Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" грудня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Арапіної Н.Є.

з секретарями Рудь Н.В., Бурлака Д.О.

за участі

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 за участю третіх осіб Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Служби у справах дітей Новозаводської в м. Чернігові міської ради про визначення місця проживання дитини,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 за участю третьої особи Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини. Свої вимоги мотивував тим, що з 29 серпня 2013 року позивач у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 29 грудня 2016 року розірвано. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з відповідачем. Однак відповідач не приділяє достатньої уваги здоров`ю малолітньої дитини, фізичному, духовному і психологічному розвитку дитини. У зв`язку з чим позивач просить визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_4 , за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19 грудня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження.

29 березня 2018 року ухвалою суду залучено Службу у справах дітей Новозаводської в м. Чернігові міської ради (14017, м. Чернігів, вул. І.Мазепи, 19) до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

29 березня 2018 року протокольною ухвалою суду витребувано у Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації оригінал висновку щодо доцільності визначення місця проживання ОСОБА_5 разом з батьком ОСОБА_4 .

26 вересня 2018 року ухвалою суду у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про передачу справи до іншого суду за належною підсудністю відмовлено.

Також, 26 вересня 2018 року ухвалою суду витребувано у Служби у справах дітей Новозаводської в м. Чернігові міської ради 14017, м. Чернігів, вул. І.Мазепи, 19) оригінал висновку щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із уточненням адреси місця проживання та підтвердженням обстеження умов проживання.

Крім того, 26 вересня 2018 року ухвалою суду підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

13 вересня 2019 року протокольною ухвалою суду витребувано у Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації оригінал висновку щодо доцільності визначення місця проживання ОСОБА_5 разом з батьком ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 .

02 грудня 2019 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення по суті вимог.

Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представництво інтересів здійснював ОСОБА_1 .

Представник позивача ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги. Дав пояснення, аналогічні викладеним у позові.

Відповідач ОСОБА_2 не визнала позовні вимоги. Дала пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 підтримала пояснення відповідача.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Новозаводської в м. Чернігові міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, просить прийняти рішення з урахуванням інтересів дитини та повністю підтримує висновок про визначення місця проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що затверджений відповідно до рішення виконавчого комітету Новозаводської районної у м. Чернігові ради від 26 березня 2018 року № 59.

Відповідно до вимог ст. 171 Сімейного кодексу України судом не заслухана думка малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки через свій ранній дитячий вік (5 років) вона не в змозі чітко і ясно висловити свою думку щодо її місця проживання.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

З 29 серпня 2013 року позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 29 грудня 2016 року розірвано (а.с. 9, том 1). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8, том 1).

Позивач просить визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_4 , за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач не приділяє достатньої уваги здоров`ю малолітньої дитини, фізичному, духовному і психологічному розвитку дитини.

На підтвердження позовних вимог щодо визначення місця проживання дитини позивачем надано копію медичної амбулаторної картки хворого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10-17, том 1), рішення виконавчого комітету Новозаводської районної у м. Чернігові ради від 23 січня 2017 року, відповідно до якого ОСОБА_4 дозволено забирати для спілкування малолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з матір`ю, кожного другого та четвертого тижня місяця з 07.30 годин п`ятниці до 18.00 годин неділі (а.с. 18), акт обстеження умов проживання від 07 червня 2017 року, складений з метою спілкування батька з донькою ОСОБА_5 (а.с. 19), договір оренди квартири від 01 листопада 2018 року, відповідно до якого позивач орендує квартиру АДРЕСА_2 (а.с. 22-24, 25, том 2), договір оренди квартири від 31 жовтня 2019 року, відповідно до якого позивач орендує квартиру АДРЕСА_2 (а.с. 26-28, 29, том 2), акт № 213 від 07 жовтня 2019 року обстеження умов проживання в квартирі АДРЕСА_2 (а.с. 30, том 2), виписку з особового рахунку про наявність грошових коштів у розмірі 151070,00 грн. (а.с. 41, том 20), свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 42-43), розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, відповідно до якого станом на 28 лютого 2019 року заборгованість позивача становить у розмірі 20 979,85 грн. (а.с. 44, том 2), квитанції про сплату аліментів на утримання дитини (а.с. 45-49, том 2).

Крім того, на підтвердження вимог позивач надав суду висновок психоемоційного стану ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 13 грудня 2018 року, відповідно до якого отримані високі показники близькості обох батьків свідчать про потребу дівчини у спілкуванні з ними. Разом з тим, найвищий показник отримано за критерієм «близькість до батька», який перевищує граничний покажчик норма у два рази і свідчить про велику потребу дівчини у спілкуванні з батьком у повсякденному житті. Отриманий високий показник за критерієм «Батьки, як сім`я разом» та методикою «Малюнок родини» виявлена велика потреба дівчини бачити обох батьків разом, однією сім`єю, цілісно. Разом з тим відсутність можливості спілкування з батьком у повсякденному житті призводить до підсвідомого бажання «тримати» батька у єдиній родині та бути з ним разом (а.с. 4-5, том 2).

