Справа № 496/2779/19
Провадження № 2-з/496/5/19
У Х В А Л А

01 серпня 2019 року Суддя Біляївського районного суду Одеської області Трушина О.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою в якій просить забезпечити позов до пред`явлення позову до суду шляхом накладення арешту на земельну ділянку № 6.116, площею 0,06 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , яка розташована по вул. 5 Лінія АДРЕСА_1 «Простор» ОСК «Чайка» на території Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області.

Разом з заявою ОСОБА_1 подав клопотання про відстрочення необхідності сплати судового збору у зв`язку з тим, що на даний час він утримується в Державній установі «Одеській слідчий ізолятор», і у нього фактично немає можливості сплатити судовий збір, судовий збір ним буде сплачено у разі з`явлення такої можливості.

Суд, дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до неї документи, клопотання про відстрочення сплати судового збору, приходить до наступного.

Згідно ч. 5 ст. 151 ЦПК України, до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Згідно до вимог ч. 1 ст.136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати (ч. 3 ст. 136 ЦПК України).

З аналізу положень вказаної норми ЦПК України вбачається, що відстрочення або розстрочення сплати судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі, зменшення розміру належних до оплати судових витрат та звільнення від сплати судового збору це право суду, а не його обов`язок.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеними у п. 29 постанови від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Підстав для відстрочення сплати судового збору, визначених ст. 8 Закону України «Про судовий збір», не встановлено.

Враховуючи, що доказів, які б давали підстави для відстрочення сплати судового збору, суду не надано, клопотання заявника задоволенню не підлягає.

Крім того, згідно ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За вимогами ч. 2 ст. 151 ЦПК України, якщо заява про забезпечення позову подається до відкриття провадження у справі, в такій заяві додатково зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших осіб, які можуть отримати статус учасника справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Реєстраційний номер облікової картки платника податків або паспортні дані інших сторін - фізичних осіб, які не є підприємцями, вказуються у випадку, якщо вони відомі заявнику.

Всупереч положень ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову не відповідає змісту та формі заяви про забезпечення позову, а саме: відсутні ідентифікаційні коди юридичних осіб в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, які можуть отримати статус учасника справи.

Крім того, за вимогами ч. 1 ст.151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштові індекси; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України; реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності;

3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;

6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;

7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Всупереч вказаних положень ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову не відповідає змісту та формі заяви про забезпечення позову, а саме: в заяві відсутній предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення, пропозиції щодо зустрічного забезпечення позову.

Згідно із Постановою Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», за якою, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза не виконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, як вбачається з заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, заява не містить мотивів, за якими заявник вважає, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а також відсутній обсяг позовних вимог, за захистом яких він звернувся до суду.

Згідно частини 9 статті 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене, суд вважає, що заяву про забезпечення позову необхідно повернути заявнику і роз`яснити, що повернення заяви про забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню із даною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 151, 153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору залишити без задоволення.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернути заявнику.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення, до Одеського апеляційного суду, через Біляївський районний суд Одеської області.

Повне судове рішення складено 06 серпня 2019 року.

Суддя О.І. Трушина