ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2019 року Дніпровський Апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», приватного нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Бондаренка Ростіслава Олександровича, треті особи: Соборна районна у місті Дніпрі рада, ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування запису про право власності

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО»

на ухвалу судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 серпня 2019 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 серпня 2019 року заяву ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено.

Заборонено органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження в сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме: суб`єктам державної реєстрації прав; виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі нотаріусам здійснювати будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо нерухомого майна - квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Заборонено Акціонерному товариству «Банк Кредит Дніпро» здійснювати дії щодо відчуження на користь третіх осіб квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а також здійснювати дії, спрямовані на проведення державної реєстрації місця проживання/перебування будь-яких осіб в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 26-29).

Не погодившись із ухвалою судді, АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 серпня 2019 року, посилаючись на порушення суддею норм процесуального права (а.с. а.с. 32-34,58-60).

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 посилаючись на те, що заходи забезпечення позову є цілком співмірними заявленим позовним вимогам, просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

З виділених матеріалів вбачається, що в провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та ПН ДМНО ОСОБА_5 , треті особи: Соборна районна у місті Дніпрі рада та ОСОБА_4 , про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування запису про право власності. (а.с.1-18).

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову, зокрема, заборону вчиняти певні дії (п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України).

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально - правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні рішення.

Згідно ч. 3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з ч. 5 ст. 153 ЦПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Також відповідно до пункту 20 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову (статті 151, 152 ЦПК), наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном), заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, передати спірне майно на зберігання третій особі відповідно до статті 976 ЦК (судовий секвестр).

Згідно до практики Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605цс16 від 25 травня 2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Звертаючись із заявою, позивач просив суд заборонити органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження в сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме: суб`єктам державної реєстрації прав; виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі нотаріусам здійснювати будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо нерухомого майна - квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а також заборонити Акціонерному товариству «Банк Кредит Дніпро» здійснювати дії щодо відчуження на користь третіх осіб квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а також здійснювати дії, спрямовані на проведення державної реєстрації місця проживання/перебування будь-яких осіб в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки у провадженні суду перебуває вище вказаний позов предметом оскарження якого є протиправні дії державного реєстратора вчинені останнім під час прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яким було проведено державну реєстрацію права власності шляхом внесення до нього запису про право власності на спірне майно за відповідачем, при цьому, в даному випадку предметом оскарження захист права власності позивача на спірне нерухоме майно та протиправні дії державного реєстратора - приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бондаренка Ростіслава Олександровича, вчинені в процесі прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 09.11.2018 року за індексним номером 43965921, яким було проведено державну реєстрацію права власності шляхом внесення до нього запису про право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за АТ «Банк Кредит Дніпро» номер запису про право власності 28843700. Таким чином, внаслідок реєстрації такого рішення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, АТ «Банк Кредит Дніпро» стало власником вказаної вище квартири, а отже за вказаним фактом набуло усіх правомочносте власника, якими є право володіння, користування та розпорядження квартирою за адресою: АДРЕСА_1 . Також зазначає, що станом на дату проведення державної реєстрації права власності на Нерухоме майно за АТ «Банк Кредит Дніпро» законними власниками квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 були і є неповнолітні діти ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі Договору дарування квартири від 29 серпня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Київською міського нотаріального округу Румянцевой) І.О. та зареєстрованого в реєстрі за № 3028, що підтверджується інформаційною довідкою від 30.10.2018 року, тобто власниками вказаного нерухомого майна є діти. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Своєчасне невжиття заходів по забезпеченню позову може стати перешкодою для належного та повного захисту і відновлення порушених цивільних прав, оскільки, вказана квартира на даний момент може бути безперешкодно відчужена на користь третьої особи АТ «Банк Кредит Дніпро» відомості про якого як про власника внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.20-24).

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суддя першої інстанції, керуючись ст.ст.149-153 ЦПК України, дійшов обґрунтованих висновків, що існує реальна загроза невиконання судового рішення, заявлені заходи забезпечення позову є співмірними заявленим позовним вимогам, їх невжиття може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його ухвалення на користь позивача, оскільки предметом спору дії та рішення державного реєстратора щодо вище вказаного майна, а відтак не вжиття заходів забезпечення позову порушить право позивача на судовий захист.

Такі висновки судді є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Із ухвали вбачається, що вона має належне обґрунтування, як у необхідності застосування заходів забезпечення позову, так і необхідності застосування саме такого виду забезпечення позову, як заборона вчиняти будь які дії щодо зазначеного майна. Суддя пересвідчився, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір, та існують обставини щодо невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясував обсяг позовних вимог, дані про особу відповідачів, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати позивач, позовним вимогам.

Отже, при вжитті заходів забезпечення позову суддею враховано конкретні обставини справи, зміст позовних вимог, та їх співмірність до вжитих заходів забезпечення позову (пункти 3 і 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судді про необхідність застосування заходів забезпечення позову, а лише мають посилання на те, що суддя дійшов помилкового висновку, що між сторонами виник спір стосовно вказаного майна.

Колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем було заявлено вимоги про забезпечення позову з метою упередження його відчуження та неможливості виконання в майбутньому рішення суду в разі задоволення позову, а тому, враховуючи те, що між сторонами існує спір, наведені позивачем підстави для забезпечення позову є вагомими.

За таких обставин ухвалу судді слід залишити без змін, оскільки вона відповідає нормам процесуального права, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 259, 375, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» - залишити без задоволення.

Ухвалу судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 серпня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: