Єдиний унікальний номер 219/8732/16-ц Номер провадження 22-ц/804/779/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2019 року м. Бахмут Донецька область

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Канурної О.Д.,

суддів: Агєєва О.В., Мальованого Ю.М.

за участю секретаря Розпутько Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 21 грудня 2018 року у цивільній справі № 219/8732/16-ц за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , правонаступником якої є ОСОБА_5 , ОСОБА_1 про визнання недійсним спадкового договору на квартиру (суддя першої інстанції Погрібна Наталя Миколаївна ),-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про визнання недійсним спадкового договору на квартиру.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 його батько ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 уклав із ОСОБА_4 спадковий договір на квартиру від 03 червня 2016 року, згідно якого остання зобов`язується виконувати передбачені в цьому договорі розпорядження відчужувача - ОСОБА_7 і в разі смерті останнього набуває право власності на майно, що є його власністю, а саме: квартиру АДРЕСА_1 . Вказана квартира належала його батькові на підставі свідоцтва про право на житло, виданого 31.01.2008р. Управлінням муніципального розвитку Артемівської міської ради на підставі розпорядження від 31.01.2008р. за № 24265, зареєстрованого в КП «Артемівське БТІ» 24.03.2008р в книзі 90, номер запису 19525, реєстраційний номер 22617913. Право власності на квартиру зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 03.06.2016 року приватним нотаріусом Бахмутського міського нотаріального округу Полєжаєвою Ганною Миколаївною; номер запису про право власності 14802244, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 03.

Оскільки його батько був інвалідом першої групи за зором, то даний договір було прочитано сторонам вголос. У зв`язку з хворобою та на прохання батька цей договір було підписано ОСОБА_1 . У зв`язку з хворобою та похилим віком батька спадковий договір посвідчено за адресою: АДРЕСА_2 . приватним нотаріусом Бахмутського міського нотаріального округу Полєжаєвою Ганною Миколаївною та зареєстровано в реєстрі за № 1070/3.

ІНФОРМАЦІЯ_1 його батько помер. Причиною смерті у відповідності до довідки про причину смерті є: хронічна судинно-мозкова недостатність, церебральний атеросклероз.

В подальшому ОСОБА_4 продала ОСОБА_1 вказану вище квартиру за договором купівлі-продажу квартири.

26 серпня 2016 року він звернувся до Першої артемівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

В той же час, укладаючи вказаний вище спадковий договір, його батько, на його погляд, не усвідомлював значення своїх дій і не міг ними керувати, тобто при укладенні угоди мав місце порок волі відчужувача майна.

Так, згідно до виписки від 17 вересня 2015 року № 913 із амбулаторної карти № 13177 його батько знаходився на диспансерному обліку в ЦП МСП Артемівської міської ради в амбулаторії № 1. Батько був інвалідом першої групи за зором DS: атрофія правого очного яблука. Більма рогових оu. До амбулаторії звертався з приводу наступних захворювань: невропатолог (далі мовою оригіналу) «остеохандроз L - отдела позвоночника с болевым синдромом. Деформирующий остеоартроз левого тазобедренного сустава. Распространённый остеохандроз позвоночника с выраженным радикулярным, вертоброгенным синдромом (протузией дисков L3-4-5 S1). Деформирующий спондилёз. Спондилоартроз. Дисциркуляторная энцефалопатия с рассеянной невролагической симптоматикой, вестибулопатией. Распространённый остеохандроз позвоночника с выраженным болевым синдромом».

Відповідно до витягу № 1511 зокрема зазначається, що його батько також обстежувався і у кардіолога, який вказав таке (далі мовою оригіналу) «ИБС - стенокардія напряжения. Атеросклеротический кардиосклероз Н2Н, церебральный атеросклероз с гипертензией; ЛОР - хронический неврит слухових нервов, хронический ринофарингит, хронический гайморит.

Враховуючи той факт, що, на його погляд, при укладенні спадкового договору на квартиру від 03 червня 2016 року його батько, ОСОБА_7 , не мав вільного виявлення для укладення даної угоди у зв`язку зі станом свого здоров`я, тобто був неспроможним в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та керувати ними, укладаючи цей договір, тому вважає, що цей договір є недійсним.

