Справа № 161/5235/19
Провадження № 2-о/161/151/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2019 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Олексюка А.В.,

при секретарі Шумиводі О.І.

з участю заявника ОСОБА_1 ,

представника заінтересованої особи: управління Державної міграційної служби України у Волинській області Марцих Є.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: управління Державної міграційної служби України у Волинській області про встановлення факту постійного проживання на території України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України, вказуючи на ті обставини, що станом на 24.08.1991 року і по 13.11.1991 року проживала в Україні.

Заявник має намір отримати паспорт громадянина України,проте без встановлення факту проживання на території України вона позбавлена того, що є громадянкою України.

З врахування вищенаведеного, просить суд встановити факт її постійно проживання на території України, станом на 24.08.1991 року і на 13.11.1991 року включно.

Заявник в судовому заяву підтримала, з підстав в ній зазначених. Просила суд заяву задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судовому засіданні при розгляді заяви покладалась на думку суду.

Заслухавши пояснення заявника, представник заінтересованої особи, свідків, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що заява підставна та підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у селищі Ворокомле Камінь-Каширського району Волинської області.

В 1991 році ОСОБА_1 документована паспортом громадянина СРСР серії НОМЕР_1 , виданий Камінь-Каширським РВВС Волинської області.

За відомостями підрозділу УДМС України у Волинській області від 24.05.2019 року вбачається, що ОСОБА_1 з 02.02.1992 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9).

З трудової книжки серії НОМЕР_2 від 30.07.1993 року вбачається, що ОСОБА_1 з 01.09.1990 року по 28.06.1993 року навчалась в Луцькому СПТУ-9, а з 05.07.1993 року працювала муляром-штукатуром 4-го розряду в орендній ремонтоно-будівельній дільниці УВС Волинської області (а.с. 8).

Той факт, що заявник з 24.08.1991 року та по 13.11.1991 року проживала на території України та зокрема за адресою: АДРЕСА_1 , також підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Згідно з ч. 5 ст. 11 Цивільного кодексу України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.

Згідно із п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженогоуказом Президента України від 27.03.2001 року №215, встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Пунктом 8 цього Порядку визначено, що для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: 1) заяву про встановлення належності до громадянства України; 2) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); 3) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

У пункті 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

За змістом п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України.

Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах».

Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів.

Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні.

Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Згідно ст. 293 та ч. 2 ст. 315 ЦПК України, суд в порядку окремого провадження розглядає цивільні справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Встановлення факту постійного проживання на території України заявнику необхідне для отримання паспорта громадянина України.

З врахуванням викладеного, суд вважає доведеним факт постійного проживання ОСОБА_1 на території України, станом на 24.08.1991 року і на 13.11.1991 року включно.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 77, 81, 89, 263, 264, 265,293, 315 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка села Ворокомле Камінь-Каширського району Волинської області, зареєстрована в АДРЕСА_1 , постійно проживала на території України, станом на 24.08.1991 року і на 13.11.1991 року включно.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В.Олексюк