Дата документу 13.12.2019
Справа № 501/2890/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2019 року Іллічівський міський суд Одеської області в складі:

головуючої судді - Петрюченко М.І.,

за участю секретаря судового засідання - Тейбаш Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Чорноморську Одеської області цивільну справу за

позовом: ОСОБА_1

до

відповідача: Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Одеській області

предмет та підстави позову: про стягнення коштів

учасники справи:

представник позивача - адвокат Тарасенко О.В.,

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне та

ВСТАНОВИВ:

І. Виклад позиції позивача та відповідача.

1. 21.08.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Одеській області про стягнення коштів, згідно якого просить суд стягнути з Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Одеській області на свою користь інфляційні втрати у розмірі 49222,16 грн. та 3% річних у розмірі 13098,77 грн., а разом 62320,93 грн. та судові витрати у розмірі 10 768,40 грн.

2. Позов мотивований тим, що 16 жовтня 2015 року Іллічівським міським судом Одеської області у справі №501/2461/15-ц ухвалено рішення про стягнення з відповідача (колишня назва - відділу Державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції Одеської області) грошових коштів на його користь.

20 липня 2017 року Апеляційним судом Одеської області зазначене рішення залишено без змін.

12 грудня 2018 року Верховний Суд залишив без змін судове рішення Іллічівського міського суду Одеської області ву частині стягнення основної суми заборгованості, змінивши тільки розподіл судових витрат.

Судовим рішенням розірвано договір у формі Акту державного виконавця при проведенні електронних торгів від 12.09.2014 року щодо придбання рухомого майна - автомобіля марки Audi, модель Q7, тип легковой універсал, 2007 р. випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , шасі (кузова, рама) № НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , видане РЕВ 3-го МРВ УДАІ ГУМВС України в Одеській області 25.05.2007 року, а також стягнуто з відповідача грошові кошти, які він сплатив за товар, інфляційні втрати, 3 відсотки річних та понесені судові витрати.

Позивач стверджує, що судовим рішенням встановлено, що відповідач порушив його права, як споживача, оскільки не передав йому проданий товар. Судом також застосовано ч.2 ст.625 ЦК України. Розрахунок ціни позову складено станом на 14 травня 2015 року (інфляційні втрати - по квітень 2015 року включно).

За цим судовим рішенням позивач отримав грошові кошти 12 квітня 2019 року.

У вересні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення відшкодування моральної шкоди і відповідної компенсації (інфляційних втрат і 3 відсотків річних), починаючи з 15.05.2015 року (інфляційних витрат з 01 травня 2015 рокеу) по 15.09.2017 року, враховуючи, що грошові кошти у розмірі 278616,00 грн., які позивач сплатив за товар (автомобіль) на той час ще не були сплачені.

Іллічівським міським судом Одеської області цей позов розглянуто (справа №501/1954/17) та стягнено на користь позивача відповідні грошові кошти. Апеляційна скарга на зазначене рішення відхилена Апеляційним судом Одеської області ухвалою від 29.05.2018 року.

Таким чином, інфляційні втрати та 3% річних стягнуто судами за період з 15.05.2015 року по 15.09.2017 року (інфляційні втрати - по серпень 2017 року включно).

Однак, враховуючи, що сума заборгованості повернута позивачу тільки 12.04.2019 року, він має право на стягнення інфляційних втрат та 3% річних з суми 278616,00 грн. за період з 16.09.2017 року по 11.04.2019 року, яка відповідно до розрахунку складає 62320,93 грн.

Позивач звернувся до відповідача з вимогою про сплату зазначеної суми у позасудовому порядку у червні 2019 року, однак отримав відмову.

На підставі викладеного позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

3. Начальник Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Одеській області 11.10.2019 року надав до суду відзив на позов (а.с.97-100) та доповнення до відзиву на позов (а.с.107-109), просив суд відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що на підставі заяви ОСОБА_2 від 04.04.2019 року грошові кошти у розмірі 278616,00 грн., інфляційні втрати у розмірі 114724,78 грн. та 3 відсотки річних у розмірі 5312,79 грн. позивач отримав з моменту виникнення права на отримання грошових коштів по момент фактичної виплати.

Також, відповідач стверджує у відзиві, що:

- рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 16.10.2015 року по справі №501/2461/15ц набрало законної сили 12.12.2018 року, а саме у день винесення постанови Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 12.12.2018 року з ухваленням нового рішення;

- право на отримання інфляційних втрат виникає лише за період прострочення виконання зобов`язання. В даному випадку зобов`язанням виступають грошові кошти у сумі 278 616 грн., які було перераховано 12.04.2019 року Державною казначейською службою України з рахунку Головного територіального управління юстиції в Одеській області на рахунок ОСОБА_1 , а відтак виплата цих коштів не є простроченою.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

4. Представник позивача 10 жовтня 2019 року, 13 листопада 2019 року надав до суду клопотання про проведення судового засідання в режимі відео конференції (а.с.81-82, 123-124).

