Єдиний унікальний номер 235/1949/19 Номер провадження 22-ц/804/2007/19

Єдиний унікальний номер 235/1949/19
Номер провадження 22-ц/804/2007/19
Головуючий у 1 інстанції Бородавка К.П.
Доповідач Агєєв О.В.

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.

суддів Мальованого Ю.М., Санікової О.С.

за участю секретаря судового засідання Самойленко Г.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмут цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27 травня 2019 року по цивільній справі № 235/1949/19 за позовом ОСОБА_1 до Покровської міської ради Донецької області про визначення додаткового строку на прийняття спадщини (суддя Бородавка К.П.), ухваленого в приміщенні суду в м.Покровськ Донецької області, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Покровської міської ради Донецької області про визначення додаткового строку на прийняття спадщини.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її сестра ОСОБА_2 . Після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді не отриманої пенсії.

Постановою державного нотаріуса П`ятої донецької державної нотаріального контори від 19.03.2019 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском встановленого законом шестимісячного строку на прийняття спадщини.

Вважає, що строк пропущено з поважних причин, оскільки сестра померла на тимчасово окупованій території України і отримання документів, пов`язаних з її смертю, та звернення до суду з заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_2 потребувало багато часу.

Просила суд визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини, яка залишилась після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , строком три місяці.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27 травня 2019 року в позові ОСОБА_1 відмовлено.

Позивач не погодилась з даним рішенням суду першої інстанції та подала на нього апеляційну скаргу, в якій просила скасувати оскаржуване рішення, ухвалити нове, яким позов задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Звертає увагу, що з заявою про встановлення факту смерті вона звернулась до суду у грудні 2018 року, проте через необхідність пошуку свідоцтва про народження ОСОБА_2 для встановлення спорідненості, позивач була вимушена виїздити на тимчасово окуповану територію України, через що пропустила визначений законом строк для прийняття спадщини.

Посилається на статті 1262, 1269, 1270, 1272 ЦК України та зазначає, що висновок суду про відсутність належних та допустимих доказів про відсутність наявності об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання заяви про прийняття спадщини в межах шестимісячного строку є некоректним, оскільки перетин лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України несе загрозу життю та може відповідати критеріям непереборної сили.

Відзив на апеляційну скаргу відповідачем не подано.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явилась; про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Надала суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності (а.с.57, 60).

Відповідач Покровська міська рада Донецької області в судове засідання апеляційного суду не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Також надала суду заяву про розгляд справи без участі їх представника (а.с.58, 61).

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання, оскільки, відповідно до частини 2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 29.01.2019 року, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Прохорівське Старобешівського району Донецької області (а.с.8).

З копії свідоцтва про народження ОСОБА_3 від 18.11.1964 року, довідки про народження ОСОБА_4 № 280, довідки про укладення шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 № 281 та свідоцтва про одруження ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від 23.07.1983 року вбачається, що померла ОСОБА_2 є рідною сестрою позивача (а.с.9, 10, 29).

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 28.01.2019 року встановлений факт того, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженка с.Глодневе Брасівського району Брянської області, громадянка України, яка була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 71 рік, місце настання смерті: Україна, Донецька область, Старобешевський район, с.Прохоровське. Причина смерті: хронічна серцево-судинна недостатність, хронічна ішемічна хвороба серця, атеросклеротичний кардіосклероз з гіпертензією (а.с.31, 32).

Постановою державного нотаріуса П`ятої донецької державної нотаріальної контори ГТУЮ у Донецькій області Сафронової Н.Л. від 19.03.2019 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її рідної сестри ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки спадкоємиця у встановлений законом шестимісячний термін спадщину не прийняла: заяву про прийняття спадщини у шестимісячний термін до нотаріальної контори не подала, фактів про прийняття спадщини та документів, що підтверджують родинні відносини із померлою, не надала (а.с.11).

