Справа № 128/545/18
РІШЕННЯ

Іменем України

09 грудня 2019 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі :

головуючого судді Ганкіної І.А

при секретарі Жигаровій Д.О.

за участі позивача ОСОБА_1

адвоката Білозор О.Л.

пред-ків відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_3

адвоката Гуменюк В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Хижинецької сільської ради Сокиринецької об`єднаної територіальної громади Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_6 про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем та визнання права власності в порядку спадкування за законом;

за зустрічним позовом ОСОБА_6 до Хижинецької сільської ради Сокиринецької об`єднаної територіальної громади Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем та визнання права власності на спадщину в порядку спадкування за заповітом,-

Встановив:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Хижинецької сільської ради Сокиринецької об`єднаної територіальної громади Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_6 про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем та визнання права власності в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 , в с. Майдан-Чапельський Вінницького району Вінницької області померла її мати ОСОБА_7 . Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина на: - житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 ; - земельну ділянку площею 1,6824 га у межах згідно з планом, що розташована на території Парпуровецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА 235223 від 14.04.2005 року, виданого на ім`я ОСОБА_7 . Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_7 є її діти: ОСОБА_1 та третя особа - ОСОБА_6 . Спадщину після смерті матері ОСОБА_7 прийняла позивачка ОСОБА_1 , так як постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України свідчить про прийняття нею спадщини. Сестра позивачки ОСОБА_6 спадщину після смерті матері не прийняла. Однак, оформити спадщину в державній нотаріальній конторі на житловий будинок в АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 1,6824 га, ОСОБА_1 не має змоги, в зв`язку з тим, що вона не подала до державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, і крім того на спадковий житловий будинок відсутні правовстановлюючі документи та державний акт на право власності на земельну ділянку площею 1,6824 га серії ЯА 235223 від 14.04.2005 року, який виданий на ім`я ОСОБА_7 втрачено. В підтвердження неможливості оформлення спадщини в держнотконторі надала постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 26.01.2018 року.

Позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_6 також звернулася до Вінницького районного суду Вінницької області із позовом до Хижинецької сільської ради Сокиринецької об`єднаної територіальної громади Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем та визнання права власності на спадщину в порядку спадкування за заповітом, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 , в с. Майдан-Чапельський Вінницького району Вінницької області померла її мати ОСОБА_7 . Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина на: - житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 ; - земельну ділянку площею 1,6824 га у межах згідно з планом, що розташована на території Парпуровецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА 235223 від 14.04.2005 року, виданого на ім`я ОСОБА_7 . Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_7 є її діти: ОСОБА_1 та ОСОБА_6 Вказує, що спадщину після смерті матері ОСОБА_7 прийняла вона - ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , так як вони разом постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України свідчить про прийняття ними спадщини. ОСОБА_6 також вказує, що не подала заву про прийняття спадщини у встановлений строк, оскільки вона проживала та доглядала за ОСОБА_7 . Також зазначає, що ОСОБА_1 , має право на обов`язкову частку в спадщині, оскільки на момент смерті їх матері була пенсіонеркою. З огляду на вищевикладене первинний позивач ОСОБА_1 та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_6 звернувсь з даним позовом до суду, яким просить визнати право власності в порядку спадкування за законом та встановити факт, що має юридичне значення для подальшого оформлення спадкових прав.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні власний позов підтримала в повному обсязі та просить його задовольнити, змін та доповнень не має. Зустрічний позов ОСОБА_6 не визнала, в його задоволені просила відмовити. Суду показала, що в 2001 році вона повернулася на Україну з Росії та почала проживати у своєї матері ОСОБА_7 в с. Майдан-Чапельский. ІНФОРМАЦІЯ_1 її мати померла, залишивши спадкове майно у вигляді будинку та земельної ділянки. Відповідачка по справі є її сестрою. До моменту смерті, вона - позивачка проживала разом з матір`ю, здійснювала за нею догляд, вони вели спільне господарство. Сестра з матір`ю не жила, і вони домовилися, що той хто догляне мати, отримає за нею спадщину. Після поховання матері вона залишилася проживати у спадковому будинку і претензій до неї сестра не мала. В зв`язку з тим, що вона прийняла спадщину, проживаючи на момент смерті з спадкодавицею, просила встановити відповідний факт проживання та визнати за нею право на спадкове майно. У зустрічному позові просила відмовити.

Відповідач ОСОБА_6 та її представники позов ОСОБА_1 не визнали. ОСОБА_6 суду показала, що ОСОБА_1 її рідня сестра. Мати доглядала вона сама, весь час ходили до неї і допомагали матері. Коли приїхала з Росії сестра - ОСОБА_1 вона сказала, що буде доглядати за матір`ю вже вона сама. Але вони продовжували допомагати, ходили до матері, садили город. Коли сестра їздила до Росії, то за матір`ю гляділи вона та її сім`я. Було що цілу зиму мати жила в них. Допомагали будувати сарай, погріб. Свій позов просить задоволити, та визнати за нею право на спадкування за заповітом. В позові ОСОБА_1 просять відмовити.

