У Х В А Л А

щодо прийняття позовної заяви

18.12.2019 р. м. Жмеринка

Суддя Жмеринського міськрайонного суду

Вінницької області Шепель К.А.,

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Держави Україна в особі держказанчейської служби, начальника СВ Жмеринського ВП ГУНП Олексюка Володимира Володимировича, слідчого СВ Жмеринського ВП ГУНП Майченка Анатолія Миколайовича про відшкодування моральної шкоди за триваюче хамство правоохоронних органів по кримінальному провадженню за період з 21.10.19 по 17.12.19, -

у с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 17 грудня 2019 року звернувся до суду з цим позовом до Держави Україна в особі, як він вказав «держказначейської служби», начальника СВ Жмеринського ВП Олексюка Володимира Володимировича, слідчого СВ Жмеринського ВП ГУНП Майченка Анатолія Миколайовича. Своєму позову дав назву «Про відшкодування моральної шкоди за триваюче хамство правоохоронних органів по кримінальному провадженню за період з 21.10.19 по 17.12.19».

В позовній заяві вказав, що 20 вересня 2019 року постановою суду стягнуто шкоду з правоохоронних органів за бездіяльність. Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 21 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі 130/2065/19. Після відкриття цього провадження правоохоронні органи два місяці продовжують, як вказує позивач, «валять дурня» та не приймають ніяких рішень в цьому провадженні згідно зі своїми посадовими обов`язками. Всі докази, а також обґрунтування суми заподіяної позивачеві шкоди знаходяться у вищевказаній справі, яку він просить витребувати з суду. Виклавши, на його думку, зміст своїх позовних вимог та обставини на його обґрунтування, позивач просить витребувати на підставі його клопотання необхідні документи, викликати його на засідання, на підставі постанови Вінницького апеляційного суду від 20 вересня 2019 року стягнути з кожного відповідача правоохоронних органів по 10000 грн моральної шкоди через Державу Україна в особі «держказнслужби».

До заяви додав дві її ксерокопії, ксерокопію ухвали від 21 жовтня 2019 року Жмеринського міськрайонного суду про відкриття провадження у справі за його позовом до цих самих осіб про відшкодування моральної шкоди, а також клопотання про витребування з Жмеринського міськрайонного суду цивільної справи № 130/2065/19 та з Жмеринського ВП кримінального провадження №0000020 від 17 серпня 2016 року за частиною першою статті 165 КК України.

Ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї документами, вважаю, що вона не відповідає вимогам статті 175 ЦПК України, і її слід залишити без руху, надавши позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви, з огляду на таке.

Законодавцем визначені вимоги, які ставляться до позовної заяви, вони однакові для всіх і не підлягають спрощеному трактуванню.

Відповідно до положень статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема, найменування суду першої інстанції, до якого подається заява.

В позовній заяві вказано : « В Жмеринский міскрайсуд Вінницької обл. - Образцова 6». Тоді як назва суду першої інстанції, куди ОСОБА_1 подає позов «Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області», юридична адреса : вул. Образцова, 6, м.Жмеринка, Вінницька область, індекс 23100.

Відповідно до вимог вказаної статті позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

В позовній заяві позивач в порушення цих вимог не зазначає повне найменування юридичної особи відповідача, а скорочує її назву «держказнслужба», що є неприпустимим. Якщо йдеться про Державну казначейську службу України, то її найменування у позовній заяві повинно бути вказане повністю.

Відповідно до вимог вказаної статті у позовній заяві також повинен міститись обґрунтований розрахунок сум, що стягуються.

Позивач в порушення цих вимог вказує, що всі докази на обґрунтування суми шкоди знаходяться в справі 130/2065/19, яку він водночас просить витребувати. Однак, згідно з положеннями статті 83 ЦПК України, позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Статтею 84 цього ж Кодексу визначено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Вимоги до такого клопотання зазначені у частині другій цієї статті, а саме : у клопотанні повинно бути зазначено, який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Позивач же, в порушення зазначених вимог закону, розрахунок сум відшкодування моральної шкоди по 10000 грн з кожного відповідача (працівника правоохоронних органів) не обґрунтовує. Водночас подає клопотання про витребування цивільної справи за його ж позовом, яка перебуває в провадженні суду, яке не відповідає вимогам статей 83 та 84 ЦПК України.

Щодо витребування цивільної справи та кримінального провадження слід зазначити таке.

Відповідно до пунктів 2 та 4 частини другої статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України), обов`язок доказування покладається на сторін (частина третя статті 12, частина перша статті 81 ЦПК України) і збирання доказів у цивільних справах за загальним правилом не є обов`язком суду (частина друга статті 12 ЦПК України).

Тому клопотання про витребування доказів - справ №130/2065/19 та кримінального провадження №0000020, додане до позовної заяви у вигляді та з підстав, зазначених ОСОБА_1 , не може компенсувати недоліків позовної заяви в частині не викладення обставин обґрунтування позовних вимог; не зазначення і не додавання доказів на підтвердження обставин позову - суперечить завданню судочинства.

