Справа № 428/1318/19
Провадження № 2/428/1177/2019
25 липня 2019 року м. Сєвєродонецьк
Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:
головуючого судді Посохова І.С.,
за участю секретаря судового засідання Колядінцевої П.В.,
прокурора Новохацької І.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сєвєродонецька Луганської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою виконуючого обов`язки керівника Сєвєродонецької місцевої прокуратури Онуфрієнка Олександра Вікторовича в інтересах держави в особі Управління охорони здоров`я Сєвєродонецької міської ради, Комунальної установи «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» Сєвєродонецької міської ради до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних із стаціонарним лікуванням потерпілого від кримінального правопорушення,
Виконуючий обов`язки керівника Сєвєродонецької місцевої прокуратури Онуфрієнко Олександр Вікторович в інтересах держави в особі Управління охорони здоров`я Сєвєродонецької міської ради, Комунальної установи «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» Сєвєродонецької міської ради звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних із стаціонарним лікуванням потерпілого від кримінального правопорушення.
Згідно з розрахунком вартості лікування, розрахованого КУ «СМБЛ», сума фактичних витрат закладу на лікування в травматологічному відділенні лікувального закладу потерпілої ОСОБА_2 з 27.12.2017 по 30.01.2018 склала 30 261, 94 грн., з яких:
- перебування з 27.12.2017 по 31.12.2017 - 4,167 ліжко/днів х 1565,32 грн. = 6522,69 грн.;
- харчування під час перебування у відділенні - 33 дні х 41,00 грн. = 1353,00 грн.;
- лікарські препарати за бюджетні кошти - 288,02 грн.
Вартість лікування розраховано згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету та їх використання, затвердженим Постановою КМУ від 16.07.1993 р. № 545.
Сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначена закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003(у), які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Загальна кількість ліжко-днів відділення за місяць - зведені статистичні показники.
Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день проведена виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання.
Ухвалою Сєвєродонецького міського суду від 02 квітня 2018 року у справі № 428/1608/18 встановлено факт винуватості ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та спричиненні тілесних ушкоджень ОСОБА_2 .
На підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілою, ОСОБА_1 звільнений від кримінальної відповідальності. Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрито.
Цивільний позов прокурора в інтересах КУ «СМБЛ» про відшкодування витрат лікувального закладу на лікування особи, яка потерпіла від злочину, в межах кримінального провадження заявлено не було.
Отже, відповідач ОСОБА_1 зобов`язаний відшкодувати витрати КУ «СМБЛ» на стаціонарне лікування потерпілої від злочину ОСОБА_2 в розмірі 30 261, 94 грн.
Водночас, УОЗ Сєвєродонецької міської ради не вжито цивільно-правових заходів до стягнення заборгованості за витрати лікувального закладу на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення, внаслідок чого вбачається порушення законних інтересів держави, що обумовлюється неналежним виконанням своїх обов`язків з боку УОЗ міськради з виконання поставлених завдань та не сприяє реалізації державної політики у галузі охорони здоров`я.
Неповернення вказаних коштів в умовах дефіциту бюджетних коштів суттєво порушує економічні інтереси держави та права працівників, що працюють у лікарні, і громадян, що отримують медичні послуги в лікарні, так як ці кошти направляються на розвиток медичної бази лікарні, закупівлю медичних препаратів, виплату зарплати, а також забезпечує можливість реального виконання комунальним закладом охорони здоров`я державних гарантій на надання безоплатної медичної допомоги відповідно до вимог ст. 49 Конституції України.
У судовому засіданні прокурор Новохацька І.Г. позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі.
Представник позивача Феленко П.І. в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Прокурор не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача. У зв`язку з наведеним, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю відповідача ОСОБА_1 , а матеріали, що є у справі, достатніми для цього.
Вислухавши прокурора, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини.
З матеріалів справи вбачається, що згідно з копією ухвали Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 02.04.2018 у справі № 428/1608/18 діяння, яке інкримінується обвинуваченому ОСОБА_1 , дійсно мало місце та містить склад кримінального правопорушення, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, а саме п. 18.1 Правил дорожнього руху України, що спричинило потерпілій ОСОБА_2 середньої тяжкості тілесне ушкодження за ознакою тривалості розладу здоров`я, тобто злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Даною ухвалою ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілою ОСОБА_2 та кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрито.
Згідно з відповіддю головного лікаря КУ «СМБЛ» № 2814 від 27.12.2018, потерпіла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходилась на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні КУ «СМБЛ» з 27.12.2017 по 30.01.2018.
Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з лікуванням потерпілої від кримінального правопорушення, які повинен відшкодувати відповідач. Вказані правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України.
Відповідно до ч. 2 ст. 1191 ЦК України Держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину.
Відповідно до ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.
Відповідно до ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.
Відповідно до п. 3 «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора.
Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.
Відповідно до п. 2 «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання.
До теперішнього часу в добровільному порядку витрати на лікування особи, яка потерпіла від злочину, закладу охорони здоров`я відповідач не відшкодував.
Враховуючи викладене вище, суд доходить висновку, що обставини, викладені в.о. керівника Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області Онуфрієнко О.В. в обґрунтування позовних вимог, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, в даному випадку наявні передбачені законом підстави для стягнення з відповідача ОСОБА_1 витрат на стаціонарне лікування потерпілої від кримінального правопорушення ОСОБА_2 , який їх не відшкодував у добровільному порядку, у зв`язку з чим позов виконуючого обов`язки керівника Сєвєродонецької місцевої прокуратури Онуфрієнка Олександра Вікторовича до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних із стаціонарним лікуванням потерпілого від кримінального правопорушення, підлягає задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а тому з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1 921, 00 грн.
Керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд
Позов виконуючого обов`язки керівника Сєвєродонецької місцевої прокуратури Онуфрієнка Олександра Вікторовича в інтересах держави в особі Управління охорони здоров`я Сєвєродонецької міської ради, Комунальної установи «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» Сєвєродонецької міської ради до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних із стаціонарним лікуванням потерпілого від кримінального правопорушення, задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Рішення може бути оскаржено до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

- позивач: Комунальна установа «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» Управління охорони здоров`я Сєвєродонецької міської ради, місцезнаходження: 93404, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Єгорова, буд. 2-б, ;

- представник позивача: Феленко Петро Іванович , місце роботи: АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_1 , виданий 07.12.2016;

- відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_2 , виданий 15.03.1999 Сєвєродонецьким МВ УМВС України в Луганській області.

Суддя І. С. Посохов