13.08.2019
Справа № 642/5459/19
Провадження № 2/642/1545/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2019 року суддя Ленінського районного суду міста Харкова Грінчук О.П., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Друга Харківська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просить суд визнати за ним право власності на Ѕ домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті його матері, визначити, що частка його померлої матері в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0623 га за адресою: АДРЕСА_1 , становить Ѕ частину та припинити право спільної сумісної власності, поділити у рівних частках у розмірі по Ѕ кожному земельну ділянку площею 0,0623 га за адресою: АДРЕСА_1 , визнати за ним право власності Ѕ на земельної ділянки площею 0,0623 га за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті матері.

Дослідивши позовну заяву з додатками, вважаю, що вона підлягає залишенню без руху, з наступних підстав.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року, оскільки певна визначена процедура звернення за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права повинна бути передбачена нормами національного законодавства. І за таких обставин кожна особа, звертаючись до суду із позовом, повинна дотримуватись норм процесуального законодавства.

Положення п.3 ч.3 ст. 175 ЦПК України, передбачає необхідність вказання позивачем ціни позову.

Позивач вказує ціну позову 132 500,00 грн., посилаючись на звіт про вартість земельної ділянки 0,0623 га за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 Магістральна АДРЕСА_1 , від 24.07.2019, згідно якого її ринкова вартість становить 166 500,00 грн., Ѕ якої відповідно 83 250 грн., а вартість домоволодіння з надвірними будівлями згідно з інвентаризаційною вартістю згідно технічного паспорту до нього становить 98507 грн., Ѕ якого відповідно 49 253,50 грн., тому ціна позову в сумі становить 132 500 грн.

Відомості про вартість домоволодіння, відтак і визначення ціни позову не відповідає дійсності з наступних підстав.

Згідно пп. 1,2 п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2014р. № 358 «Про проведення оцінки для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обов`язкових платежів, які справляються відповідно до законодавства» установлено, що оціночною вартістю для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обов`язкових платежів, які справляються відповідно до законодавства, є ринкова вартість, розрахована відповідно до національних стандартів та інших нормативно-правових актів з питань оцінки майна і майнових прав; інформація із звіту про оцінку майна, звіту про експертну грошову оцінку земельних ділянок, що складений для цілей оподаткування, вноситься безперешкодно та безоплатно до Єдиної бази даних звітів про оцінку. Зазначена інформація складається за встановленою Фондом державного майна формою та є додатком до звіту. Підтвердженням такої вартості слугує звіт про оцінку, строк дії якого становить не більше шести місяців з дати оцінки.

Всупереч цьому позивачем не надано до суду звіт про оцінку майна, а саме домоволодіння з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_1 , станом максимум за шість місяців до подачі позову до суду.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивачем надано до суду квитанцію про сплату судового збору у сумі 1325 грн., виходячи з ціни позову 132 500, 00 грн, яка, як встановлено, не відповідає дійсності, відтак, судовий збір сплачено невірно.

П.16 постанови пленуму ВС України № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» передбачено, що «Розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування … визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки … такий обов`язок покладається на позивача».

Таким чином, позивачу необхідно надати до суду звіт про оцінку домоволодіння з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_1 , з дійсною його вартістю на час подання позову до суду, а також вірно зазначити ціну позову та доплатити судовий збір, надавши до суду оригінал квитанції, виходячи з дійсної ціни позову, визначеної на підставі звіту про оцінку спірної земельної ділянки та звіту про оцінку спірного домоволодіння.

Також всупереч ч.5 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на домоволодіння з надвірними будівлями та земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 , станом на 23.10.2013 та 11.02.2015 відповідно, проте на надано таких витягів станом на день подачі позову до суду.

Крім того, згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З постанови нотаріуса Другої ХДНК Пилипенко О.В. від 19.06.2019 про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину вбачається, що нотаріус відмовила у видачі такого свідоцтва лише щодо земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , при цьому, нотаріусом не розглядалось питання про видачу ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину на Ѕ домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , відтак, в цій частині право позивача на оформлення спадщину на таку частину будинку не є порушеним, тому позивачу необхідно обгрунтувати позовну вимогу в цій частині, зазначивши, ким порушується або не визнається його право на оформлення спадщини на Ѕ частину вказаного домоволодіння після смерті матері.

Вказані недоліки перешкоджають відкриттю провадження у справі і підлягають усуненню позивачем.

Від змісту позовної заяви залежать дії судді при вирішенні питання про відкриття провадження у справі і проведення подальших підготовчих дій для розгляду справи у судовому засіданні та при її розгляді по суті, у тому числі і про її судову юрисдикцію та підсудність, про визначення обставин, що мають значення для її вирішення, про залучення в процес інших осіб, дослідження доказів тощо.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасник цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

При цьому, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Крім того, Європейський Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У справі надання повної, детальної інформації щодо заявлених вимог та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду. Право бути поінформованим про характер і підставу позову потрібно розглядати у світлі права мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного позовну заяву потрібно залишити без руху та надати позивачу строк для усунення зазначених недоліків протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що у разі невиконання вимог ухвали до встановленої дати, вказані недоліки не будуть усунуті, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Керуючись ст.ст.175,185, ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Друга Харківська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом, - залишити без руху, надати позивачу строк протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків.

Роз`яснити позивачу, що у разі, якщо він не виконає вказані вимоги, заява вважається неподаною і повертається йому, що не перешкоджає повторному зверненню до суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя