ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2019 року м. Чернівці

Справа № 727/2797/19

Провадження № 22-ц/822/662/19

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Литвинюк І. М.

суддів: Владичана А.І., Лисака І.Н.

секретар - Герман Я.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05 квітня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача - ОСОБА_3 , до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.Бі.АЙ-КООП», третя особа на стороні відповідача - ОСОБА_4 , про відшкодування матеріальних збитків, завданих джерелом підвищеної небезпеки в результаті, головуючий у І-й інстанції - Смотрицький В.Г.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 у березні 2019 року звернувся до суду з позовом до АТ «Страхова група «Ю.Бі.АЙ-КООП», третя особа на стороні відповідача - ОСОБА_4 , про відшкодування матеріальних збитків, завданих джерелом підвищеної небезпеки в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що ОСОБА_4 09 червня 2018 року о 17.53 год., керуючи транспортним засобом «Опель Вектра», н.з. НОМЕР_1 , по вулиці Небесної Сотні м. Чернівці, не дотримався безпечної дистанції, не врахував дорожньої обстановки, не надав переваги в русі, в результаті чого допустив зіткнення із транспортним засобом «Део Ланос», д.н.з. НОМЕР_2 , під його керуванням. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Відповідно до схеми місця ДТП від 09 червня 2018 року транспортний засіб «Део Ланос» отримав пошкодження, а саме: деформацію капота, пошкодження лакофарбового покриття капота, пошкодження решітки радіатора, пошкодження лакофарбового покриття та деформацію передньої декоративної накладки бампера, деформацію переднього номерного знака, деформацію лівого крила, пошкодження передньої лівої фари, деформацію переднього бампера, пошкодження та деформацію ріснічок обох передніх фар.

Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19 жовтня 2018 року вину правопорушника ОСОБА_4 доведено.

Транспортний засіб «Део Ланос», д.н.з. НОМЕР_2 , згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, належить на праві власності ОСОБА_3 , а позивач є володільцем та користувачем даного транспортного засобу.

Відповідно до накладної №10А від 11 липня 2018 року, накладної №10А від 12 липня 2018 року, акту виконаних робіт, на ремонт транспортного засобу «Део Ланос» ним витрачено кошти в сумі 25 100 грн.

На дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого автомобіля «Опель Вектра», н.з. НОМЕР_1 , була застрахована АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» на підставі Полісу ОСЦПВВНТЗ №АК/8295325.

Він звертався із заявою до страхової компанії про компенсацію збитків, однак отримав відмову.

Просив стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в сумі 25 100 грн, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05 квітня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

На зазначене рішення представник позивача ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Посилається на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та ухвалене з порушенням норм матеріального права.

Зазначає, що страховика мав повідомити саме страхувальник ОСОБА_4, а не потерпілий ОСОБА_2 . На місці ДТП ОСОБА_2 жодної інформації про страхувальника чи страховий поліс від ОСОБА_4 чи співробітників поліції не одержував. Про те, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 застрахована, апелянт дізнався від своїх представників, які ознайомились із матеріалами справи про адміністративну відповідальність.

На апеляційну скаргу АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» подало відзив, у якому просило рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

За змістом частин 4, 6 статті 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ (справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб); справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (ч. 4 ст. 274 ЦПК), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За вимогами частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд даної справи з ознаками малозначності згідно із частин 4, 6 статті 19, частини 1 статті 369 ЦПК України здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач ОСОБА_2 порушив порядок і строки звернення до страхової компанії, що призвело до неможливості призначення страховиком розміру завданої шкоди.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Судом першої інстанції та матеріалами справи встановлено, що 09 червня 2018 року о 17.53 год. ОСОБА_4, керуючи транспортним засобом «Опель Вектра», н.з. НОМЕР_1 , по вулиці Небесної Сотні м. Чернівці, не дотримався безпечної дистанції, не врахував дорожньої обстановки, не надав переваги в русі, в результаті чого допустив зіткнення із транспортним засобом «Део Ланос», д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Вина водія ОСОБА_4 у вчиненні вищенаведеного ДТП підтверджується постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці 19 жовтня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення №727/10441/18 (а.с.15).

