Справа № 305/1858/19
Провадження по справі 2/305/721/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2019 року Рахівський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючого судді Ємчука В.Е.

за участі секретаря судового засідання Орос С.Ю.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в залі суду в місті Рахові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про зміну розміру та способу стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі Позивач) звернулася суд з позовом до ОСОБА_4 (далі Відповідач) про зміну розміру та способу стягнення аліментів. Позов мотивує тим, що вона перебувала у шлюбі з Відповідачем з 06.02.2016, який рішенням Рахівського районного суду від 05.12.2018 року розірвано. Від цього шлюбу сторони мають сина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рахівським районним судом 04.12.2018 року було видано судовий наказ по справі №305/1972/18, яким ОСОБА_4 зобов`язаний сплачувати аліменти в її користь на утримання сина ОСОБА_6 , в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24.10.2018 року. Даний судовий наказ перебуває на виконанні у відділі Рахівському районному відділі ДВС. На даний момент син проживає з ОСОБА_7 в будинку її батьків. ОСОБА_1 на даний час ніде не працює, оскільки здійснює догляд за малолітнім сином, який знаходиться на її утриманні, а батько дитини жодним чином не допомагає їм, з сином взагалі не зустрічається. Аліменти також він не сплачує, хоча систематично виїжджає за кордон, так як працює перевізником по маршруту до Чеської Республіки. Іншої сім`ї Відповідач не має. Враховуючи наведене вона вважає, що Відповідач має роботу та стабільний заробіток, а отже й можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, тому вважає за доцільне змінити спосіб стягнення аліментів з Відповідача, встановивши їх в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ухвалою Рахівського районного суду від 22.03.2018 року було відкрито провадження у даній справі та за клопотання Позивача призначено її до розгляду в спрощеному провадженні з повідомленням (викликом) сторін, а Відповідачу був наданий строк протягом п`ятнадцяти днів, з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, на подачу відзиву на позовну заяву і докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення Відповідача, однак ОСОБА_4 своїм правом на подачу відзиву не скористався.

В судовому засіданні Позивачка, ОСОБА_1 , та її представник, ОСОБА_2 , позовні вимоги підтримали та наполягали на задоволенні позову. Пояснили, що ОСОБА_1 у даний час здійснює догляд за дитиною, якій ще немає трьох років. Дитина проживає з нею та перебуває на повному її утриманні. Відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, однак аліментів не платить, чим ставить її у важке матеріальне становище. Оскільки ОСОБА_4 працює перевізником та має регулярний дохід, тому вона бажає, щоб Відповідач сплачував аліменти у частці від заробітку.

Представник Відповідача, ОСОБА_8 , в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що ОСОБА_4 сплачує аліменти в користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_9 , в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Відповідач кошти на утримання дитини Позивачці надає, шляхом поповнення платіжної картки Позивачки. У Відповідача нещодавно народилася дитина з іншою жінкою, з якою вони проживають у фактичному шлюбі, крім того Відповідач, хоч і працює перевізником за кордон, однак його робота не має системного характеру, тому постійного доходу не має, а отже вважає, що майновий стан Відповідача не дозволяє сплачувати аліменти в користь ОСОБА_1 у розмірі 1/4 частки зі всіх видів заробітку (доходу) Відповідача, тому просив відмовити у задоволенні позову.

Суд, розглянувши подані позивачем письмові документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов до такого висновку.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який між ним розірвано Рахівським районним судом Закарпатської області на підставі рішення від 05.12.2018 року.

Від шлюбу у сторін народився син, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає з ОСОБА_1 , що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї ОСОБА_1 від 17 липня 2019 року, складеним депутатом Великобичківської селищної ради Й.М.Божука та довідкою Великобичківської селищної ради №2723 від 17.07.2019 року.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з судовим наказом Рахівського районного суду Закарпатської області від 04 грудня 2018 року було наказано стягувати щомісячно, з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 , в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_1 , мешканки АДРЕСА_2 , аліменти, на утримання дитини: сина ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 24 жовтня 2018 року, до досягнення дитиною повноліття.

Підставою звернення до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів є те, що Позивачка не може повністю забезпечити та задовольнити потреби неповнолітнього сина.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р., дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 р.) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Приписами ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей і проживання батьків окремо від них не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дітей.

Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання.

Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Виходячи з вищенаведеного, сторони мають рівні права та обов`язки по утриманню та матеріальному забезпеченні дітей, а отже у мати, і батько зобов`язані утримувати своїх малолітніх (неповнолітніх) дітей.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини, а отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими.

Згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналогічна вимога міститься і в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N 3 від 15.05.2006 року.

Тобто, зазначена законодавча норма вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Аналізуючи вищевказані правові норми законодавства суд дійшов висновку, що стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів (в частці від доходу платника або у твердій грошовій сумі). Закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю, а тому платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів, однак може звернутися до суду з позовом про зменшення їх розміру.

Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Посилання представника Відповідача на те, що ОСОБА_4 створив нову сім`ю та у нього народилася ще одна дитина не є підтвердженням важкого матеріального становища Відповідача, який би не давав можливості сплачувати аліменти у заявленому Позивачкою розмірі, адже він є молодою та здоровою особою, працездатний та зобов`язаний дбати про своїх дітей.

У зв`язку з наведеним позовна вимога про зміну способу стягнення аліментів з твердої грошової суми у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, на одну чверть частку заробітку (доходу) батька, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку підлягає задоволенню, оскільки присудження аліментів у частці від заробітку відповідача позитивно вплине на інтереси дитини, забезпечить якнайкращий рівень її життя та розвитку, стане гарантією здоров`я дитини, її фізичного, духовного та морального розвитку й забезпечення здобуття дитиною належного рівня освіти.

Аліменти на утримання дитини згідно зі ст. 191 СК України присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, однак, беручи до уваги те, що аліменти були вже присудженні рішенням Рахівського районного суду від 08 червня 2016 року, а предметом судового розгляду є зміна розміру аліментів, то в даному випадку змінений розмір аліментів повинен стягуватись від дня набрання чинності рішенням суду і рішення про стягнення аліментів у новому розмірі не підлягає до негайного виконання, а може бути пред`явленим до виконання лише після набрання ним законної сили.

Крім того, відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України слід стягнути в Відповідача судовий збір за розгляд даної справи в сумі 768 гривень 40 копійок.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81, 83, 89, 141, 263-265, 273, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Змінити розмір аліментів, визначений за судовим наказом Рахівського районного суду від 04.12.2018 року, та стягувати щомісячно, з ОСОБА_4 , ІПН НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого у АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_1 , в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_1 , мешканки АДРЕСА_2 , аліменти, на утримання дитини: сина ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого у АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_1 , в спеціальний фонд Державного бюджету України в особі Рахівського районного суду Закарпатської області 768 гривень 40 копійок судового збору на рахунок: отримувач коштів УК у Рахiв. р/Рахівський р-н/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37862638, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача UA6007211, код класифікації доходів бюджету 22030101, призначення платежу - судовий збір.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст рішення виготовлено 18.12.2019 року.

Суддя: В.Е. Ємчук