печерський районний суд міста києва
Справа № 757/2599/19-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2019 року Печерський районний суд міста Києва

у складі: головуючого судді - Писанець В.А.,

при секретарі судових засідань - Ясеновенко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Служба у справах дітей Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, про надання дозволу на виїзд за кордон без згоди батька, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі України без згоди батька, обґрунтовуючи позов тим, що їхня дитина потребує підвищення рівня світогляду, для ознайомлення з культурою інших народів і стимулювання дитини до вивчення іноземних мов, покрашення стану здоров`я, фізичного, духовного та морального розвитку, проте відповідач не надає у позасудовому порядку згоди на виїзд малолітнього сина за кордон та не пропонує відпочинку для нього в Україні. Тому позивач, уточнивши позовні вимоги заявою від 09 липня 2019 року, просить суд надати їй дозвіл на багаторазові короткочасні поїздки його сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за кордон без дозволу (згоди) та супроводу батька ОСОБА_2 до Республіки Туреччина, Арабської Республіки Єгипет, Автономної Республіки Крим (тимчасово окупована територія України); Республіки Кіпр; Російської Федерації; Федеративної Республіки Німеччина, Французької Республіки, Республіки Польща, Італійської Республіки, Угорщини у період 15 липня 2019 року по 31 грудня 2019 року; з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року; з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року; з 01 січня 2022 року по 31 серпня 2022 року..

Ухвалою судді від 25 січня 2019 року у вказаній справі відкрито провадження за правилами позовного (спрощеного) провадження, того ж дня учасників справи повідомлено про порядок розгляду справи, а також роз`яснено підстави, час та черговість подання заяв по суті справи.

Згідно ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, ч. 4 вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

В судове засідання позивач не з`явилась, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги позову з урахуванням уточнень підтримала та просила задовольнити.

Відповідача повідомити про розгляд справи за правилами позовного (спрощеного) провадження засобами поштового зв`язку за його місцем перебування не є неможливим, так-як з 27 березня 2014 року поштові відправлення, які направлені УДППЗ «Укрпошта» з материкової частини України, не приймаються поштою АР Крим та міста Севастополя та повертаються у зворотному напрямку.

Представник Печерської районної у м. Києві державної адміністрації в особі Служби у справах дітей в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду була подана заява про розгляд справи за відсутності їхнього представника.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження та ухвалити рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів, дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд, приходить наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син - ОСОБА_3 , який проживає разом з матір`ю (позивачем) (а.с. 15-16).

Як вбачається з матеріалів справи, у січні 2018 року позивач звернулася до відповідача із проханням про надання останнім дозволу на перетин державного кордону України малолітнім сином для тимчасового виїзду дитини на оздоровлення (відпочинок).

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 16 ЦК Україна кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.

У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, що передбачає ст. 81 ЦПК України.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У відповідності до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території країни, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батькам, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 25 ЦК України встановлено, що здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. У випадках, встановлених законом, здатність мати окремі цивільні права та обов`язки може пов`язуватися з досягненням фізичною особою відповідного віку.

Частиною 2 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно з статтею 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішуються батьками спільно.

Згідно з пунктом 3 ч. 2 ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Виходячи зі змісту частини 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян України на виїзд з України і порядок розв`язання спорів у цій сфері регулюються Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Відповідно до ратифікованої Постановою Верховної ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції).

Крім того, ст. 1 ч. 3 Конвенції прав дитини від 20 листопада 1989 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Судом встановлено, що сторони не можуть узгодити питання виїзду за кордон їхнього спільного малолітнього сина, який потребує нормального розвитку, позивач не може оформити документи для виїзду малолітнього сина за межі України, тому суд вважає вимоги позивача обґрунтованим та такими, що не суперечать інтересам дитини, а лише сприяють забезпеченню її гармонійного, духовного та морального розвитку, відтак позов підлягає задоволенню.

Суд вважає, доведеним, що баланс інтересів батька та законних та обґрунтованих інтересів неповнолітньої дитини буде дотримано у разі дозволу судом на виїзд дитини за межі України для оздоровлення (відпочинку).

Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у національному та міжнародному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження.

На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача суму сплаченого нею судового збору у розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст. 33 Конституції України, Конвенцією прав дитини, ст.ст. 26, 313 Цивільного кодексу України, ст.ст. 141, 150, 155, 157 Сімейного кодексу України, Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», ст.ст. 4, 12, 13, 76-80, 263, 264, 266, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Служба у справах дітей Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, про надання дозволу на виїзд за кордон без згоди батька - задовольнити.

Надати дозвіл на виїзд за межі України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у супроводі матері ОСОБА_1 та без згоди (дозволу) батька ОСОБА_2 в наступні країни та періоди:

- Республіка Туреччина, Арабська Республіка Єгипет, Автономна Республіка Крим (тимчасово окупована територія України); Республіка Кіпр; Російська Федерація; Федеративна Республіка Німеччина, Французька Республіка, Республіка Польща, Італійська Республіка, Угорщина у період 15 липня 2019 року по 31 грудня 2019 року;

- Федеративна Республіка Німеччина; Італійська Республіка; Держава Ізраїль; Французька Республіка; Російська Федерація; Республіка Кіпр; Королівство Іспанія; Автономна Республіка Крим (тимчасово окупована територія України); Республіка Польща; Об`єднані Арабські Емірати; Угорщина; Республіка Туреччина; Арабська Республіка Єгипет у період з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року;

- Об`єднані Арабські Емірати; Італійська Республіка; Республіка Туреччина; Республіка Кіпр; Автономна Республіка Крим (тимчасово окупована територія України); Арабська Республіка Єгипет; Республіка Індонезія, королівство Таїланд; Федеративна Республіка Німеччина; Французька Республіка; королівство Таїланд; Республіка Індонезія; Російська Федерація; Держава Ізраїль; Королівство Іспанія; Республіка Польща у період з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року;

- Республіка Індонезія, королівство Таїланд; Італійська Республіка; Федеративна Республіка Німеччина; Російська Федерація; Республіка Кіпр; Автономна Республіка Крим (тимчасово окупована територія України); Французька Республіка, Держава Ізраїль; Італійська Республіка; Республіка Туреччина; Арабська Республіка Єгипет; Королівство Іспанія; Республіка Польща у період з 01 січня 2022 року по 31 серпня 2022 року.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) суму сплаченого судового збору у розмірі 768,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В. А. Писанець