Справа № 462/3589/19 Головуючий у 1 інстанції: Бориславський Ю.Л.
Провадження № 22-ц/811/3085/19 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Струс Л.Б.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у місті Львові апеляційну скаргу Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 15 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнення,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА», в якому просила стягнути з відповідача на її користь нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з квітня по серпень 2018 року в сумі 14664,53 грн, а також стягнути середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 28.08.2018 по день прийняття рішення суду. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що працювала на ДП «Львівський державний завод «ЛОРТА» на посаді випробувача деталей та приладів четвертого розряду цеху 045. Починаючи з квітня 2018 року, відповідач затримував виплату заробітної плати позивачу, внаслідок чого утворилась заборгованість. 28.08.2018 позивач була звільнена з роботи за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. Станом на день звільнення з роботи відповідач не виплатив позивачу заборгованість із заробітної плати та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, який розрахований по день прийняття рішення. Відтак, просила позов задовольнити.

Оскаржуваним рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 15 серпня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто із Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» на користь ОСОБА_1 нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 14664 грн 53 коп.; середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати у розмірі 76698 грн 09 коп., а всього 91 362 грн 62 коп. без урахування податків та інших обов`язкових платежів, які підлягають утриманню з цієї суми відповідно до законодавства України.

Стягнуто із Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в розмірі 768 грн 40 коп.

У решті позову відмовлено.

Рішення суду оскаржило Державне підприємство «Львівський державний завод «ЛОРТА».

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. Зокрема, не погоджується із розміром середнього заробітку позивача за час затримки розрахунку та вважає, що згідно Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року, розмір середньої зарплати становить 44 959,86 грн без утримання податків та зборів. Просить рішення суду в оскаржуваній частині скасувати.

Згідно ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам не повністю відповідає.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 1987 року перебувала у трудових відносинах з Державним підприємством «Львівський державний завод «ЛОРТА» та 28.08.2018 звільнена за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України з посади випробувача деталей та приладів четвертого розряду цеху 045, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 11-13).

У відповідності до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Як вбачається із довідки ДП «Львівський державний завод «Лорта» № 113 від 25.03.2019 заборгованість по заробітній платі перед позивачем ОСОБА_1 становить 14664,53 грн (а.с. 14).

Встановивши, що при звільненні позивача з роботи відповідачем не було проведено виплату заробітної плати, районний суд прийшов до правильного висновку про стягнення з ДП «Львівський державний завод «Лорта» на користь ОСОБА_1 14664,53 грн нарахованої, але невиплаченої заробітної плати.

Рішення суду в цій частині відповідає вимогам процесуального та матеріального права, обставинам справи та апелянтом не оскаржується.

Однак, колегія суддів не може повністю погодитися із рішенням суду в частині стягнення з ДП «Львівський державний завод «Лорта» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати у розмірі 76 698 грн 09 коп., виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

Ураховуючи невиконання відповідачем свого обов`язку перед позивачем щодо здійснення у день звільнення виплати всіх належних йому сум, суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Механізм здійснення відповідного розрахунку визначено Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі Порядок).

Згідно з абзацом третім п. 2 Порядку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Відповідно до абзацу 1 та 2 п.8 вищевказаного Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно з п.4 вищевказаного Порядку при обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці, крім перелічених вище виплат, також не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов`язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження тощо) та допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.

Районний суд визначаючи розмір середньомісячної заробітної плати ОСОБА_1 , обґрунтовано взяв для розрахунку нараховану позивачці заробітку плату за червень 2018 року та липень 2018 року.

Однак суд не звернув увагу на те, що у липні 2018 року ОСОБА_1 було виплачено 4659,32 грн з урахуванням лікарняних.

Згідно довідки № 278 ДП «Львівський державний завод «ЛОРТА» заробітна плата ОСОБА_1 за червень 2018 року становить 3667,76 грн., за липень 2018 року 1848,32 грн; середньоденна заробітна плата становить 229,84 грн (а.с. 29).

З врахуванням наведеного, середній заробіток позивача за час затримки розрахунку при звільненні за період з 28.08.2018 по 15.08.2019 становить 55851,12 грн (229 грн 84 коп. х 243 роб.днів).

За таких обставин, рішення суду в частині стягнення з ДП Львівський державний завод «Лорта» на користь ОСОБА_1 76 698 грн 09 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку слід змінити, стягнувши з відповідача на користь позивача 55 851 грн 12 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» задовольнити частково.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 15 серпня 2019 року Львівський державний завод «Лорта» змінити в частині стягнення з Державного підприємства «Львівський державний завод «Лорта» на користь ОСОБА_1 76 698 грн 09 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Стягнути з Державного підприємства «Львівський державний завод «Лорта» на користь ОСОБА_1 55 851 грн 12 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку (сума визначена без утримання податків та інших обов`язкових платежів).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 12.12.2019

Головуючий

Судді