Транспортний засіб марки «Део Ланос», д.н.з. НОМЕР_2 належить на праві власності третій особі - ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Відповідно до схеми місця ДТП від 09 червня 2018 року (а.с. 27-28) транспортний засіб «Део Ланос» отримав пошкодження, а саме: деформацію капота, пошкодження лакофарбового покриття капота, пошкодження решітки радіатора, пошкодження лакофарбового покриття та деформацію передньої декоративної накладки бампера, деформацію переднього номерного знака, деформацію лівого крила, пошкодження передньої лівої фари, деформацію переднього бампера, пошкодження та деформацію ріснічок обох передніх фар.

На дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого автомобіля «Опель Вектра», н.з. НОМЕР_1 , застрахована АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» на підставі Полісу ОСЦПВВНТЗ №АК/8295325.

Відповідно до статті 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закону) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та /або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Статтею 22 Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 33.3 статті 33 Закону водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов`язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна.

Статтями 33, 34 Закону передбачено порядок звернення у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати). Водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: дотримуватися передбачених правилами дорожнього руху обов`язків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди; вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди; поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси. Водій невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.

Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, відповідно до вимог Закону.

Відповідно до положення пункту 34.3 статті 34 Закону, якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Матеріалами справи встановлено, що 11 грудня 2018 року ОСОБА_3 звернулася на адресу генерального директора АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» із заявою на виплату страхового відшкодування (а.с.74).

Актом огляду колісного транспортного засобу від 11 грудня 2018 року, складеного ОСОБА_5 стосовно транспортного засобу марки «Део Ланос», д.н.з. НОМЕР_2 встановлено, що ліва фара, капот, радіатор та передній бампер замінено, тобто автомобіль відновлено після ДТП (а.с. 71-72).

19 лютого 2019 року АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» надіслало відповідь на адресу ОСОБА_3 , яким останню повідомлено про відмову у виплаті страхового відшкодування за даною подією, оскільки у зв`язку із зміною загального виду пошкоджень автомобіля марки «Део Ланос», д.н.з. НОМЕР_2 , в порушення вимог ст.ст. 33, 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» було позбавлено можливості встановити повний перелік пошкоджень, скласти калькуляцію відновлювального ремонту та визначити розмір заподіяного збитку (а.с.29).

Відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, якщо КТЗ на момент технічного огляду відновлено повністю або частково, то калькуляція відновлювального ремонту не складається, а надається повідомлення замовнику оцінки про неможливість проведення дослідження.

Згідно з п.п. 37.1.3 п. 37.1 статті 37 Закону підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

З огляду на зазначене, АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» не вбачало правових підстав для відшкодування шкоди позивачу.

На підтвердження завданого збитку в розмірі 25 100 грн позивачем надано дві накладні - № 10А від 11 липня 2018 року та № 10А від 12 липня 2018 року, а також акт виконаних робіт (а.с.21-23).

З огляду на викладене, оскільки позивачем було порушено пункт 33.3 Закону щодо обов`язку збереження пошкодженого транспортного засобу у такому стані, в якому він знаходився після дорожньо-транспортної пригоди, до огляду представником страховика, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_2 порушив порядок і строки звернення до страхової компанії, що призвело до неможливості призначення страховиком розміру завданої шкоди.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 405/5159/15-ц.

Аргументи апеляційної скарги про те, що позивачу на момент ДТП не було відомо про те, що цивільна правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована, не заслуговують на увагу та спростовуються матеріалами справи, а саме, схемою ДТП, яка також була підписана ОСОБА_2 та ОСОБА_4 і складалась працівниками поліції у чіткій відповідності до посвідчувальних документів, наданих по транспортних засобах учасниками пригоди; в графі відомості про т/з «Опель Вектра», н.з. НОМЕР_1 зафіксовано номер та серію Полісу, найменування Страховика.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно з частинами 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів вважає, що належних та допустимих доказів для спростування висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, передбачених статтями 76, 77, 78 ЦПК України, чи порушень норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування рішення відповідно до ст. 376 ЦПК України, апеляційна скарга не містить.

Апеляційна скарга також не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції. Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди позивача з висновками суду першої інстанції, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги немає.

Враховуючи наведене, відповідно до вимог статті 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий І.М. Литвинюк

Судді: А.І. Владичан

І.Н. Лисак