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Відповідач скористалася своїм правом подачі відзиву до позову, відповідно до якого заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вона не приділяє достатньої уваги здоров`ю малолітньої дитини, фізичному, духовному і психологічному розвитку дитини. Крім того, відповідач ніколи не чинили позивачу перешкоди у спілкуванні з дитиною.

На підтвердження відзиву відповідач надала суду довідку про реєстрацію місця проживання її та дитини за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 54, 55, том 1), довідку Чернігівського дошкільного навчального закладу № 64 від 19 січня 2018 року, що ОСОБА_5 була вихованкою дошкільного закладу, мати провідувала дитину до закладу та відвідувала свята і батьківські збори (а.с. 56, том 1), довідку Дитячої поліклініки № 1 Чернігівської міської ради від 13 червня 2017 року, що дитину до поліклініки приводить мати, догляд за станом здоров`я дитини мати виконує належно (а.с. 57, том 1), довідку Приватного дошкільного навчального закладу «Планета Дитинства» від 26 січня 2018 року, що за період перебування дитини в закладі мати завжди приводила дитину в охайному вигляді, відвідувала всі заходи закладу (а.с. 58, том 1), нотаріально посвідчена заява відповідача від 22 серпня 2017 року про надання згоди позивачу на виїзд малолітньої дитини за кордон (а.с. 60), нотаріально посвідчена заява відповідача від 27 листопада 2017 року про надання згоди позивачу на виїзд малолітньої дитини за кордон (а.с. 61), договір дарування квартири від 08 червня 2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Шібірін О.Г., відповідно до якого ОСОБА_6 подарувала ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_3 (а.с. 62-63), довідку Товариства з обмеженою відповідальністю «Форсаж» від 26 січня 2018 року, відповідно до якої ОСОБА_2 з 22 січня 2018 року працює на посаді менеджера на умовах віддаленого доступу, посадовий оклад становить 9 000,00 грн. (а.с. 64, 65), довідку Товариства з обмеженою відповідальністю «Сідко Україна» від 22 січня 2018 року про заробітну плату відповідача за період з січня по жовтень у загальному розмірі 72 098,66 грн. (а.с. 66), позитивну характеристику відповідача, видану Товариством з обмеженою відповідальністю «Сідко Україна» (а.с. 67).

Крім того, на підтвердження відзиву відповідач надала суду висновок психоемоційного стану ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 28 лютого 2018 року, відповідно до якого аналіз даних за проведеним опитувальником показав, що ОСОБА_5 продемонструвала більшу близькість до матері та бажання проживати з нею. Разом з тим, за методикою текст-фільм Рене- Жиля встановлено, що дівчина має сильний психоемоційний зв`язок окремо з матір`ю та батьком, який перевижує нормативні показники, але у матері він вище ніж у батька фактично у два рази. Виявлено потребу дівчинки про необхідність бачити батьків разом, як сімейну пару (57%, норма - 42%), що є важливою умовою для її гармонічного особистісного розвитку на даному етапі життя. Батькам треба домовлятись про компроміс у вирішенні конфлікту та його впливу на її психологічний стан (а.с. 146-147, том 1).

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно частини першої та другої ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно зі ст. 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

За ч. ч. 2 та 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

За ст. 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Згідно зі ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до ст. 161 Сімейного кодексу України у випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 судам роз`яснено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 Закону України від 13 січня 2005 року № 2342-ІV "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування", Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866, органами опіки та піклування є державні адміністрації районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад.

Згідно з вимогами ст. 12 цього Закону висновок органу опіки та піклування оформляється на бланку державних адміністрацій районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчих органів міських чи районних у містах, сільських, селищних рад, підписується головою або заступником голови та скріплюється печаткою.

Судом встановлено, що згідно висновку Служби у справах дітей Новозаводської в м. Чернігові міської ради про визначення місця проживання дитини № 59 від 26 березня 2018 року, комісія вважає за доцільне визначити місце проживання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_2 (а.с. 131-132, том 1).

Отже, суд, розуміючи, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, керуючись положеннями Конвенції про права дитини (в якій реалізовано принцип домінанту інтересів дитини над усіма іншими), ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, з урахуванням встановлених обставин справи, зокрема, ставлення матері та батька до своїх батьківських обов`язків, інтересів дитини, уваги і турботи батьків, розвитку дитини в спокійному та стійкому середовищі, в атмосфері любові, емоційної стабільності та матеріальної забезпеченості, а також бажання дитини та фактичне місце проживання доньки з матір`ю, суд приходить до висновку про необхідність проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за постійним місцем проживання матері ОСОБА_2 .

Отже, за встановлених обставин суд приходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2 за участю третіх осіб Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Служби у справах дітей Новозаводської в м. Чернігові міської ради про визначення місця проживання дитини повністю.

Керуючись ст.ст. 3, 9 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, ст.ст. 141, 150, 155, 160, 161, Сімейного кодексу України, Законом України "Про охорону дитинства", п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 247, 259, 263, 264-265, 273 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2 за участю третіх осіб Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Служби у справах дітей Новозаводської в м. Чернігові міської ради про визначення місця проживання дитини відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 12 грудня 2019 року.

Суддя Н.Є.Арапіна