Представник Хижинецької сільської ради Сокиринецької ОТГ Шевчук В.П. - позов ОСОБА_1 визнав, в задоволені позову ОСОБА_6 просив відмовити. Суду показав, що постійно по справах ОСОБА_7 до сільської ради зверталася виключно ОСОБА_1 Вона ж жила з матір`ю та доглядала її. Всі питання вирішувала лише ОСОБА_1 , він навіть не знав, що ОСОБА_6 є донькою ОСОБА_7 , хоча тривалий час був головою сільської ради. Відносно довідки наданої 23.03.2018 року за №363 щодо того, що ОСОБА_6 нібито здійснювала догляд за матір`ю разом з ОСОБА_1 , пояснив, що вказана довідка сільською радою була відкликана, так як була надана зі слів самої ОСОБА_6 і ця інформація не відповідає дійсності, тому перевіривши дані обставини ще раз, сільська рада надала суду лист, що вказану довідку просить вважати недійсною.

Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, викладену у письмових заявах, оцінивши докази в їх сукупності, виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно частини 1 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права (ч. 2 ст. 263 ЦПК України).

Частиною 5 статті 263 ЦПК України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 Цивільного кодексу України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 41 Конституції України закріплено також, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст. 16 ЦК України одними із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним та відновлення становища, яке існувало до порушення.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Майдан-Чапельський, Вінницького району Вінницької області померла ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 08.12.2017 року, серії НОМЕР_1 (а.с.8).

Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина на: - житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 (а.с.9-11); - земельну ділянку площею 1,6824 га у межах згідно з планом, що розташована на території Парпуровецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА 235223 від 14.04.2005 року, виданого на ім`я ОСОБА_7 (а.с. 12).

Відповідно до довідки від 08.12.2017 року №2088, виданої виконавчим комітетом Хижинецької сільської ради Сокиринецької об`єднаної територіальної громади Вінницького району, про те, що ОСОБА_1 дійсно на день смерті своєї матері ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала разом із нею в АДРЕСА_1 та здійснювала за нею догляд (а.с.13). Згідно з довідкою № 2087 від 08.12.2017 року, виданої виконавчим комітетом Хижинецької сільської ради Сокиринецької об`єднаної територіальної громади Вінницького району, будинковолодінням АДРЕСА_1 володіла, користувалася та розпоряджалася ОСОБА_7 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.14).

Земельна ділянка площею 0,3406 га, яка рахується за будинковолодінням АДРЕСА_1 не приватизована (а.с. 15).

Факт родинних відносин між померлою ОСОБА_7 та ОСОБА_1 як між матір`ю та дочкою підтверджується копією свідоцтва про народження останньої, відповідно до якого в графі «мати» вказано « ОСОБА_7 » (а.с.18). В подальшому ОСОБА_1 змінила своє дівоче прізвище на « Крисіна » у зв`язку із укладенням шлюбу 28.07.1966 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб виданого повторно 08.12.2017 року (а.с.19).

Відповідно до даних погосподарського обліку про реєстрацію місця проживання по адресі АДРЕСА_1 - ОСОБА_7 проживала та була зареєстрована за вище вказаною адресою (а.с.20-25).

Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 1,6824 га серії ЯА 235223 від 14.04.2005 року, який виданий на ім`я ОСОБА_7 втрачено, що підтверджується оголошенням в газеті «Вінниччина» від 24.01.2018 року, № 7 (23248) (а.с.27-30).

Відповідно до довідки № 4 від 19.01.2018 року виданої ТОВ «Флореаль плюс» вартість земельної ділянки площею 1,6824 га, за кадастровим номером 01000 складає 50 000,00 грн (а.с.31).

Оформити спадщину в державній нотаріальній конторі на житловий будинок в АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 1,6824 га, ОСОБА_1 не має змоги, в зв`язку з тим, що не подала до державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, і крім того на спадковий житловий будинок відсутні правовстановлюючі документи та державний акт на право власності на земельну ділянку площею 1,6824 га серії ЯА 235223 від 14.04.2005 року, який виданий на ім`я ОСОБА_7 втрачено, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.04.2018 року за вих. № 126-02-31 (а.с.26).

Разом з тим, ОСОБА_6 надала суду довідку № 363 від 23.03.2018 року видану виконавчим комітетом Хижинецької сільської ради Сокиринецької об`єднаної територіальної громади Вінницького району про те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_1 проживали без реєстрації разом з ОСОБА_7 на момент її смерті та здійснювали за нею догляд (а.с. 53).