Згідно відповіді П`ятої донецької державної нотаріальної контори ГТУЮ у Донецькій області вих. №292/01-16 від 02.04.2019 року, наданої на запит суду, 19.03.2019 року із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 звернулася її рідна сестра ОСОБА_1 . Оскільки спадкоємець у встановлений законом термін не подав заяву про прийняття спадщини до майна померлої ОСОБА_2 постановою №275/02-31 від 19.03.2019 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Також повідомлено, що окрім ОСОБА_1 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину до майна ОСОБА_2 до теперішнього часу ніхто не звертався, свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с.22).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено наявність обставин об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, що завадили їй звернутись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини в межах шестимісячного строку.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

За загальним правилом право на спадщину виникає у день відкриття спадщини. Спадщина відкривається унаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається із часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Згідно з вимогами статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статті 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно абз. 6 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Таким чином, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон надає йому право на звернення у суд із позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Фактично позивач обґрунтовує поважність причин пропуску строку на прийняття спадщини двома доводами: необхідністю звернення до суду для встановлення факту смерті ОСОБА_9 на не підконтрольній території та перетину лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України для пошуку свідоцтва про народження померлої сестри.

Судом першої інстанції проаналізовано надані позивачем докази на підтвердження її доводів і їм надана відповідна правова оцінка з якою погоджується колегія суддів.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що з заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_2 вона звернулась до суду у грудні 2018 року, тобто до спливу шестимісячного строку звернення з заявою про прийняття спадщини. Проте вказаний довід спростовується рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 28 січня 2019 року, в якому зазначено, що ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення факту смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 (після спливу даного строку) (а.с.31, 32). Крім того, діюче законодавство не передбачає надання нотаріусу свідоцтва про смерть спадкодавця, або рішення суду про встановлення факту смерті особи в даному випадку, а вказує лише на подання відповідної заяви спадкоємцем у шестимісячний термін.

Нотаріус, яким прийнята перша заява, заводить спадкову справу, яка підлягає реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку реєстрації деяких спадкових справ у Спадковому реєстрі» від 15.04.2015 №210. Кінцевою процедурою оформлення спадщини є видача свідоцтва про право на спадщину, при наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Факт смерті спадкодавця нотаріус перевіряє шляхом витребування від спадкоємця свідоцтва про смерть, виданого органом державної реєстрації актів цивільного стану громадян (пункт 1 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Таким чином само звернення до нотаріуса за отриманням свідоцтва про право на спадщину не залежить від наявності або відсутності свідоцтва про смерть спадкодавця на час подання такої заяви.

Більш того, як встановлено судом першої інстанції, і вбачається з матеріалів справи, довідка про народження ОСОБА_4 № 280, довідка про укладення шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 № 281 видані позивачу 13 вересня 2018 року, проте позивач звернулась до суду з заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_2 через майже чотири місяці 28 січня 2019 року, а з заявою про отримання свідоцтва лише 19 березня 2019 року (а.с.10, 11, 31, 32).

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, враховуючи, що факт смерті ОСОБА_2 на тимчасово окупованій території України не свідчить про наявність поважних причин пропуску строку на звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, а позивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження таких причин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

До аналогічного висновку, розглядаючи подібну справу, прийшов Верховний Суд в своїй постанові від 17 квітня 2019 року (справа №591/2229/16 провадження № 61-41241св18).

Крім того, у постанові Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі 717/1796/16-ц зазначено, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Проте, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємця, складні умови праці, які пов`язані із тривалими відрядженнями, у тому числі закордонними, перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України, відбування покарання, з чим пов`язана неможливість прибуття для прийняття спадщини тощо.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Виходячи з наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з діючими нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин та дійшов правильного висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Таким чином, аргументи апеляційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, які тягнуть скасування рішення суду першої інстанції, що в свою чергу, згідно ст.375 ЦПК України, є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27 травня 2019 року залишити без задоволення.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 08 серпня 2019 року.

Головуючий О.В. Агєєв

Судді: Ю.М. Мальований

О.С. Санікова