5. Представник позивача 10 жовтня 2019 року надав до суду клопотання про долучення документів на матеріалів справи (а.с.83).

6. Представник відповідача 11 жовтня 2019 року надав до суду клопотання про відкладення розгляду справи (а.с.95).

7. Представник позивача 21 жовтня 2019 року надав до суду клопотання про проведення судового засідання без його участі та без участі позивача (а.с.104-105).

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

8. Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області 23 серпня 2019 року відкрито провадження у справі (а.с.76-77).

9. В судовому засіданні 23 жовтня 2019 року протокольною ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області закрито підготовче судове засідання, призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.119).

10. Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області 26 листопада 2019 року вирішено питання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції (а.с.128-129).

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

11. Судом встановлено, що 26.08.2014 року державним підприємством «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України проведено електронні торги щодо реалізації рухомого майна автомобіля марки Audi, модель Q7, тип легковой універсал, 2007 р. випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , шасі (кузова, рама) № НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , видане РЕВ 3-го МРВ УДАІ ГУМВС України в Одеській області 25.05.2007 року. За результатами електронних торгів складено протокол №2246 від 26.08.2014 р., яким визнано переможцем позивача (а.с.9-10).

На підставі вказаного протоколу позивач сплатив за товар на рахунок відділу Державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області 278616 грн. та на рахунок Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України 14664 грн.

12. 12.09.2014 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області складено акт, в якому зазначено, що позивач є переможцем електронних торгів і придбав зазначене рухоме майно - вищевказаний автомобіль (а.с.11-12).

13. 22.09.2014 року державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області складено акт, яким встановлено, що виходом державного виконавця за адресами боржника ОСОБА_3 ні боржника, який відповідав за зберігання Товару, ні самого Товару не виявлено. Окрім цього, відповідачем було повідомлено позивача, що відповідальному зберігачу (боржнику) була направлена Вимога щодо передання товару за вих. №03-9813 від 12.09.2014 року.

14. Позивач письмово вимагав видати йому придбаний товар, на що отримав відповідь у формі листа ВДВС Іллічівського МУЮ Одеської області №03-9971 від 23.09.2014 р., у якому зазначалося, що придбаний товар не може бути передано (а.с.13).

15. В травні 2015 року позивач звернувся до Іллічівського міського суду Одеської області з позовом до відповідача і ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України з вимогами розірвати договір у формі акту державного виконавця про проведені електронні торги від 12.09.2014 року щодо придбання рухомого майнаавтомобіля марки Audi, модель Q7, тип легковой універсал, 2007 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , шасі (кузова, рама) № НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , видане РЕВ 3-го МРВ УДАІ ГУМВС України в Одеській області 25.05.2007 р.; стягнути з відділу Державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції Одеської області на користь позивача грошові кошти у розмірі 278616 грн., інфляційні витрати у розмірі 114724,78 грн., 3 % річних у розмірі 5312,79 грн.; стягнути з ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на користь позивача 14664 грн.

16. Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 16.10.2015 року (а.с.14-21), яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 20.07.2017 року (а.с.22-27), зазначений позов задоволено в повному обсязі (справа №501/2461/15-ц).

Судовим рішенням розірвано договір у формі Акту державного виконавця при проведенні електронних торгів від 12.09.2014 року щодо придбання рухомого майна - автомобіля марки Audi, модель Q7, тип легковой універсал, 2007 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , шасі (кузова, рама) № НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , видане РЕВ 3-го МРВ УДАІ ГУМВС України в Одеській області 25.05.2007 року, а також стягнуто з відповідача грошові кошти, які він сплатив за товар, інфляційні втрати, 3 відсотки річних та понесені судові витрати.

Зазначеним судовим рішенням у справі встановлено, що відповідач порушив права позивача, як споживача, оскільки не передав йому проданий товар. Судом також застосовано ч.2 ст.625 Цивільного кодексу, згідно якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь часпрострочення, а також трипроцентирічних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановленийдоговоромабо законом.

17. 12 грудня 2018 року Верховний Суд залишив без змін судове рішення Іллічівського міського суду Одеської області у частині стягнення основної суми заборгованості, змінивши тільки розподіл судових витрат (а.с.28-36).

