провадження №2/201/863/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2019 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Федоріщева Ф.Ф.,

за участю секретаря судового засідання - Разумняк К.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕРО ЛТД» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію, інфляційних втрат, 3% річних та відшкодування судових витрат, -

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2017 року позивач звернувся із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію, інфляційних витрат 3% річних та відшкодування судових витрат.

У своєму позові ТОВ «ТЕРО ЛТД» зазначило, що відповідач ОСОБА_1 є власником квартири у багатоповерховому будинку, послуги з централізованого теплопостачання якому надає позивач. Позивачем для здійснення оплати за надані послуги з централізованого опалення споживачу ОСОБА_1 був відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 і щомісячно направлялися квитанції про нарахування вартості наданих послуг з метою їх оплати. Також позивач зазначив, що між ТОВ «ТЕРО ЛТД» як теплопостачальною організацією та споживачем ОСОБА_1 встановились фактичні договірні відносини з приводу надання послуг у сфері теплопостачання, а саме: виконавець надав послуги споживачу, який цими послугами користувався та продовжує користуватись, від послуг не відмовився, усвідомлюючи необхідність оплати за надані послуги. Проте, споживач не оплачував послуги постачальника, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 01.11.2017р. складає 16 616,44 грн. З метою вирішення спору у досудовому порядку, ОСОБА_1 позивачем направлено вимогу № 222 від 20.06.2017р. про сплату в добровільному порядку. Тому позивач просить стягнути з ОСОБА_1 суму боргу у розмірі 16 616,44 грн., 3% річних - 1 007,46 грн. та інфляційні втрати у розмірі 6 113,79 грн., а разом 23 737,69 грн. Крім цього, ТОВ «ТЕРО ЛТД» просило суд стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 1 600 грн.

02 лютого 2018 року заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська позов ТОВ «ТЕРО ЛТД» було задоволено в повному обсязі та стягнуто з ОСОБА_1 на користь товариства заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 16 616,44 грн., а також інфляційні збитки у розмірі 6 113,79 грн., 3% річних 1 007,46 грн., а всього 23 737,69 грн.

29 серпня 2018 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська було задоволено заяву ОСОБА_1 та скасоване заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 лютого 2018 року, справу призначено до розгляду в загальному порядку.

Представник позивача надав до суду заяву, в якій позовні вимогі підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, справу просив розглянути за його відсутності.

Відповідач направила на електронну адресу суду клопотання, в якому просила відкласти розгляд справи у зв`язку з її хворобою та неможливістю прийняти участь у судовому засіданні.

Вирішуючи клопотання відповідача, з огляду на строки розгляду справи судом, визначні ЦПК України, а також враховуючи, що відповідач виклала свою правову позицію по справі в поданій до суду заяві та поясненнях, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, за наявними в матеріалах справи доказами.

Так, у поданих до суду заяві про застосування строку позовної давності та письмові пояснення за позовом відповідач зазначає наступне. Відповідно до розрахунку нарахувань за послуги з теплопостачання ТОВ «ТЕРО ЛТД» заборгованість за теплопостачання ОСОБА_1 позивач зазначив за період з січня 2014 року по жовтень 2017 року (включно), що становить 16616,44 грн. Три відсотки річних за період з грудня 2014 року по листопад 2017 року (включно) становить 1007,46 грн. Інфляційні втрати за аналогічний період 6113,79 грн. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи, позивач за позовом ТОВ «ТЕРО ЛТД» звернувся до суду із даним позовом 11.12.2017р., тому може за законом в межах строку позовної давності заявити позовні вимоги, починаючи з 11.12.2014р. і саме з цього часу почав спливати строк позовної давності. Таким чином, позивач звернувся до суду із даним позовом лише 11.12.2017р., тобто за межами строків позовної давності, передбачених статтею 257 ЦК України (тривалістю у три роки). Разом з тим, позивач не надав суду доказів того, що ним пропущено термін звернення до суду з даним позовом за поважних причин, крім того позивач у своїй позовній заяві не просить суд поновити термін звернення до суду з даною позовною заявою.

Відповідач визнала заявлені до неї позовні вимоги за період заборгованості з 11.12.2014р. по 11.10.2017р. в сумі 9828,85 грн. та тільки при умові наявності у позивача ліцензії на виробництво, постачання та транспортування теплової енергії за весь зазначений період. Крім того, відповідач здійснила розрахунок 3% річних та інфляції, які передбачені ст. 625 ЦК України, в межах строків позовної давності. Так, 3 відсотка річних за період з 01.12.2014р. по листопад 2017 року складає 390,41 грн., розмір інфляції за період, запропонований позивачем, з 01.12.2014р. по жовтень 2017 року складає 1556,95 грн.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено, що позивач товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕРО ЛТД» зареєстровано в ЄДР та має ліцензії на виробництво, постачання, транспортування теплової енергії.

