Житомирський апеляційний суд
Справа №285/3405/18 Головуючий у 1-й інст. Заполовська Т. Г.
Категорія 51 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Галацевич О.М.,

суддів: Григорусь Н.Й., Микитюк О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу №285/3405/18 за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: Департамент праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської міської ради Житомирської області, Новоград-Волинський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, про встановлення факту батьківства, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом,

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_3 ,

на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області, ухвалене 03 вересня 2019 року суддею Заполовською Т.Г. у м. Новоград-Волинському, повний текст рішення складено 11 вересня 2019 року,

в с т а н о в и в :

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_3 , у якому з урахуванням заяви від 15.04.2019 (т. 1 а.с. 182-184), просила встановити факт батьківства ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини. Також, просила визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок по АДРЕСА_1 , видане 25 січня 2019 року на ім`я ОСОБА_3 .

В обґрунтування позову зазначила, що з 2001 по вересень 2012 вона та ОСОБА_5 перебували у фактичних шлюбних відносинах. ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилася дочка ОСОБА_6 . Через правову необізнаність ОСОБА_5 не подав заяву про визнання його батьком та ІНФОРМАЦІЯ_3 помер. Встановлення факту батьківства їй необхідно для призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника та оформлення спадкових прав дитини. Також, послалась на ту обставину, що ОСОБА_3 , яка є рідною сестрою померлого, знаючи про наявність у суді справи про встановлення батьківства, оформила свої спадкові права після смерті ОСОБА_5 на належний йому жилий будинок. Тому вважає, що отримане відповідачкою свідоцтво про право на спадщину у разі встановлення факту батьківства ОСОБА_5 підлягає скасуванню.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 03 вересня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено. Встановлено факт батьківства ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнавши, що вони дійсно є батьком та дочкою. Внесено зміни до актового запису про народження ОСОБА_2 № 8 від 06 січня 2005 року, зазначено у графі «батько дитини» - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок по АДРЕСА_1 , видане на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 7690,14 грн за проведення судової експертизи та в дохід держави 1762 грн судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 коштів за проведення судової експертизи в сумі 7690,14 грн та судових витрат у дохід держави в сумі 1762 грн і ухвалити у цій частині нове про відмову у стягненні судових витрат з ОСОБА_3 .

На його думку, з огляду на зміст позовних вимог, суд помилково поклав обов`язок стягнення судових витрат на ОСОБА_3 . Окрім того, суд не врахував, що відповідачка не чинила перешкод протягом 14 років на подання заяви про визнання батьківства позивачкою, яка також мала можливість записати батька дитини при її народженні, проте отримувала допомогу, як одинока матір. Вважає, що у даному випадку судові витрати має нести позивачка.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просила залишити апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримали, ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_7 апеляційну скаргу не визнали, посилаючись на її безпідставність.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Так, як вбачається зі змісту рішення суду першої інстанції, з відповідачки на користь позивачки стягнуті понесені останньою та документально підтверджені судові витрати, які пов`язані з проведенням у справі судової експертизи в сумі 7690,14 грн. Також, враховуючи, що позивачка звільнена від сплати судового збору (є особою з інвалідністю 2 групи), з відповідачки в дохід держави стягнуто 1762 грн судового збору (за вимогу про встановлення факту батьківства 352,40 грн та за дві вимоги немайнового характеру - про внесення змін до актового запису та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину по 704,8 грн).

Суд апеляційної інстанції вважає правильним такий висновок суду першої інстанції, а доводи апеляційної скарги про те, що у даному випадку судові витрати має нести позивачка, - безпідставними з огляду на наступне.

За змістом ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються , зокрема, у разі задоволення позову - на відповідача (п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України).

Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

За змістом абзацу третього п. 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, якщо його також не звільнено від сплати цих витрат.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачка не звільнена від сплати судового збору відповідно до закону, під час розгляду справи позов не визнавала, а тому суд, задовольнивши позов, обґрунтовано поклав на неї обов`язок по сплаті витрат, понесених позивачкою на оплату судової експертизи, та по сплаті судового збору в дохід держави.

При цьому, питання обов`язку сплати судових витрат залежить від результатів вирішення спору, а не від змісту позовних вимог. Обставин, визначених ч. 9 ст. 141 ЦПК України, за яких суд має право вирішити питання розподілу судових витрат незалежно від результатів вирішення спору під час розгляду справи не встановлено.

Інші доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду не впливають.

Рішення суду у оскаржуваній частині є законним і обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні. В іншій частині щодо суті спору рішення суду не переглядалось.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , залишити без задоволення, а рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 03 вересня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 13 грудня 2019 року.