18. За вказаним вище судовим рішенням позивач отримав грошові кошти 12 квітня 2019 року, що підтверджується копією повідомлень про безспірне списання коштів з рахунків боржника (а.с.110, 112), меморіального ордеру №1 від 11 квітня 2019 року (а.с.111).

19. У вересні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення відшкодування моральної шкоди і відповідної компенсації (інфляційних втрат і 3 відсотків річних), починаючи з 15.05.2015 року (інфляційних втрат з 01 травня 2015 рокеу) по 15.09.2017 року, враховуючи, що грошові кошти у розмірі 278616,00 грн., які позивач сплатив за товар (автомобіль) на той час ще не були сплачені.

20. Іллічівським міським судом Одеської області позов розглянуто (справа №501/1954/17) та стягнуто на користь позивача відповідні грошові кошти (а.с.37-42). Апеляційна скарга на зазначене рішення була відхилена Апеляційним судом Одеської області ухвалою від 29.05.2018 року (а.с.43-49).

21. Таким чином, інфляційні втрати та 3% річних стягнуто судами за період з 15.05.2015 року по 15.09.2017 року (інфляційні втрати - по серпень 2017 року включно).

22. Однак, враховуючи, що сума заборгованості повернута позивачу тільки 12.04.2019 року, він має право на стягнення інфляційних втрат та 3% річних з суми 278616,00 грн. за період з 16.09.2017 року по 11.04.2019 року, яка відповідно до розрахунку складає 62320,93 грн. (а.с.7).

23. Позивач звернувся до відповідача з вимогою про сплату зазначеної суми у позасудовому порядку у червні 2019 року, однак отримав відмову (а.с.65).

V. Оцінка Суду.

24. Задовольняючи позов, суд керується наступним.

Так, у справі №501/2461/15-ц про розірвання договору у формі акту державного виконавця про проведені електронні торги від 12.09.2014 р. щодо придбання рухомого майна автомобіля, судом встановлено, що права позивача порушені, стягнуто грошові кошти, які він сплатив у вигляді попередньої оплати за товар, а також стягнуто інфляційні втрати і 3 проценти річних від простроченої суми станом на подачу позову у травні 2015 року, а тому позивач має право на отримання відповідної компенсації (інфляційних втрат і 3 процентів річних), починаючи з 15.05.2015 року (інфляційні втрати - починаючи з 1 травня 2015 року) по день подачі позову, оскільки відповідач до того моменту не сплатив позивачу належну суму грошових коштів.

За вказаним судовим рішенням позивач отримав грошові кошти 12 квітня 2019 року, що підтверджується копією повідомлень про безспірне списання коштів з рахунків боржника (а.с.110, 112), меморіального ордеру №1 від 11 квітня 2019 року (а.с.111).

25. Згідно з п.1 Розділу 1 Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 16.04.2014 №656/5 (далі - Порядок), що був чинний станом на 12.09.2014 року, електронні торги - прилюдні торги, що здійснюються в електронній формі в Системі.

Відповідно до п.4 Розділу 8 Порядку, Після повного розрахунку переможця за придбане майно на підставі протоколу про проведення електронних торгів та копій документів, що підтверджують розрахунок за придбане майно, державний виконавець протягом п`яти робочих днів складає акт про проведені електронні торги або акт про реалізацію предмета іпотеки і затверджує його у начальника відділу, якому він безпосередньо підпорядкований.

Відповідно до п.8 Розділу 8 Порядку, акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, у випадках, передбачених законодавством.

Згідно з п.9 Розділу 8 Порядку, у разі придбання рухомого майна акт про проведені електронні торги є підставою для отримання майна у зберігача. Цей акт підтверджує виникнення права власності у особи, що придбала рухоме майно.

26. Отже, фактично даний Акт державного виконавця про проведені електронні торги є договором купівлі-продажу товару.

27. Відповідно до ч.4 ст.656 Цивільного кодексу України, до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Відповідно до ч.1 ст.662 ЦК України, Продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до ч.1 ст.664 ЦК України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

28. Згідно з ч.1 ст.693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

29. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

30. Відповідно до ч.2 ст.693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

31. Відповідно до ч.3 ст.693 ЦК України, на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов`язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

32. Згідно з ч.2 ст.651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

33. Відповідно до ч.1 ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до вищевказаного, передання товару - основна умова, на виконання якої розраховував Покупець. Однак, незважаючи на придбання товару, повну його оплату, такий товар позивачем фактично не отриманий, хоча з моменту його покупки пройшло більше, ніж півроку. Отже, Покупець значною мірою позбавлений того, на що розраховував при укладенні Договору, а саме - на своєчасне отримання придбаного автомобіля (Товару) та можливість ним користуватися.

34. Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

35. У звязку з тим, що у справі №501/2461/15-ц судом встановлено, що права Позивача порушені, стягнуто грошові кошти, які він сплатив у вигляді попередньої оплати за товар, а також стягнуто інфляційні втрати і 3 проценти річних від простроченої суми станом на подачу позову у травні 2015 року, Позивач має право на отримання відповідної компенсації (інфляційних втрат і 3 процентів річних) за період з 16.09.2017 року по 11.04.2019 року.

36. Відповідно до розрахунку ціни позову, що додано позивачем до позовної заяви, розмір інфляційних втрат та 3% річних з суми 278616,00 грн. за період з 16.09.2017 року по 11.04.2019 року складає 62320,93 грн. (а.с.7).

37. Суд також враховує, що відповідно до ч.4 ст.82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

38. Відповідач у справі №501/2461/15-ц (відділ Державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області) і відповідач у справі, що розглядається судом (Чорноморський міський відділ державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Одеській області) є однією і тою ж юридичною особою, що підтверджується, зокрема, одним і тим самим ідентифікаційним кодом юридичної особи у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 34944246, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.66-68) і визнається сторонами у справі.

39. Виконання судового рішення у справі № 501/2461/15-ц у справі було зупинено ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.10.2017 року, однак це не є перешкодою у застосуванні ч.ч.3-4 ст.611 ЦК України з наступних підстав.

40. Відповідно до ст.129 Конституції України, однієї з засад судочинства в Україні є обов"язковість судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановленихміжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Таким чином, ЦПК України розрізняє такі правові наслідки набрання чинності судовим рішенням, як його обов"язковість і необхідність виконання.

В свою чергу, стаття 436 ЦПК України передбачає лише можливість зупинення виконання судового рішення, що і було зроблено судом касаційної інстанції. Однак правових підстав для зупинення обов"язковості судового рішення ЦПК України не містить. Тому зупинення виконання судового рішення не може обмежувати обов"язковість судового рішення. Так само ЦПК України не передбачено, що зупинення виконання судового рішення під час його перегляду судом касаційної інстанції позбавляє відповідне судове рішення законної сили.

41. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

42. Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Згідно зі ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

43. З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених сторонами по справі в обґрунтування власних правових позицій, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо суті позовних вимог.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

44. Згідно ст.137 ЦПК України, витрати, повязані з правничою допомогою адвоката,несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво всуді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

45. Позивач в позові просив суд судові витрати покласти на відповідача (а.с.6).

46. Представник позивача 10 жовтня 2019 року надав до суду клопотання про долучення документів до матеріалів справи: квитанції про сплату ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 суми у розмірі 10000,00 грн. (а.с.85) та акт наданих послуг з правової (юридичної) допомоги (а.с.86).

47. Судом встановлено, що представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 є адвокатом (а.с.70), який надає адвокатські послуги позивачу по справі на підставі Договору про надання правової (юридичної) допомоги №4/19 від 01 червня 2019 року (а.с.62-64) та ордеру (а.с.69).

48. Згідно акту наданих послуг з правової (юридичної) допомоги (а.с.86) становлять суму у розмірі 10000,00 грн.(а.с.85).

49. Згідно чч.1, 2, 3 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову-на відповідача; 2) у разі відмови в позові -на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи повязані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторонни або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторонни під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

50. Відповідно до статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір, витрати по сплаті якого понесені позивачем і документально підтвердженні.

51. Зокрема, згідно квитанції №21987649 від 02 серпня 2019 року (а.с.1) позивачем ОСОБА_1 при подачі позову до суду сплачено 768,40 грн. судового збору, який підлягає стягненню з відповідача.

З цих підстав, керуючись ст.ст.2, 5, 10-13, 18, 141, 258-259, 263 Цивільного- процесуального кодексу України, ст.ст.23, 611, 651, 656-664, 693, 694 ЦК України, Суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позов ОСОБА_1 до Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Одеській області про стягнення коштів - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Одеській області (місцезнаходження: Одеська область, м.Чорноморськ, вул.В.Шума, буд.21, ) на користь ОСОБА_1 місцезнаходження: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) за період з 16.09.2017 року по 11.04.2019 року інфляційні втрати у розмірі 49222,16 грн. та 3% річних у розмірі 13098,77 грн., а разом 62320,93 грн.

3. Стягнути з Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Одеській області (місцезнаходження: м.Чорноморськ Одеської області, провулок Шкільний, буд.4-а, кв. 407, РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 ) судові витрати у розмірі 10 768,40 грн.

4. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

6. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

7. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

8. Повний текст рішення виготовлено 13 грудня 2019 року.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області М.І.Петрюченко