ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/445/19 Номер провадження 22-ц/814/3170/19Головуючий у 1-й інстанції Чуванова А. М. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Абрамов П.С., Бондаревська С.М.,

секретар Зеленська О.І.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 адвоката Логашова Д.І., ОСОБА_4 . та її представника - адвоката Христофорова Ю.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (із повідомленням учасників справи) у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Логашова Дмитра Ігоровича

на рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 24 вересня 2019 року, постановлене суддею Чувановою А.М. (повний текст складено 03 жовтня 2019 року),

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_5 , про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и в:

28.01.2019 ОСОБА_1 звернувся в Київський районний суд м.Полтави із позовом до ОСОБА_4 , в якому просить розділити майно колишнього подружжя наступним чином: визнати за ним, ОСОБА_1 , право власності на квартиру АДРЕСА_1 ; за ОСОБА_4 - право власності на квартиру АДРЕСА_2 . Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що спірні об`єкти нерухомості придбані під час їх перебування у шлюбі та є спільною сумісною власністю подружжя, хоч і були зареєстровані за ОСОБА_4 . Згідно зі звітами про оцінку майна, ринкова вартість квартир складає 501900,00 грн. та 523600,00 грн. Оскільки відповідач відмовляється врегулювати спір в позасудовому порядку, позивач просить суд розподілити майно колишнього подружжя згідно заявлених ним вимог.

Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 28.01.2019 справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя направлено за підсудністю до Октябрського районного суду м.Полтави./а.с.52 т.1/

08.04.2019 ОСОБА_4 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя. Позов мотивує тим, що за час перебування у шлюбі ними набуто не тільки дві квартири, право власності на які зареєстровано за нею, і які є предметом позову, але й легкові автомобілі Volkswagen Passat CC, державний номер НОМЕР_1 , 2012 року випуску, Audi Q7, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , та земельну ділянку під будівництво по АДРЕСА_3 , власником яких зареєстрований ОСОБА_1. Згідно ст.60 СК України вказане майно також є об`єктами права спільної сумісної власності подружжя. Зазначає, що ОСОБА_1 без її згоди, діючи не в інтересах сім`ї, здійснив відчуження автомобіля Volkswagen Passat CC без компенсації їй Ѕ його вартості. Автомобіль Audi Q7, 2007 року випуску, продовжує залишатися в одноособовому володінні позивача, так само як і земельна ділянка, придбана для будівництва індивідуального житлового будинку, що з огляду на припинення шлюбу не може відбуватися в інтересах сім`ї. Тому просить здійснити розподіл майна подружжя, визначивши за нею квартиру АДРЕСА_2 , а також право власності на квартиру АДРЕСА_1 пропорційно сумі вартості Ѕ частки автомобіля Volkswagen Passat CC, 2012 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , вартості Ѕ частки автомобіля Audi Q7, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , а також вартості Ѕ частки земельної ділянки кадастровий номер :14:002:0589, площею 0,04 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 08.04.2019 зустрічну позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя об`єднано в одне провадження з цивільною справою за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя./а.с.112 т.1/

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 24 вересня 2019 року задоволено позов ОСОБА_1 .

Поділено спільне сумісне майно подружжя, визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 . Визнано за ОСОБА_4 право власності на квартиру АДРЕСА_2 .

Зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Поділено спільне сумісне майно подружжя шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 грошової компенсації Ѕ частки вартості автомобіля Audi Q7, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_2 , в розмірі 221000,00 грн. та Ѕ частки вартості земельної ділянки, кадастровий номер: :14:002:0589, площею 0,04 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , в розмірі 22000,00 грн., а загалом: 243000,00 грн.

В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції, яким задоволено позов ОСОБА_1 , вмотивовано тим, що спірні квартири придбані сторонами в період шлюбу за спільні кошти подружжя, томує їх спільною сумісною власністю та підлягають поділу. Відійшовши, за добровільною згодою позивача, від правила рівності часток подружжя в спільному майні, здійснено поділ шляхом виділення позивачу у власність квартиру меншої вартості за адресою: АДРЕСА_4 , а відповідачу - квартиру АДРЕСА_2 .

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 , районний суд виходив із того, що сторонами не спростована презумпція спільності майна подружжя, зокрема, автомобіля Audi Q7, 2007 року випуску та земельної ділянки, що є підставою для визнання за нею права власності на їх Ѕ частини, що обраховується в грошовому еквіваленті згідно ринкової вартості майна. У задоволенні позову щодо стягнення грошової компенсації за автомобіль Volkswagen Passat CC, 2012 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , відмовлено з підстав його необґрунтованості.

ОСОБА_1 , в особі уповноваженого представника - адвоката Логашова Д.І., оскаржив в апеляційному порядку рішення районного суду в частині розміру стягнення грошової компенсації за Ѕ частку автомобіля Audi Q7. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення районного суду в оскаржуваній частині, зменшивши розмір стягнення грошової компенсації із 221 000,00 грн. до 55 000,00 грн., та розстрочити на один рік виконання судового рішення щодо стягнення з нього на користь ОСОБА_4 грошової компенсації за Ѕ частки автомобіля та земельної ділянки на загальну суму 77 000,00 грн.

Зазначає, що на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу 5341/ від 19.04.2019 автомобіль Audi Q7, 2007 року випуску, відчужено на користь ОСОБА_5 за 110 000,00 грн. Законність та відповідність інформації внесеної до цього договору, зокрема щодо ціни автомобіля, погоджена його сторонами та перевірена фахівцем сервісного центру МВС. Правомірність указаного правочину ніким не оспорювалася, а вартість автомобіля обраховувалася з огляду на його технічний стан. Тому саме із вказаної у договорі ціни необхідно обчислювати розмір грошової компенсації відповідачу вартості половини вказаного автомобіля.

Вважає недопустимим та неналежним доказом довідку щодо діапазону цін №93 від 24.05.2019 ТОВ «Консалтингова компанія «Форекс», оскільки відомості, викладені в ній, суперечать об`єктивній дійсності та методології проведення авто-товарознавчих експертиз КТЗ, затверджених постановою КМУ від 10.09.2003 №1440, національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна та майнових прав», Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Відповідач ОСОБА_4 надала суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення районного суду без змін. Заперечує ціну спірного автомобіля, визначену договором, укладеним позивачем із третьою особою, оскільки вона є їх договірною та не відповідає ринковій ціні, що підтверджується довідкою ТОВ «Консалтингова компанія «Форекс».

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У судовому засіданні адвокат Логашов Д.І., представляючи інтереси позивача, підтримав доводи апеляційної скарги, наполягаючи на її задоволенні та зменшення розміру стягнутої грошової компенсації за спірний автомобіль до 55 000 грн. Також підтримав клопотання про розстрочення рішення в частині стягнення грошової компенсації, посилаючись на відсутність у позивача такої суми.

Відповідач ОСОБА_4 та її адвокат Христофоров Ю.В. проти апеляційної скарги заперечують. Доводять, що суд першої інстанції правомірно визначив грошову компенсацію, виходячи з ринкової вартості автомобіля.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з наступного.

Судом установлено та не оспорюється сторонами, що вони перебували у зареєстрованому шлюбі з 10.02.2007 по 05.03.2018./а.с.6 т.1/

За час шлюбу сторонами придбано автомобіль AUDI Q7,2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_1 і який 19.04.2019 ним відчужено на користь ОСОБА_5 за ціною 110 000,00 грн., що підтверджується договором купівлі-продажу транспортного засобу 5341/./а.с.140 т.1/