Далі у позовній заяві, згідно з вимогами статті 175 ЦПК України, вказується зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Позивач у своїй позовній заяві способом захисту зазначає Конституцію України. Але спосіб захисту в даному випадку це відшкодування моральної (немайнової) шкоди, про яке просить позивач у своєму позові. Водночас він просить стягнути з Держави Україна в особі «держказнслужби» по 10000 грн на його користь з кожного відповідача, при цьому зазначаючи ціну позову в 10000 грн. Тому не зрозуміло чи 10000 грн взагалі, чи по 10000 грн з кожного відповідача ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ).

Просячи врахувати ухвалу Вінницького апеляційного суду від 20 вересня 2019 року при вирішенні його спору, вказуючи, що з відповідачів слід стягнути моральну шкоду, позивач водночас не надає копію цієї ухвали, а також не наводить мотивів, з яких суд повинен її врахувати при вирішенні його справи.

Також не зрозуміло, про яке кримінальне провадження йдеться у позовній заяві. Суд не повинен з доданих до позовної заяви матеріалів та клопотань встановлювати, що мав на увазі автор позовної заяви.

Викладаючи обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, він вказує, що два місяці після відкриття провадження за його позовом правоохоронні органи продовжують «валять дурня» та не приймають ніяких рішень у цьому провадженні (зі змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що йдеться про відкрите 21 жовтня 2019 року провадження за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, начальника СВ Жмеринського ВП ГУНП Олексюка В.В., слідчого СВ Жмеринського ВП ГУНП Майченка А.М., про відшкодування моральної шкоди). Разом з цим називає бездіяльність правоохоронних органів «триваючим хамством».

Вважаю, що твердження позивача про те, що бездіяльність правоохоронних органів є «триваючим хамством» та що вони «валять дурня» є образливими словами, які надають особисті характеристики учасникам справи; вони не можуть використовуватися ні в заявах по суті справи, заявах з процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їх представників.

Зазначені дії свідчать про очевидну неповагу до честі, гідності відповідачів працівників правоохоронних органів з боку позивача, який такі дії вчиняє. Ці дії також суперечать основним засадам та принципам цивільного судочинства та його завданню.

З огляду на це вчинення таких дій суд може визнати зловживанням процесуальними правами та з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Однак в даному конкретному випадку вважаю, що позивачеві слід надати термін для усунення недоліків позовної заяви шляхом її подання у новій редакції з урахуванням викладених вище зауважень.

Згідно з практикою ЄСПЛ процедурні гарантії, закріплені статтею 6 Конвенції, гарантують кожному право подання скарги щодо його прав та обов`язків цивільного характеру до суду чи органу правосуддя. Таким чином, втілюється право на звернення до суду, одним із аспектів якого є право доступу, тобто право розпочати провадження у судах з цивільних питань (справа «Ґолдер проти Сполученого Королівства», рішення від 21 лютого 1975 року, серія А № 18, пункти 28-36). Суд наголошує, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання.

Під доступом до правосуддя, згідно зі стандартами Європейського суду, розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

З огляду на зазначене рішення Європейського суду, Цивільно-процесуальним Кодексом України встановлені обмеження щодо права позивача на звернення до суду. Дані обмеження полягають у поданні до суду позовної заяви, яка має відповідати вимогам статті 175 ЦПК України. Вразі, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві, що також відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої переважна більшість заяв, поданих до Суду, визначаються неприйнятими, тобто Суд відхиляє її навіть не розглядаючи по суті через невідповідність усім критеріям прийнятності.

Повертаючи заяву ОСОБА_1 , суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, який констатував, що права на суд можуть бути обмежені, але лише таким способом та до такої міри, що не порушують зміст цих прав (пункт 59 рішення «Де Жуфр де ла Прадель проти Франції», пункт 28 рішення «Станєв проти Болгарії та ін.»). Тобто, реалізація права на суд однією із сторін спору має відбуватись таким чином, щоб не порушувати права іншої сторони.

Отже, звертаю увагу позивача на те, що викладення позовних вимог повинно бути зрозумілим не тільки для автора позовної заяви, але й для інших учасників розгляду справи та суду.

Звертаю також увагу позивача ще й на те, що в його позовній заяві містяться слова та висловлювання на російській мові : «Жмеринский», «Украина», «обоснование», «сегодняшний», «органы», «по тем самым» та інші. Статтею 9 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою (якою за статтею 10 Конституції України є українська мова). Учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача, в порядку, встановленому цим Кодексом.

Отже, законом не визначено подання до суду документів, яким є позовна заява як процесуальний документ, іншою, ніж українська, мовою. На цей аспект позивачеві також слід звернути увагу при підготовці нової редакції позовної заяви.

Згідно з частиною першою статті 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись статтями 9, 12, 43, 81, 83, 84, 175, 177, 185 ЦПК України, суддя, -

п о с т а н о в и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Держави Україна в особі держказанчейської служби, начальника СВ Жмеринського ВП ГУНП Олексюка Володимира Володимировича, слідчого СВ Жмеринського ВП ГУНП Майченка Анатолія Миколайовича про відшкодування моральної шкоди за триваюче хамство правоохоронних органів по кримінальному провадженню за період з 21.10.19 по 17.12.19, - залишити без руху, надавши позивачеві строк п`ять днів з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом її викладення та подання до суду у новій редакції по кількості учасників розгляду справи.

Роз`яснити позивачеві, що коли він відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала не може бути оскаржена.

Суддя Костянтин Шепель