Однак, вказана довідка була відкликана Хижинецькою сільською радою Сокиринецької об`єднаної територіальної громади Вінницького району за листом №02-05.777 від 13.08.2018 року за яким виконавчий комітет сільської ради просить не враховувати вказану довідку при розгляді справи, оскільки зміст даної довідки не відповідає дійсності і спростовується актом обстеження фактичного здійснення догляду від 11.05.2018 року та довідкою сільської ради від 14.05.2018 року за №513 (а.с.118).

До суду також був поданий заповіт від 20.05.1985 року, за яким померла ОСОБА_7 все майно, що їй належить та буде належати на момент смерті заповіла дочці ОСОБА_6 Заповіт був зареєстрований в реєстрі за № 10 (а.с.65).

Як вбачається із Акту обстеження фактичного здійснення догляду від 11.05.2018 року затвердженого сільським головою Л.Д.Мельничук, було встановлено, що ОСОБА_1 дійсно проживала зі своєю матір`ю ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та здійснювала за нею догляд, надавала соціально-побутові послуги для підтримки її життєдіяльності до її смерті, а також здійснила її поховання. Також комісією було встановлено, що саме ОСОБА_1 проживала та здійснювала догляд за ОСОБА_7 з 2004 року по день її смерті (а.с. 88).

Факт спільного проживання на момент смерті спадкодавиці ОСОБА_1 з ОСОБА_7 підтвердили допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 які показали, що постійно з 2001 року з ОСОБА_7 проживала її донька ОСОБА_1 , яка здійснювала за нею догляд ОСОБА_6 проживала окремо і доглядала за матір`ю сторін саме ОСОБА_1

Свідки сторони відповідача ОСОБА_12 , ОСОБА_13 також факту проживання спадкодавиці з ОСОБА_1 не заперечували. Суду показали, що допомогу по господарству надавали також сім`я ОСОБА_6 .

Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Оскільки, при розгляді даної цивільної справи знайшов своє підтвердження факт того, що саме ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини проживала разом зі спадкодавцем ОСОБА_7 , а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_1 , то з метою забезпечення реалізації спадкових прав позивача, які підлягають судовому захисту, суд вважає за необхідне встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцею на момент відкриття спадщини.

Факт постійного проживання з спадкодавицею ОСОБА_7 ОСОБА_6 є суду не підтвердженим, тому до задоволення дана вимога не підлягає.

За ст. 328 ЦК України, відповідно до якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Статтею 16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування майна померлого громадянина може здійснюватися за законом чи за заповітом.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від спадкодавця до спадкоємців, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті.

Згідно ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

За 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до вимог статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини .

Стаття 1270 ЦК України передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Однак, звернення до нотаріуса с заявою про прийняття спадщини за заповітом ОСОБА_6 проведено не було. Додатковий строк на звернення до нотаріуса з заявою за межами 6-ти місячного терміну не встановлювався.

Тому, суд вважає, що даний строк був ОСОБА_6 пропущений, спадщина в порядку передбаченому законом не прийнята, тому позов в частині визнання за нею права власності на спадщину до задоволення також не підлягає.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що на теперішній час дійсно існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку лише для позивача ОСОБА_1 , яка спадщину прийняла шляхом проживання з спадкодавицею на момент її смерті.

За таких обставин визнання права власності на майно в порядку спадкування є компетенцією суду, тому позов ОСОБА_1 щодо визнання за нею права власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_7 підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст.1220-1223,1268,1270 СК України, ст.ст. 4,19,76,81,200, 247, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Хижинецької сільської ради Сокиринецької об`єднаної територіальної громади Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_6 про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем та визнання права власності в порядку спадкування за законом - задоволити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини разом зі спадкодавцем ОСОБА_7 , а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на:

- житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 , що складається з: житлового будинку - літ. «А», сараю - літ. «Б», сараю - літ. «В», погрібу - літ. «п/В».

- земельну ділянку площею 1,6824 га в межах згідно з планом, що розташована на території Парпуровецької сільської ради Вінницького району та області (Хижинецької сільської ради Сокиринецької об`єднаної територіальної громади Вінницького району Вінницької області), з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №235223 від 14.04.2005року, виданого на ім`я ОСОБА_7 .

В задоволенні позову ОСОБА_6 до Хижинецької сільської ради Сокиринецької об`єднаної територіальної громади Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем ОСОБА_7 та визнання права власності на спадщину в порядку спадкування за заповітом, а саме, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 , та земельну ділянку площею 1,6824 га в межах згідно з планом, що розташована на території Парпуровецької сільської ради Вінницького району та області (Хижинецької сільської ради Сокиринецької об`єднаної територіальної громади Вінницького району Вінницької області), з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №235223 від 14.04.2005року, виданого на ім`я ОСОБА_7 та стягненні судових витрат - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.А. Ганкіна