Справа № 214/7391/19
2-н/214/1439/19
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

18 грудня 2019 року м. Кривий Ріг

Суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Чернова Н.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР» про видачу судового наказу з вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, -

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника ТОВ «Житлосервіс-КР» Тетера О.В. звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ТОВ «Житлосервіс-КР» заборгованості за період з 01.10.2016 року по 01.09.2019 року в розмірі 3692,87 грн., інфляційних витрат у розмірі 425,62 грн., 3% річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 147,66 грн., а також судового збору у розмірі 192,10 грн.

16.12.2019 року на запит суду надійшли відомості з адресно-довідкового органу, відповідно до яких місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 з 18.01.2001 року по 06.06.2019 року, знятий з реєстрації місця проживання у зв`язку зі смертю.

Дослідивши матеріали справи, зміст та вимоги заяви про видачу судового наказу, суддя прийшов до висновку про необхідність відмови у видачі судового наказу з наступних підстав.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених законом випадках.

Як визначено ст.19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших відносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими ЦПК України, в порядку наказного, позовного (загального або спрощеного) та окремого провадження.

В розумінні ч.ч.3, 5 ст.19 ЦПК України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо. Умови, за яких суд має право розглядати вимоги про стягнення грошових сум у наказному провадженні, а справи у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом.

Згідно зі ст.160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст.161 ЦПК України, зокрема, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу у разі, якщо наявні обставини, передбачені ч.1 ст.186 ЦПК України, зокрема, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою, які звернулися із заявою або до яких пред`явлено вимоги, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Відповідно до ч.2 ст.42 ЦПК України, при розгляді вимог у наказному провадженні учасниками справи є заявник та боржник.

Згідно ч.4 ст.24 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Цивільний процесуальний кодекс України не містить норм, які б передбачали здійснення провадження у справах щодо осіб, які померли до відкриття провадження у справі або вирішення питання про видачу судового наказу. Навпаки, ЦПК України визначає порядок процесуального правонаступництва лише у тих справах, де сторона учасник процесу вибула з певних причин, у тому числі й у зв`язку зі смертю, після відкриття провадження у справі.

Процесуальне правонаступництво між відповідачем та його спадкоємцями у порядку ст.55 ЦПК України допускається, якщо на момент відкриття провадження у справі цивільна правоздатність відповідача не припинилася. Процесуальне правонаступництво у справах наказного провадження в силу його специфіки та характеру не передбачене.

Оскільки пред`явлення вимог до померлої особи, цивільна правоздатність якої на момент вирішення питання про видачу судового наказу припинена, виключає можливість видачі такого наказу, в той час як вимоги, які заявляє представник заявника, стосуються стягнення заборгованості, яка утворилась за спожиті житлово-комунальні послуги, відомостей про спадкоємців боржника та факт отримання спадщини ким-небудь зі спадкоємців в матеріалах справах немає, тому суддя приходить до висновку, що за таких обставин у видачі судового наказу за вимогою ТОВ «Житлосервіс-КР» необхідно відмовити.

Суддя звертає увагу, що відмова у видачі судового наказу за вимогою до ОСОБА_1 не позбавляє заявника права пред`явити вимоги до її спадкоємців у порядку, передбаченому ст.1281 ЦК України, що є самостійним предметом доказування, а тому захист прав заявника має здійснюватись виключно в порядку позовного провадження шляхом пред`явлення позову до потенційних спадкоємців правонаступників споживача.

Відповідно до ч.2 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу на підставі п.4 ч.1 ст.165 ЦПК України унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст.ст.13, 19, 160, 161, 165, 166, 352, 353, п.15 Перехідних положень ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР» у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги.

Копію ухвали направити заявникові.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 15 днів з дня її підписання суддею.

Суддя Н.В. Чернова