Позивач посилається на ту обставину, що з 2007 року за домовленістю із ОСОБА_4 , остання за надані їй умови проживання у вказаній квартирі, харчування та повного утримання наглядала за його батьком, який за своїм станом здоров`я не міг цього робити самостійно. Позивач вважає, що ніяких сімейних стосунків між його батьком та ОСОБА_4 не було, спільне господарство між ними не велось і батько одружуватись із нею не збирався, наголошуючи на тому, що квартира після його смерті перейде дітям, тобто йому та брату. Відповідно до довідки, наданою ПП «Квартал» від 16 червня 2016 року № 1106, на момент смерті його батька у квартирі зареєстрованих осіб не має.

Оскільки на його погляд зі сторони відповідачів мали місце шахрайські дії, метою яких було заволодіння вказаною квартирою, оскільки відповідачки є між собою родичами ( ОСОБА_4 є тіткою ОСОБА_1 ), достовірно знаючи, що батько був незрячою особою, мав поганий слух, за станом свого психічного стану здоров`я вже не був спроможним керувати своїми діями та розуміти значення своїх дій, а також скориставшись його та братовою відсутністю поряд із батьком, оскільки вони обидва працювали у Росії, заволоділи майном батька шляхом зловживання його довірою.

Зазначені обставини змусили його звернутися із відповідною заявою про вчинене кримінальне правопорушення до начальника ГУНП в Донецькій області Гончарова В .Л.

При цьому після смерті батька похороном займався лише позивач. Участі у похованні ОСОБА_4 не приймала.

У зв`язку з тим, що його батько був незрячим, то нібито на прохання батька цей договір було підписано ОСОБА_1 (п.22 спадкового договору). Вказана обставина викликає сумнів, оскільки ОСОБА_1 , яка є племінницею ОСОБА_4 та в подальшому стала власником цієї квартири, не була ані родичкою батька, ані його близькою знайомою, якій би він міг довірити підписати за нього спадковий договір. За життя батько сам розписувався у документах, використовуючи при цьому спеціальну печатку зі своїм прізвищем та ініціалами що є звичайним явищем серед незрячих людей. Так, підтвердженням цього факту є акт про порушення (ПКЕЕН) № 181252 ПАТ ДТЕК «Донецькобленерго» від 01 лютого 2013 року, де його батько ставив свій підпис саме таким чином. Вказане дає усі правові підстави вважати, що його батько був письменним та мав можливість самостійно підписувати будь - які документи. Тому дуже сумнівним виглядає той факт, що його батько, якби він був спроможнім розуміти значення своїх дій, то навряд чи просив би сторонню особу - підписувати замість нього спадковий договір.

Якщо фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії є сліпою, нотаріус, крім того, прочитує їй текст документа, про що на документі робиться відповідна відмітка. Якщо сліпа особа письменна , вона сама підписує документ.

Позивач просив суд визнати недійсним спадковий договір на квартиру від 03 червня 2016 року, укладений ОСОБА_7 із ОСОБА_4 та посвідчений приватним нотаріусом Бахмутського міського нотаріального округу Полєжаєвою Ганною Миколаївною, зареєстрований в реєстрі за №1069. Витребувати із чужого незаконного володіння ОСОБА_1 квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 30687719 від 28 липня 2016 року щодо квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (державний реєстратор приватний нотаріус Бахмутського міського нотаріального округу Полєжаєва Г.М.). Вирішити питання про судові витрати.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 21 грудня 2018 року провадження по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про визнання недійсним спадкового договору на квартиру, в частині позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання недійсним спадкового договору на квартиру, закрито.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання недійсним спадкового договору на квартиру задоволені.

Визнано недійсним спадковий договір на квартиру АДРЕСА_1 від 03 червня 2016 року, укладений ОСОБА_7 із ОСОБА_4 та посвідчений приватним нотаріусом Бахмутського міського нотаріального округу Полєжаєвою Ганною Миколаївною, зареєстрований в реєстрі за № 1069.

Витребувано із чужого незаконного володіння ОСОБА_1 квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяження, індексний номер: 30687719 від 28 липня 2016 року щодо квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 (державний реєстратор приватний нотаріус Бахмутського нотаріального округу Полєжаєва Г.М.)

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 1653,00 грн.