Рішенням Дніпропетровської міської ради № 502 від 10.11.2016р. встановлено тарифи на теплову енергію та послуги з централізованого опалення Товариству з обмеженою відповідальністю «ТЕРО ЛТД» (а.с. 9).

Листом від 20.06.2017р. № 222 Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕРО ЛТД» звернулось до ОСОБА_1 із вимогою про сплату заборгованості за спожиту теплову енергію у розмірі 16 616,44 грн., що підтверджується копією зазначено листа, яка наявна в матеріалах справи (а.с. 16).

29.06.2017р. відповідач ОСОБА_1 отримала вимогу позивача про сплату заборгованості, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с. 17).

Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Стаття 68 ЖК України передбачає, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

Згідно з абз. 8 п. 2 Правил «Про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. № 630, централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормальної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем теплопостачання.

Відповідно ст. 1 ЗУ «Про теплопостачання», споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору. У вказаній статті також визначено, що теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

Статтею 19 ЗУ «Про теплопостачання», визначено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно зі ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від умов договору не допускається.

В силу ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до розрахунку заборгованості за послуги з теплопостачання ОСОБА_1 за період з січня 2014 року по жовтень 2017 року (включно) становить 16616,44 грн. Три відсотки річних за період з грудня 2014 року по листопад 2017 року (включно) становить 1007,46 грн. Інфляційні втрати за аналогічний період 6113,79 грн.

Відповідач подала до суду заяву, в якій просила застосувати до спірних правовідносин строки позовної давності, передбачені чинним законодавством.

Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач за позовом ТОВ «ТЕРО ЛТД» звернувся до суду із даним позовом 11.12.2017р., тобто за межами строків позовної давності, передбачених статтею 257 ЦК України (тривалістю у три роки).

Разом з тим, представник позивача не надав суду доказів на підтвердження поважності пропуску строку позовної давності, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне задовольнити клопотання відповідача та застосувати строки позовної давності до спірних правовідносин.

З огляду на що до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за спожиту теплову енергію за період з 11.12.2014р. по 11.10.2017р. в сумі 9828,85 грн.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3 відсотка річних та інфляційні втрати.

Так, 3 відсотка річних за період з грудня 2014 року по листопад 2017 року становить 390,41 грн., розмір інфляції за період з грудня 2014 року по жовтень 2017 року складає 1556,95 грн.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України під час розгляду справи № 6-59цс13 від 30.10.2013р., споживачі зобов`язані оплатити житлово - комунальні послуги, якщо вони фактично користуються ними і відсутність договору про надання житлово - комунальних послуг в такому випадку не може бути підставою для звільнення споживача від їх оплати у повному обсязі.

Крім того, суд критично оцінює твердження відповідача про те, що вона частково визнає позовні вимоги лише при наявності у позивача ліцензії на виробництво, постачання та транспортування теплової енергії за весь зазначений період, оскільки в судовому засіданні були встановлені повноваження позивача щодо надання послуг з теплопостачання населенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, з огляду на те, що позовні вимоги позивача задоволено частково, то на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 793,75 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 81, 82, 96, 128, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕРО ЛТД» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію, інфляційних втрат, 3% річних та відшкодування судових витрат - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕРО ЛТД» () заборгованість за спожиту теплову енергію за період з 11.12.2014р. по 11.10.2017р. у розмірі 9828,85 грн. (дев`ять тисяч вісімсот двадцять вісім гривень 85 копійок), а також інфляційні збитки за період з грудня 2014 року по жовтень 2017 року у розмірі 1556,95 грн. (одна тисяча п`ятсот п`ятдесят шість гривень 95 копійок), 3% річних за період з грудня 2014 року по листопад 2017 року 390,41 грн. (триста дев`яносто гривень 41 копійка) на р/р НОМЕР_2 у філії Дніпропетровське ОУ АТ «Ощадбанк», МФО 305482 , ІПН 77.

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕРО ЛТД» () судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 793,75 грн. (сімсот дев`яносто три гривні 75 копійок) на р/р НОМЕР_2 у філії Дніпропетровське ОУ АТ «Ощадбанк», МФО 305482 , ІПН 77.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С.С. Федоріщев