29.11.2019 Справа № 2-168/09
Провадження № 4-с/331/22/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2019 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Антоненко М.В.

при секретарі Андрієнко С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії начальника Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Проценка Антона Юрійовича, стягувач Військова частина НОМЕР_1 , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою на дії начальника Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Проценка Антона Юрійовича, стягувач Військова частина НОМЕР_1 .

В обґрунтування скарги зазначено, що 02.02.2009 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя розглянуто справу №2-168/09 за позовом ОСОБА_2 , діючого на підставі довіреностей в інтересах ОСОБА_1 , та інших до військової частини НОМЕР_1 про стягнення грошової компенсації за продовольче забезпечення.

За наслідками розгляду вказаної справи суд вирішив: допустити поворот виконання рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10 липня 2007 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до військової частини НОМЕР_1 про стягнення грошової компенсації за продовольче забезпечення та безпідставно стягненні з військової частини НОМЕР_1 кошти за скасованим рішенням на користь військової частини НОМЕР_1 з ОСОБА_1 в сумі 9911,06 грн. (дев`ять тисяч дев`ятсот одинадцять) гривень 06 копійок.

01.07.2012 року державним виконавцем повернуто виконавчий документ стягувачеві на підставі п.5 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».

У травні 2018 року Дніпровський ВДВС ГТУЮ у Запорізький області звернувся до Жовтневого районного суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа №2-168/09 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 боргу в розмірі 9911, 06 грн.

Мотивуючи необхідність видачі дублікату листа тим, що ними було втрачено виконавче провадження.

За наслідками розгляду вказаної заяви Жовтневим районним судом м. Запоріжжя, Дніпровському ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області видано дублікат виконавчого листа.

19.09.2018 року начальником Дніпровського відділ ДВС міста Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області винесено постанову про скасування процесуального документу, якою скасовано постанову про повернення виконавчого документи стягувачу від 01.07.2012 року.

За наслідками постанови про скасування процесуального документу винесеної начальником Дніпровського відділу ДВС міста Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області розпочато виконавчі дії щодо стягнення з ОСОБА_1 доходів.

Вказану постанову вважає не законною та такою, що підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 431 Цивільного процесуального кодексу України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Пунктом 1, ч. 1, ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено, що виконавчий лист є виконавчим документом, а тому згідно з приписами ч.1 ст. 12 зазначеного закону, він може бити пред`явлений до виконання протягом трьох років, якщо інше не передбачено законом. Цей строк починає спливати з наступного дня після набрання рішенням суду законної сили.

З огляду на п. 2, ч. 4, ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», у випадку, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення про що виноситься відповідне рішення.

Як вбачається з викладеного, 30.03.2012 року розпочався строк на початок виконання судового рішення та у стягувача виникло право на пред`явлення виконавчого листа, цей строк не повинен перевищувати трьох років, стягувач міг пред`явити виконавчий лист виключно до 30.03.2015 року.

В супереч закону виконавчий лист пред`явлено до виконання 31.09.2018 року, тобто після спливу трирічного строку на виконання на примусове виконання судового рішення.

Пропуск встановленого строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є підставою для повернення виконавчого документа без прийняття до виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов та інші документи виконавчого провадження доводяться до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження.

Однак, в порушення виказаних вимог законодавства України оскаржувана постанова боржника належним чином доведена не була.

З постановою представник боржника ознайомився під час особистого візиту до ВДВС 09.10.2018 року.

Частиною 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено десятиденний строк оскарження дій та рішень державного виконавця.

Згідно з ч. 1 ст. 448, п.1, ч.1 ст. 449 Цивільного процесуального кодексу України така скарга подається до суду, який розглядав справу яку суд першої інстанції у десятиденний строк, коли особа дізналася, або могла дізнатись про порушення її прав чи свобод.

Відповідно до ч. 2 ст. 449 Цивільного процесуального кодексу України, якщо строк для подання скарги був пропущений з поважних причин, то суд може його поновити.

ЦПК не містить вичерпного переліку підстав, які відносяться до поважних причин і є підставою для поновлення пропущеного процесуального строку.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді Конценцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - Суд) як джерело права.

Пунктом 1 статті 6 параграфу 1 Конвенція гарантує кожному право на звернення до, суду або арбітражу з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань.

Стаття 6 Конвенції встановлює процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі при розгляді цивільного позову в національному суді, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Відповідно до установленої практики Суду право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права на доступ до суду, мають переслідувати легітимну мету а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою. Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми та їх застосування не повинні перешкоджати учасникам провадження використовувати доступні засоби захисту (рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006 №23436/03).

У пункті 41 Рішення від 03.04.2008 року «Пономарьов проти України» Суд вказав, що «правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Суд визначає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі.

Необхідною передумовою здійснення стороною права на оскарження є обізнаність зі змістом рішення (ухвали) суду, постановою державного виконавця, що дає можливість заявнику викласти свої вимоги та зазначити підстави, з яких порушено питання про оскарження.