Із вказаним рішенням суду не погодилася відповідач - ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 та подала апеляційну скаргу, яка надійшла до Донецького апеляційного суду 29 січня 2019 року.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що судом при розгляді справи були грубо порушені норми процесуального права стосовно строку розгляду справ. Слухання справи неодноразово були перенесені на підставі не існуючих поважних причин, як з боку позивача, так і з боку суду, що призвели до такого тривалого розгляду справи і в подальшому смерті одного із відповідачів - ОСОБА_4 , яка і продала спірне житлове приміщення ОСОБА_1 , в результаті чого було порушено право ОСОБА_1 на відшкодування понесених витрат на придбання майна. В рішенні суду суддя даного питання не порушувала, що привело до однобічного розгляду справи в цій частині. Такі витрати має бути стягнено зі сторони, яка отримала кошти за недійсним правочином, або з особи, яка є винною в недійсності правочину.

Також відповідач посилається на те, що суд першої інстанції незаконно витребував у ОСОБА_1 вказану вище квартиру, неправильно визнав правочин недійсним, не взяв до уваги, що ОСОБА_1 не є стороною у спадковому договорі, суд першої інстанції вийшов при розгляді справи за межі позовних вимог; судом першої інстанції взята до уваги судово-психіатрична експертиза від 05.05.2017 року № 30, а не повторна судово-психіатрична експертиза від 28 грудня 2017 року № 33; первинна експертиза була спростована і піддана сумніву і протиріччю іншим матеріалам справи, а експертиза № 33 від 28.12.2017 року не підтвердила факт, на які посилається позивач по справі; суд повинен був перевірити волю ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 на укладення спадкового договору 03.06.2016 року; суд не взяв до уваги, що ОСОБА_1 з початку судових засідань не визнавала права власності позивача та оспорювала це право власності.

Відповідач вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено на припущеннях, недоведеності зі сторони позивача обставин, як доказ позовних вимог, що призвело до неправильного застосування матеріальних та процесуальних норм.

Відповідач просив Донецький апеляційний суд скасувати рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області по справі № 219/8732/16-ц, провадження № 2/219/17/2018 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання недійсним спадкового договору від 03.06.2018 року на квартиру АДРЕСА_1 , витребування майна із чужого незаконного володіння та скасування рішення про державну реєстрацію повністю і ухвалити нове рішення про відмову у задоволені позову в повному обсязі.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 14 березня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 21 грудня 2018 року було залишено без руху у зв`язку з не сплатою судового збору.

18 березня 2019 року на адресу Донецького апеляційного суду надійшла заява від ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 про усунення недоліків (том 3, а.с. 7).

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 22 березня 2019 року відкрито апеляційне провадження у даній цивільній справі та надано позивачу по справі строк для надання відзиву на апеляційну скаргу в письмовій формі до 05 квітня 2019 року.

Копії ухвал про відкриття апеляційного провадження учасниками справи отримані (том 3, а.с. 34,35), копія апеляційної скарги відповідача представником позивача отримана (том 3, а.с. 34).

До Донецького апеляційного суду надійшов відзив від представника позивача (том 3, а.с. 17-24), в якому він зазначає, що доводи апелянта висновки суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом при ухваленні рішення порушено норми процесуального права або неправильно застосовані норми матеріального права, фактично доводи апелянта зводяться лише з незгодою із рішенням суду, що само по собі не є підставою для його скасування судом апеляційної інстанції. Просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах і за дорученням якої діє ОСОБА_2 залишити без задоволення, рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 21 грудня 2018 року залишити без змін.

В судове засідання апеляційного суду 07.08.2019 року відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_5 не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується розпискою (том № 3, а.с. 121).

В судове засідання апеляційного суду 07.08.2019 року представник відповідача ОСОБА_5 - адвокат Нізієнко О.О. не з`явився, надіслав до суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутність (том № 3, а.с. 137).

В судове засідання апеляційного суду 07.08.2019 року позивач ОСОБА_3 не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою (том № 3, а.с. 121).

Заслухавши суддю - доповідача, вислухавши пояснення представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Топчийова Є.В., представника позивача ОСОБА_3 - адвоката Гуревича Р.Г., обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 1 статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи; порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Закриваючи провадження по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про визнання недійсним спадкового договору на квартиру, в частині позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання недійсним спадкового договору на квартиру, суд першої інстанції керувався пунктом 7 частини 1 статті 255 ЦПК України і вказав, що згідно відповіді нотаріуса від 26.09.2018 року, згідно Реєстру спадкових справ, спадкова справа на майно ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , не відкривалася, тобто ніхто не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

З вказаним висновком суду першої інстанції апеляційний суд не погоджується, виходячи з наступного.

