Справа № 477/2813/19
Провадження № 2/477/1093/19
У Х В А Л А

про передачу справи з одного суду до іншого

13 грудня 2019 року м. Миколаїв

Суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області Полішко В.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», третя особа приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області, про захист прав споживачів та визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

08 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 16 серпня 2019 року, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного НОКО Гамзатовою Аліною Анатоліївною, зареєстрований в реєстрі за № 2409, яким стягнено заборгованість за кредитом у сумі 12852,21 грн., а також скасувати його.

Ухвалою суду від 11 листопада 2019 року, заява на підставі частини 1 статті 185 ЦПК України залишена без руху, оскільки не відповідає вимогам статті 175 ЦПК України. Заявнику у строк десять днів з дня отримання ухвали було запропоновано усунути недоліки, що перешкоджають вирішенню питання про відкриття провадження, а саме: обґрунтувати з наданням відповідних доказів підстави звернення до Жовтневого районного суду Миколаївської області, а також обґрунтувати спосіб (способи) захисту прав або інтересів.

Так, позивач у позові обґрунтувала своє право на звернення саме до Жовтневого районного суду Миколаївської області посилаючись на те, що виконавчий напис від 16 серпня 2019 року, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного НОКО Гамзатовою А.А. стосується стягнення заборгованості за споживчим кредитним договором. Водночас, доказів того, що підписана ОСОБА_1 23 листопада 2012 року заява №004-14544-231112 про відкриття карткового рахунку з використанням карткової картки є споживчим кредитом матеріали справи не містять.

Позивачу судом був наданий строк для усунення вказаних недоліків. 09 грудня 2019 року від ОСОБА_1 до суду надійшла заява, в якій вона наполягає на тому, що в 2012 році вона отримувала готівковий кредит на отримання товару, при цьому заява №004-14544-231112 про відкриття карткового рахунку з використанням платіжної картки, надавалася на підпис, як обов`язково надана картка до кредиту. При цьому зазначила, що картка платіжна, а не кредитна. Оскільки кредит було сплачено три роки тому, в неї не залишилося жодного доказу, а всі квитанції згоріли. Наполягала на відкритті провадження у справі. Крім цього, в цій заяві просила витребувати у відповідача відповідні докази.

Пунктом 22 частини 1 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023-ХІІ зазначено, що споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника ( пункт 11 статті 1 Закону України «Про споживчий кредит» від 15 листопада 2016 року № 1734-VIII).

В порушення вищезазначеного позивачем не обґрунтовано з посиланням на відповідні докази, що кредитний договір, за яким вчинений нотаріальний напис є споживчим, що позбавляє позивача звернутися до суду в порядку частини 5 статті 28 ЦПК України.

Згідно з Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріплений у частині 1 статті 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається "належний суд", тобто суд, уповноважений законом розглядати конкретну справу.

Так, відповідно до статті 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Як вбачається зі змісту позову, в якості відповідача вказане товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», що розташоване за адресою: бульвар Вацлава Гавела, 6, м. Київ.

Частиною 12 статті 28 ЦПК України, на яку позивач ОСОБА_1 посилається у позові, передбачено, що позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 06 вересня 2019 року виконавчий напис, який позивач ОСОБА_1 просить скасувати, знаходиться на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни. Комунальне некомерційне підприємство «Миколаївська обласна клінічна лікарня» Миколаївської обласної ради, де працює заявник, розташована за адресою: АДРЕСА_1 Миколаїв АДРЕСА_2 .

Тобто, місцезнаходження відповідача м. Київ, а місце виконання виконавчого напису АДРЕСА_1 Миколаїв АДРЕСА_2 області.

Відповідно до частини 9 статті 187 ЦПК України якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Згідно з положеннями пункту 1 частини 1 статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Враховуючи вищевикладене, оскільки, місцезнаходження відповідача м. Київ, а місце виконання виконавчого напису АДРЕСА_3 . Київська, 1, м. Миколаїв Заводського району Миколаївської області, приходжу до висновку, що цивільну справу за позовом ОСОБА_1 необхідно передати на розгляд до Заводського районного суду м. Миколаєва, до територіальної юрисдикції якого відноситься місце виконання виконавчого напису, в зв`язку з непідсудністю справи Жовтневому районному суду Миколаївської області.

Крім цього, позивач у поданій до суду 09 грудня 2019 року просить витребувати у відповідача письмові докази.

Водночас, суд роз`яснює, що відповідно до положень частини 1 статті 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу та має відповідати вимогам частини 2 зазначеної статті.

Керуючись статтею 31 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Цивільну справу №477/2813/19 за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», третя особа приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області, про захист прав споживачів та визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню передати на розгляд до Заводського районного суду м. Миколаєва, що розташований за адресою: вул. Радісна, 3, м. Миколаїв, 54020, в зв`язку з непідсудністю справи Жовтневому районному суду Миколаївської області.

Відповідно до ст.ст.354-355 ЦПК України ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 15 днів з дня одержання позивачем її копії.

Водночас, відповідно до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. Тобто, через Жовтневий районний суд Миколаївської області.

Суддя В.В. Полішко