Справа № 204/5165/19
Провадження № 2-з/204/81/19
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2019 року суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Токар Н.В., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою, -

встановив:

24.07.2019 року до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою.

24 липня 2019 року разом з позовною заявою, позивачем через канцелярію суду подано заяву про забезпечення позову, в якій остання просила накласти заборону на відчуження будь-яким шляхом та будь-якими особам нерухомого майна 2/5 частини квартири АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_2 , РНКОПП НОМЕР_1 , на підставі рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29.05.2019 року №204/1207/19.

На виконання вимог ч.6 ст.187 ЦПК України, судом був зроблений запит до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

05 серпня 2019 року надійшла відповідь з Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду», суддя не вправі до постановлення ухвали про відкриття провадження у справі здійснювати будь-які дії щодо підготовки справи до судового розгляду, зокрема, забезпечувати позов. За таких обставин, будь-які дії щодо забезпечення позову, судом не здійснювались.

Враховуючи, що згідно ухвали суду від 07 серпня 2019 року відкрито провадження у зазначеній цивільній справі, розгляд заяви про забезпечення позову здійснюється після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі.

Ознайомившись із поданою заявою про забезпечення позову, суд вважає, що вона підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Як вбачається з поданої позивачем заяви, остання просила суд накласти заборону на відчуження будь-яким шляхом та будь-якими особам нерухомого майна 2/5 частини квартири АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_2 , РНКОПП НОМЕР_1 , на підставі рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29.05.2019 року №204/1207/19.

Відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Відповідно до ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 ЦПК України заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

У заяві позивача про забезпечення позову вказано як причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, так і обґрунтовано необхідність їх вжиття, як це передбачено ст. 151 ЦПК України.

Згідно пункту 4 пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 року по справі «Горнсбі проти Греції» зазначено, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. У рішенні зазначається, що гарантовані ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод процесуальні права на справедливий, публічний і швидкий розгляд, передбачає водночас і виконання судових рішень: «Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію».

З матеріалів справи вбачається, що 04.02.2019 року ОСОБА_2 отримав у ОСОБА_3 у борг грошові кошти у сумі 99000 грн. строком на один місяць, про що надав власноруч написану розписку. Вказані грошові кошти відповідач зобов`язався повернути до 05.03.2019 року включно, проте до теперішнього часу кошти не повернув, від виконання своїх зобов`язань ухиляється. Отже, між сторонами виник спір щодо стягнення суми боргу за розпискою.

Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги, що між сторонами виник спір з приводу повернення заборгованості у розмірі 99000 грн. за розпискою від 04.02.2019 року, стягнення інфляційних нарахувань у розмірі 2088,16 грн. та три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 1155,45 грн., а всього 102243,61 грн., існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, враховуючи розумність, співмірність, обґрунтованість і обсяг вимог позивача з метою забезпечення збалансованості інтересів сторін, вважає, що найбільш доцільним буде забезпечення позовних вимог шляхом заборони вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження нерухомого майна, а саме 2/5 частини квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Заборона відчуження вказаного нерухомого майна не обмежить прав ОСОБА_2 на володіння вказаним нерухомим майном.

Саме такий вид забезпечення позову є співмірним заявленим позовним вимогам, забезпечить ухиленню від виконання рішення, у випадку задоволення позовних вимог і, в той же час відповідач не позбавляється можливості володіти і користуватися належним йому майном.

Згідно ч.7 ст.153 ЦПК України, суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову. Тому, розглядаючи дану заяву про забезпечення позову, суд приходить до висновку про необхідність допустити негайне виконання ухвали, про що зазначено в ч.1 ст.157 ЦПК України, згідно якої, ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 149,150, 151,153 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою задовольнити.

Накласти заборону на відчуження нерухомого майна, а саме: 2/5 частини квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , яка зареєстровано на праві власності за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ).

Заборонити іншим особам вчиняти будь які дії щодо 2/5 частин квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , яка зареєстровано на праві власності за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ).

Ухвала підлягає негайному виконанню після її постановлення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.В. Токар