Як вбачається із пункту 7 частини 1 статті 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Із копії спадкової справи після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , наданої приватним нотаріусом Бахмутського районного нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Л.В.Сабіновою від 28.05.2019 року за № 193/01-16 вбачається, що із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Бахмутського районного нотаріального округу звернулася онука ОСОБА_4 - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (том № 3, а.с. 58-85).

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 є сином ОСОБА_10 (том № 1, а.с.13).

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням муніципального розвитку Артемівської міської ради від 31 січня 2008 року та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого КП «Артемівське бюро технічної інвентаризації» № 18213782 від 24 березня 2018 року вбачається, що власником квартири АДРЕСА_1 ) є ОСОБА_7 (том № 1, а.с.14-15).

Згідно із технічним паспортом на квартиру АДРЕСА_1 ) вбачається, що власником цієї квартири є ОСОБА_7 (том № 1, а.с.16).

03 червня 2016 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 укладено спадковий договір, який було посвідчено приватним нотаріусом Бахмутського міського нотаріального округу Донецької області Полєжаєвою Г.М., зареєстрованим в реєстрі за № 1069, відповідно до якого Набувач зобов`язується виконувати передбачені в цьому договорі розпорядження Відчужувача - ОСОБА_7 і в разі смерті Відчужувача набуває право власності на майно, що є його власністю, а саме: квартиру АДРЕСА_1 (том № 1, а.с. 17-19).

ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Причина смерті в довідці зазначено: хронічна судино-мозкова недостатність, церебральний атеросклероз.

Відповідно договору купівлі-продажу квартири від 28 липня 2016 року ОСОБА_4 продала, а ОСОБА_1 купила квартиру АДРЕСА_1 . Ця квартира належить Продавцю на підставі спадкового договору на квартиру, посвідченого 03.06.2016 року приватним нотаріусом Бахмутського міського нотаріального округу Донецької області Полєжаєвою Г.М. за реєстром № 1069, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 12.07.2016 року, номер запису про право власності: 15367829, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 03. Цей продаж здійснений за 111000 грн., які одержані Продавцем до підписання цього договору. (том № 1, а.с. 84).

Висновком судово-психіатричної експертизи № 30 від 05 травня 2017 року, складеним судово-психіатричним експертним відділенням КЛПУ «Обласна психіатрична лікарня м. Слов`янська» підтверджено, що ОСОБА_7 , 1937 року народження, на період складання спадкового договору на квартиру від 03 червня 2016 року страждав органічним розладом особистості судинного генезу (гіпертонічна хвороба, церебросклероз, дисциркуляторна енцефалопатія, хронічна судинно-мозкова недостатність з інтелектуально-мнестичних зниженням, що досягає ступеня недоумства. У зв`язку з викладеним за своїм психічним станом на період складання спадкового договору на квартиру від 03 червня 2016 року він не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними (том № 1, а.с. 179 - 188).

Ухвалою суду від 03 листопада 2017 року у справі було призначено повторну посмертну амбулаторну судово-психіатричну експертизу у відношенні ОСОБА_7 .

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 33 від 28 грудня 2017 року, складеним КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» визначити психічний стан і вирішити експертні питання щодо ОСОБА_7 на період часу, що цікавить суд, тобто на момент укладання спадкового договору на квартиру від 03 червня 2016 року немає можливості у зв`язку з малоінформативністю відомостей про його психічний стан, які містяться у медичній документації, та суперечливістю показів свідків про його психічний стан на той період часу (том № 2, а.с. 21-25).

Частиною 1 статті 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як вбачається із частини 1 статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечить цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Частиною 2 вказаної вище статті передбачено, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Згідно з частиною 3 вказаної вище статті, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до частини 4 вказаної вище статті, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Як вбачається із частини 5 статті 203 ЦК України, правочин має бути спрямованим на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з частиною 1 статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до пункту 2 частини 2 вказаної вище статті, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним.

Частиною 1 статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Як вбачається із частини 1 статті 216 ЦК України, у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до частини 1 статті 225 ЦК України, правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Частиною 1 статті 1302 ЦК України передбачено, що за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.