Згідно інформаційної довідки ТОВ «Консалтингова компанія «ФОРЕКС» від 24.05.2019 №93, діапазон цін колісного транспортного засобу марки AUDI Q7, 2007 року випуску, з об`ємом двигуна 2967 к.см., кузов універсал, складає: від 426 000,00 грн. до 458 000,00 грн. Середнє значення діапазону 442 000,00 грн. Податок на додану вартість 20% - відсутній./а.с.160 т.1/

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 , районний суд виходив із того, що спірний автомобіль набутий під час шлюбу, а тому є спільною сумісною власністю подружжя. Жодна із сторін не спростувала презумпцію спільності майна подружжя. Оскільки автомобіль відповідачем відчужений згідно договору купівлі-продажу без згоди дружини, а вона погоджується на грошову компенсацію їй Ѕ його вартості, до стягнення підлягає частка від ринкової вартості автомобіля, середній розмір якої становить 442 000,00 грн.

Апеляційний суд з такими висновками районного суду погоджується. Доводи апеляційної скарги їх не спростовують, зводяться до переоцінки доказів на свою користь.

Згідно ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. При тому, що не має значення за ким зареєстровано таке майно, оскільки спільна сумісна власність розповсюджується на майно і у тому випадку, коли право власності на нього майно зареєстровано лише за одним з подружжя.

За загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують. (зазначена правова позиція також висловлена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року № 6-843цс17).

Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч.ч.1,2 ст.71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (ч.2 ст.364 ЦК України).

Згідно роз`яснень, викладених в пунктах 22, 30 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 №11, вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Як вбачається із матеріалів справи спірний автомобіль є спільним майном подружжя, презумпція спільності цього майна сторонами, фактично, не заперечується та не спростовується, тому майно підлягає поділу. Оскільки ОСОБА_1 розпорядився автомобілем на власний розсуд без згоди ОСОБА_4 ,то остання має право на грошову компенсацію Ѕ вартості транспортного засобу.

Визначаючи розмір грошової компенсації Ѕ вартості спірного транспортного засобу, районний суд правомірно виходив із того, що така компенсація підлягає стягнення із ОСОБА_1 , виходячи із середньої ринкової вартості автомобіля на час розгляду справи. Такий підхід буде гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку із припиненням її права на спільне майно.

Доводи апеляційної скарги, що розмір компенсації за належну відповідачу частку транспортного засобу слід обраховувати від ціни його відчуження, обумовлену в договорі, апеляційним судом відхиляються. Оскільки позивач здійснив таке відчуження без згоди ОСОБА_4 , як співвласника автомобіля, визначивши договірну ціну з покупцем на власний розсуд, тому вона не може бути взята до уваги за наявності заперечень відповідача щодо його ринкової вартості. Крім того, апеляційний суд враховує, що позивач, діючи недобросовісно, продав спірний автомобіль під час судового розгляду цієї справи, тоді як саме він повинен був надати суду докази ринкової вартості автомобіля, що підлягав поділу, провівши відповідну експертну оцінку, однак цим правом позивач не скористався.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони.

Враховуючи викладені обставини розпорядження позивачем спірним майном без згоди іншого подружжя до вирішення спору судом, апеляційний суд відхиляє доводи позивача щодо неналежності доказу вартості спірного автомобіля - довідки ТОВ «Консалтингова компанія «Форекс» №93 від 24.05.2019 щодо діапазону цін. Неоспорення правомірності договору відчуження вказаного автомобіля не вливає на законність судового рішення, а посилання на незадовільний технічний стан автомобіля, яким обумовлена його вартість в договорі, є припущеннями ОСОБА_1 , які не підтверджені доказами.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена.

Вимоги апеляційної скарги щодо відстрочення виконання рішення суду апеляційної інстанції на один рік задоволенню не підлягають, оскільки мають бути вирішені судом першої інстанції у відповідності до положень ст.435 ЦПК України.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.367,368,374,375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Логашова Дмитра Ігоровича - залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 24 вересня 2019 року - залишити без змін.

У розстроченні виконання рішення відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19.12.2019.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді П.С. Абрамов

С.М. Бондаревська