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги),наявність психічного захворювання як такого за відсутності відповідних підстав та їх доказів не може виправдовувати обмеження свободи особи.

Серед фундаментальних цінностей дієвої конституційної демократії є свобода, наявність якої у особи є однією з передумов її розвитку та соціалізації. Право на свободу є невід`ємним та невідчужуваним конституційним правом людини і передбачає можливість вибору своєї поведінки з метою вільного та всебічного розвитку, самостійно діяти відповідно до власних рішень і задумів, визначати пріоритети, робити все, що не заборонено законом, безперешкодно і на власний розсуд пересуватися по території держави, обирати місце проживання тощо. Право на свободу означає, що особа є вільною у своїй діяльності від зовнішнього втручання, за винятком обмежень, які встановлюються Конституцією та законами України.

Отже, виходячи із засад пріоритету забезпечення прав і свобод людини і громадянина при вирішенні питання про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку, зважаючи, що матеріали даної справи не містять належних, допустимих та достовірних доказів, які б у своїй достатності та взаємозв`язку свідчили про наявність підстав для надання ОСОБА_1 психіатричної допомоги у примусовому порядку, що встановлені законом (ст. 340 ЦПК України), тобто, відсутні ознаки того, що у ОСОБА_1 є психічні розлади і вони досягли такого рівня, які б виправдовували проведення психіатричного огляду фізичної особи у примусовому порядку, суд дійшов висновку, що в задоволенні заяви щодо проведення психіатричного огляду фізичної особи - ОСОБА_1 у примусовому порядку слід відмовити.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 339-342 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні заяви лікаря - психіатра Комунального некомерційного підприємства Кагарлицької районної ради «Кагарлицька центральна районна лікарня» Чубка Петра Петровича стосовно ОСОБА_1 про проведення психіатричного огляду фізичної особи у примусовому порядку відмовити.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги на рішення можуть бути подані протягом 30 днів з дня його складення через суд першої інстанції до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 20.12.2019 р.

Суддя І.І. Шевченко

Присяжні Л.І. Мачульська

Н.В. Гриценко