Відповідно до частини 1 статті 1305 ЦК України, набувач у спадковому договорі може

бути зобов`язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття.

Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №?9 від 06.11.2009 року передбачено, що правила статті 225 ЦК поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд зобов`язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів.

Як вбачається із пункту 7 вказаної вище Постанови, правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. За змістом статті 216 ЦК та виходячи із загальних засад цивільного законодавства суд може застосувати з власної ініціативи реституцію як наслідок недійсності оспорюваного правочину.

Відповідно до статті 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Частиною 1 статті 30 ЦК України передбачено, що цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.

Згідно з правовою позицією, яка викладена в Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі № 6-131цс14 вказано, що

відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, вчинений дієздатною фізичною особою, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи в разі, якщо судом буде встановлено, що в момент вчинення правочину вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. У контексті викладеного слід розуміти, що підставою для визнання правочину недійсним на підставі, передбаченій ч. 1 ст. 225 ЦК України, має бути встановлена судом неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Пунктом 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року передбачено, що спадковий договір може бути визнано недійсним із підстав, визначених нормами глави 16 ЦК. Вимогу про визнання недійсним спадкового договору може бути заявлено як відчужувачем та набувачем, так і іншою заінтересованою особою. У разі пред`явлення позову особою, яка не є стороною спадкового договору, необхідно перевіряти, які права та охоронювані законом інтереси цієї особи порушено.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 про те, що суд першої інстанції при ухваленні рішення вийшов за межи предмету спору, оскільки в позовній заяві не було вказано визнати спадковий договір на яку саму квартиру, а в рішенні суду це вже зазначено, при цьому уточнення позовних вимог не було на протязі розгляду справи, є безпідставними, оскільки в пункті 3 позовної заяви вказано номер квартири та будинку (том № 1, а.с. 2-10).

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 щодо витребування квартири із чужого незаконного володіння, що суд першої інстанції незаконно витребував у ОСОБА_1 вказану вище квартиру, є безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Частиною 1 статті 388 ЦК України передбачено, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадено у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Як вбачається із статті 396 ЦК України, особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Вказане вище узгоджується з висновками, викладеними у Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 23 січня 2013 року, справа № 6-164цс12.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач 26 серпня 2016 року звернувся до Першої артемівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (том № 3, а.с. 129).

Позивач, як рідний син спадкодавця, за умови відсутності заповіту чи визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, одержав би право на спадкування за законом у першій черзі і має усі законні підстави для звернення із віндикаційним позовом до ОСОБА_1 , як до набувача спірної квартири.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 про те, що судом першої інстанції взята до уваги судово-психіатрична експертиза від 05.05.2017 року № 30, а не повторна судово-психіатрична експертиза від 28 грудня 2017 року № 33, та первинна експертиза була спростована і піддана сумніву і протиріччю іншим матеріалам справи, а експертиза № 33 від 28.12.2017 року не підтвердила факт, на які посилається позивач по справі; воля померлого на укладення спадкового договору була, є безпідставними, виходячи з наступного.

Як вбачається із Висновку судово-психіатричної експертизи № 30 від 05.05.2017 року КЛПУ «Обласна психіатрична лікарня м. Слов`янська», комісія прийшла до висновку, що ОСОБА_7 , 1937 року народження, на період складання спадкового договору на квартиру від 03 червня 2016 року страждав органічним розладом особистості судинного ґенезу (гіпертонічна хвороба, церебросклероз, дисциркуляторна енцефалопатія, хронічна судинно-мозкова недостатність з інтелектуально-мнестичним зниженням, що досягає ступеня недоумства. У зв`язку з викладеним за своїм психічним станом на період складання спадкового договору на квартиру від 03 червня 2016 року він не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними (том № 1, а.с. 179-188).

Згідно Висновку судово-психіатричної експертизи № 33 від 28 грудня 2017 року Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна псіхіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради вбачається, що комісія приходить до висновку, що визначити психічний стан і вирішити експертні питання щодо ОСОБА_7 на період часу, що цікавить суд, тобто на момент укладання спадкового договору на квартиру від 03.06.2016 року, немає можливості у зв`язку з мало інформативністю відомостей про його психічний стан, які містяться в медичній документації та суперечливістю показів свідків про його психічний стан на той період часу (том № 2, а.с. 21-25).

