Справа № 445/354/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2019 року Золочівський районний суд Львівської області

в складі судді Бакаїм М. В.

з участю секретаря Захарчук Н.Я.

прокурора Левицької В.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Золочеві цивільну справу за позовом заступника керівника Золочівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Львівської міської ради, Комунального некомерційного підприємства 8-ма клінічна лікарня м. Львова до ОСОБА_1 про відшкодування витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення,-

в с т а н о в и в:

заступник керівника Золочівської місцевої прокуратури звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Львівської міської ради, Комунального некомерційного підприємства 8-ма клінічна лікарня м. Львів до ОСОБА_1 про відшкодування витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 25.07.2016 року близько 07 год.20хв., ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «BMW», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , рухаючись в напрямку м. Львів автодорогою Львів-Тернопіль, між селами Новосілки та Словіта Золочівського району, здійснив дорожньо-транспортну пригоду, зіткнувшись із зустрічним автомобілем марки "АЗЛК" р.н.з НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_3 . В результаті чого, внаслідок зіткнення, пасажир ОСОБА_4 отримав травму тіла у вигляді множинних саден на обличчі, струсу головного мозку, закритого перелому ребра, забою нирки, які, згідно висновку судово-медичної експертизи № 365/16 від 16.08.2016 року по ознаці тривалого розладу здоров`я відносяться до середньої тяжкості.

Прокурор Золочівської місцевої прокуратури Левицька В.Р. вимоги позову підтримала, просила її задоволити.

В судове засідання представник позивача - Львівської міської ради не з`явився, подавши при цьому лист про розгляд справи у його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, не повідомив про причини неявки, хоч належно повідомлений про час та місце слухання справи. Тому суд вважає за можливе справу слухати у їхній відсутності.

Статтею 280 ЦПК України передбачається, що у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, а також якщо відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно дост. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З вироку Золочівського районного суду Львівської області від 18.10.2018 року вбачається, що 25 липня 2016 року близько 07:20 год., рухаючись автомобілем марки BMW 735.1 р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , в напрямку м.Львова, автодорогою Львів-Тернопіль, перебуваючи на відрізку даної дороги, що між с.Новосілки та с.Словіта Золочівського району Львівської області, порушив вимоги п.п.1.2., 8.1., 10.1. та вимогам горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 (вузька суцільна лінія) розділу 34. «Дорожня розмітка» чинних ПДР України, які виразилися у тому, що він не переконавшись, що це буде безпечним, здійснив зміну напрямку руху керованого ним транспортного засобу, в забороненому місці приступив до виконання маневру обгону попутного транспортного засобу, що в подальшому і приз вело до настання зіткнення із зустрічним автомобілем марки «АЗЛК» р.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_3 . Внаслідок зіткнення, пасажир автомобіля ОСОБА_4 отримав травму тіла у вигляді множинних саден на обличчі, струсу головного мозку, закритого перелому 9 ребра зліва та забою лівої нирки, які згідно висновку судово-медичної експертизи №365/16 від 16.08.2016 року по ознаці тривалого розладу здоров`я відносяться до середньої тяжкості. ОСОБА_1 обвинувачено у вчинені злочину передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

Вказаним вироком ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 250 (двісті п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4 250,00 (чотири тисячі двісті п`ятдесят грн. 00 коп) гривень без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Згідно ст. 82 ч.6 ЦПК України,вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Згідно з ч. 3 ст. 1206 ЦК України, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пунктах 1, 3, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 07 липня 1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» відповідальність за відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, може покладатися на засуджених при заподіянні шкоди як умисними, так і необережними діями. Питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України N 545 ( 545-93-п ) від 16 липня1993року. Яке передбачено цим Порядком,сума коштів,що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів,проведених ним у стаціонарі,та щоденної вартості його лікування. Терміні обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу,де він перебував на лікуванні.До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікування.

Відповідно до Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 року № 545, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебуває на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі та вартості витрат на його лікування.

Як вбачається з листа Комунальної некомерційного підприємства 8-ма міська клінічна лікарня м. Львова, ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні у нейрохірургічному відділенні з 26.07.2016 року по 16.08.2016 року. Всього за 21 день вартість витрат на його лікування становить 6163,08 коп.

З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позов з обґрунтований та підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ст.141ЦПК України з відповідача слід стягнути 1600 грн. судового збору в дохід держави.

Керуючись ст.ст.4, 5, 76, 77, 79, 141, 259, 263-265, 268, 273,280 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 до місцевого бюджету м. Львова понесені 8-мою міською клінічною лікарнею м. Львова, правонаступником якої є Комунальне некомерційне підприємство "8-ма міська клінічна лікарня м. Львова" ( ідентифікаційний код юридичної особи 01997645, вул. Навроцького,2 м.Львів, 79034), витрати в розмірі 6163,08 грн. ( шість тисяч сто шістдесят три гривні вісім коп.) на лікування потерпілого від злочину- ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_1 1921 грн. судового збору в дохід держави.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: М. В. Бакаїм