Провадження № 2-з/522/581/19

УХВАЛА

про забезпечення позову

07 серпня 2019 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б,

при секретарі судового засідання Шеян І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до до Приморського районного суду міста Одеси з заявою про забезпечення позову до подачі позовної заяви шляхом накладення арешту:

-житловий будинок, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 ;

-житловий будинок, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_2 ;

-житловий будинок, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_3 ;

-заборонити відчуження житлових будинків, внесення у відповідний реєстр відомостей про накладення арешту.

В обґрунтування заяви зазначено, що 16 липня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики в розмірі 40 000 доларів США, строком на 11 місяців, зі строком повернення грошових коштів не пізніше 15 червня 2016 року, що було письмово оформлено у формі розписки. Розписка містить дані про строки зобов`язання, грошову суму, що передана, дата складання розписки, особистий підпис позичальника. Між сторонами було досягнуто згоди всіх істотних умов договору позики. В період до 15 червня 2016 року ОСОБА_2 не виконав свої зобов`язання та не повернув ОСОБА_1 борг у розмірі 40 000 доларів США. В подальшому ОСОБА_2 знову позичив у ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 15000 доларів США. Внаслідок чого 17 лютого 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено ще один договір позики в розмірі 15000 тис. доларів США, строком на 6 місяців, строк повернення визначений до 01 вересня 2018 року. При цьому ОСОБА_2 в усній формі запропонував продовжити строк повернення боргу за першим договором позики та зазначив, що поверне борг у розмірі 40 000 дол. США одночасно з поверненням боргу за другим договором позики у розмірі 15 000 дол. США в строк до 01 вересня 2018 року. Сукупний борг ОСОБА_2 складав 55 000 дол. США., що підтверджується розписками.

У строк до 08 листопада 2018 року ОСОБА_2 повернув грошові кошти у розмірі 12 916 дол. США. Залишок боргу у розмірі 42 084 дол. США за договорами позики ОСОБА_2 зобов`язався повернути 35000 дол. США ОСОБА_1 відповідно до графіку, а саме :

-10 000 дол. США 13.11.2018 року

-15 000 дол. США 16.11.2018 року;

-10 000 долю США 23.11.2018 року.

Решту грошових коштів у розмірі 7 084 дол. США ОСОБА_2 обіцяв повернути якнайшвидше.

Заявник також зазначає, що 29.01.2019 року направив поштою ОСОБА_2 вимогу про повернення боргу. 05 березня 2019 року ОСОБА_3 повернув 11 000 дол. США,. Однак станом на сьогоднішній день ОСОБА_3 грошові кошти не повертає. Основна сума заборгованості складає, 31 084 дол. США,, що еквівалентно дорвіню 80 3210 грн., 56 коп. на день подання заяви, а також з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочки, інфляційне збільшення блогу на 99 027 грн., 91 коп. , а також 3 % річних від прострочення суми, що становить 32685 грн, що складає разом 934 923 грн., 47 коп. Заявник стверджує, що у зв`язку з тим що, ОСОБА_3 вже тривалий час не повертає та не виконує свої зобов`язання, то у заявника є побоювання, ОСОБА_3 незаконно привласнив кошти заявника та безпідставно ними користується. Тому виникає необхідність в забезпечені позову шляхом накладання арешту на житловий будинок, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 ; житловий будинок, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_2 ; житловий будинок, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_3 .

Суд, проаналізувавши матеріали заяви, приходить до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню частково входячи з наступного.

Згідно ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1-2 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

При цьому, загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об`єктом прав, що став предметом спору.

Предметом майбутнього позову має бути повернення боргу у розмірі за договорами розписки у розмірі 934923 грн., 47 коп., які були укладені між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , тому, суд вважає пов`язаним предмет позову з заходами забезпечення позову, шляхом накладення арешту на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_2 .

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Верховним Судом України у постанові від 25.05.2016 року по справі №6-605цс16 зроблено висновок, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових Інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, не порушує речове право володіння особи майном, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте, тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання значної шкоди позивачам.

Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті.

При розгляді заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод

Відповідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно до ч.ч. 1, 3-7ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, яких заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд дійшов висновку про його часткове обгрунтування, тому невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його постановлення на користь позивача, для відновлення прав позивачу необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а відтак й порушить права позивача на судовий захист, а забезпечення позову навпаки виступають запорукою виконання можливого рішення суду.

Виходячи із пов`язаності заходів забезпечення позову з його предметом, а також з тим, що в суду є всі підстави вважати, що невжиття цих заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому, суд вважає за можливим забезпечити позов шляхом накладенням арешту на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 власником якого є ОСОБА_1 .

Щодо вимог про накладення арешту на житловий будинок, знаходиться за адресою : АДРЕСА_2 ; житловий будинок, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_3 , то слід зазначити наступне, що виходячи з суми заборгованості, яка складає 934 923, 47 грн, суд вважає, що накладення арешту на житловий будинок, знаходиться за адресою : АДРЕСА_2 ; житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , є недоцільним, оскільки судом враховано співрозмірність заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

При цьому суд звертає увагу, що забезпечення позову направлений на охорону матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, і не є обмеженням права власності особи в повній мірі та носить тимчасовий характер.

У відповідності до ч.1-3 ст. 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо:

1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або

2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Із наданих до суду документів, вбачається, що заявник зареєстрована на території України, в матеріалах справи відсутні документи на підтвердження того, що майновий стан заявника або її дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, у зв`язку з чим, судом питання щодо зустрічного забезпечення одночасно з вирішенням питання щодо забезпечення позову не вирішується.

При викладених обставинах та керуючись ст. ст. 149-154, 157, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВА:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви-задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на :

- Житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

В задоволенні інших вимог відмовити.

Копію ухвали для виконання направити до Миколаївського районного відділу ДВС ГТУЮ в Миколаївській області ( 54036, м. Миколаїв, вул. Очаківська, 142).

Роз`яснити заявнику положення ч. 4 ст. 152 ЦПК України, згідно якої він має пред`явити позов протягом 10 днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Ухвала про забезпечення позову набуває законної сили з дня її проголошення (підписання) суддею та підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала в частині зустрічного забезпечення позову може бути оскаржена разом з ухвалою про забезпечення позову або окремо.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Повний текст ухвали складено 08.08.2019 року.

Суддя Свячена Ю.Б.