Відповідно до статті 12 Закону України «Про судову експертизу» незалежно від виду судочинства та підстави проведення експертизи судовий експерт зобов`язаний провести повне дослідження і дати обгрунтований та об`єктивний письмовий висновок.

Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.1997 року № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» передбачено, що у випадках, коли в справі щодо одного й того ж предмета проведено декілька експертиз, у тому числі комплексну, комісійну, додаткову чи повторну, суд повинен дати оцінку кожному висновку з точки зору всебічності, повноти й об`єктивності експертного дослідження.

Як вбачається із пункту 17 вказаної вище Постанови, при перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з`ясувати:

- чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертизи;

- чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі;

- компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень;

- достатність поданих експертові об`єктів дослідження;

- повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним;

- узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи;

- обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 про те, що експерт Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради, яка була учасником комісії при наданні висновку № 33 від 28.12.2017 року вважає, що висновок № 30 судово-психіатричної експертизи № 30 від 05.05.2017 року КЛПУ «Обласна психіатрична лікарня м. Слов`янська» зроблений на припущеннях, є безпідставними, оскільки відповідно до статті 4 Закону України «Про судову експертизу» незалежність судового експерта та правильність його висновку забезпечуються кримінальною відповідальністю судового експерта за дачу завідомо неправдивого висновку та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Крім того, відповідно до частини 2 статті 80 ЦПК України, питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Апеляційний суд вважає, що докази, які містяться в матеріалах справи разом з Висновком судово-психіатричної експертизи № 30 від 05.05.2017 року КЛПУ «Обласна психіатрична лікарня м. Слов`янська» дають підставу вважати, що станом на 03 червня 2016 року ОСОБА_7 страждав хворобою, яка не дозволяла йому усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Що стосується Висновку судово-психіатричної експертизи № 33 від 28 грудня 2017 року Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради, то апеляційний суд вважає, що у вказаному висновку експерти не обґрунтували належним чином висновку щодо неможливості визначення психічного стану ОСОБА_7 і вирішення експертних питань, хоча на адресу експертної установи були направлені всі необхідні документи.

Враховуючи викладене вище, апеляційний суд вважає, що рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 21 грудня 2018 року підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог позивача.

Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 2 вказаної вище статті, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Як вбачається із ухвали Донецького апеляційного суду від 14 березня 2019 року, до суду першої інстанції позивач повинен був сплатити судовий збір в розмірі 1120,00 грн., оскільки інші вимоги позивача є похідними від основної вимоги. Із матеріалів справи вбачається, що позивачем до суду сплачено судовий збір в розмірі 1653,60 грн. (том № 1, а.с. 1).

Враховуючи викладене вище, апеляційний суд вважає, що з відповідача ОСОБА_5 на користь позивача ОСОБА_3 підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1120,00 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 21 грудня 2018 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , правонаступником якої є ОСОБА_5 , ОСОБА_1 про визнання недійсним спадкового договору на квартиру, задовольнити.

Визнати недійсним спадковий договір на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Бахмутського міського нотаріального округу Полєжаєвою Ганною Миколаївною, зареєстований в реєстрі за № 1069.

Скасувати рішення про реєстрацію спадкового договору в Спадковому реєстрі, № витягу 44072092 від 03.06.2016 року, номер у Спадковому реєстрі 59057779 (реєстратор - приватний нотаріус Бахмутського нотаріального округу Полєжаєва Ганна Миколаївна).

Витребувати із чужого незаконного володіння ОСОБА_1 квартиру, набутою нею на підставі договору купівлі-продажу квартири від 28 липня 2016 року, посвідченим приватним нотаріусом Бахмутського нотаріального округу Донецької області Полежаєвою Ганною Миколайовною, реєстраційний номер 1575, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Скасувати рішення про державну реєстрацію прав ОСОБА_1 на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер 03 від 28.07.2016 року; індексний номер: 30687719 (державний реєстратор - приватний нотаріус Бахмутського нотаріального округу Полєжаєва Ганна Миколаївна).

Стягнути із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1 вартість квартири АДРЕСА_1 в розмірі 111000 (сто одинадцять тисяч) грн.

Стягнути із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору в розмірі 1120 (одна тисяча сто двадцять) грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повний текст постанови складений 08 серпня 2019 року

Суддя: О.Д.Канурна