Не виконання державним виконавцем ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» фактично обмежило боржника подати скаргу в межах строку визначеного ч.І ст. 448 Закону України «Про виконавче провадження» за таких умов причини пропуску подання скарги обумовлені об`єктивними перепонами в реалізації права на судове оскарження, а тому такі причини є об`єктивними.

Посилаючись на вищенаведені обставини, просить суд, поновити строк на подання скарги та скасувати постанову начальника Дніпровського відділу ДВС міста Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області про скасування процесуального документу від 19.09.2018 року у виконавчому провадженні № 30912113

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_8 підтримали скаргу та просили її задовольнити.

Державний виконавець Дніпровського ВДВС міста Запоріжжя ГТУЮ в Запорізькій області Присяжнюк Д.В. просив у задоволенні скарги відмовити у зв`язку з її необґрунтованістю.

Представник стягувача Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_9 просив у задоволенні скарги відмовити.

Суд, вивчивши скаргу, відзив, письмові докази, надані учасниками справи, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що у квітні 2018 року до Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області надійшла заява від стягувача про звернення із заявою до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя про видачу дубліката виконавчого листа № 2-168/09, у зв`язку із тим, що постанову про повернення виконавчого документу стягувачу та оригінал виконавчого листа на адресу військової частини НОМЕР_1 не надходило.

У травні 2018 року Дніпровським ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області направлено заяву про видачу дубліката виконавчого листа та довідку про втрату оригіналу виконавчого листа.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20.06.2018 року по справі № 2-168/09 (провадження № 6/331/152/2018) задоволена заява про видачу дубліката та ухвалено рішення про видачу дублікату виконавчого листа № 2-168/09 виданий Жовтневим районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 боргу у розмірі 9911,06 грн.

19.09.2018 року дублікат зазначеного виконавчого листа надійшов до Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області, у зв`язку з чим була винесена постанова про скасування процесуального документу, а саме було скасовано постанову про повернення виконавчого документу стягувачу.

Відповідно до ч. ч. 4-5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

У Інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015 року зазначено, що при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу у зв`язку з його втратою заявники повинні подати докази, а суди мають обов`язково перевірити, чи не було виконано втрачені судові рішення, судові накази, чи не втратили вони законної сили.

Результат аналізу матеріалів, надісланих для проведення узагальнення, свідчить про хибну практику тих судів, що не з`ясовували підстав, за якими стягувач чи державний виконавець звертався за отриманням дубліката виконавчого листа, та обставин втрати виконавчого листа, не перевіряли дані про існування виконавчих проваджень за цими виконавчими листами або судовими наказами. Матеріали справ взагалі не містили інформації про будь-які дані щодо виконання судових рішень, а тому постановлені ухвали таких судів про видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу не мотивовані.

В даному випадку, судом було перевірено та встановлено, що виконавчий лист № 2-168/09 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 боргу у розмірі 9911,06 грн., втрачено, що в свою чергу унеможливлює проведення виконавчих дій.

Рішення суду не було виконано, оскільки сума боргу у розмірі 9911,06 грн. стягнута не була, виконавчий документ до Військової частини НОМЕР_1 разом з постановою про повернення виконавчого документу не надходило, а отже стягувач був позбавлений можливості повторно пред`явити виконавчий лист до виконавчої служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Відповідно до бланку рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу, ОСОБА_1 стало відомо, про проведення виконавчих дій 01.10.2018 року.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що права заявника, передбачені частиною першою статті 19 Закону України «Про виконавче провадження», порушені не були.

Також суд звертає увагу на те, що рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10.07.2007 року до теперішнього часу не виконано.

Так, відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В абзаці 3 пункту 13 постанови від 07.02.2014 № 6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснив судам, що у разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, при розгляді таких скарг мають застосовуватися положення ЦПК, якими врегульовано аналогічні питання, а саме: стаття 122 ЦПК - про відкриття провадження у справі; статті 26, 27, 45 ЦПК - щодо кола осіб, які беруть участь у справі, їхніх прав та обов`язків; статті 74 - 77 ЦПК - про судові виклики та повідомлення; глави 4 розділу III ЦПК - про судовий розгляд; глав 1, 2 розділу V ЦПК - щодо апеляційного та касаційного оскарження судових рішень тощо.

Аналізуючи вищенаведені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку про те, що начальником Дніпровського відділу ДВС міста Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Проценко А.Ю. обґрунтовано та у відповідності до норм чинного законодавства 19.09.2018 року винесено постанову про скасування процесуального документу, а саме постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві від 01.07.2012 року, оскільки ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20.06.2018 року задоволена заява та ухвалено рішення про видачу дублікату виконавчого листа № 2-168/09 виданого Жовтневим районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 боргу у розмірі 9911,06 грн. А тому у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії начальника Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Проценка Антона Юрійовича необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 255, 447, 448 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у зв`язку з необґрунтованістю в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії начальника Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Проценка Антона Юрійовича, стягувач Військова частина НОМЕР_1 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги, враховуючи п.п. 15.5. п. 15 Розділу 13Перехідних положень ЦПК України, до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Суддя М.В. Антоненко