Постанова

Іменем України

20 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 761/39550/15-ц

провадження № 61-31131св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Сердюка В. В., Фаловської І. М. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Укргазпромбанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Укгазпромбанк» Ожга Євгенія Вікторовича,

відповідачі: Публічне акціонерне товариство «Страхова Компанія «Укргазпромполіс-Життя», ОСОБА_1 ,

третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб,

заявник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Укргазпромбанк» Ожга Євгенія Вікторовича на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 16 травня 2017 року у складі судді Волошина В. О. та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 22 серпня 2017 року у складі колегії суддів: Шебуєвої В. А., Крижанівської Г. В., Оніщука М. І.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення»

ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Укргазпромбанк»

(далі - ПАТ «Укргазпромбанк») в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - ФГВФО) на ліквідацію

ПАТ «Укгазпромбанк» Ожга Є. В. до Публічного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Укргазпромполіс-Життя» (далі - ПАТ «Страхова Компанія «Укргазпромполіс-Життя»), ОСОБА_1 , третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання недійсним договору відступлення прав вимог.

Позовна заява мотивована тим, що 31 травня 2011 року між

ПАТ «Укргазпромбанк» та ОСОБА_1 укладений договір споживчого кредиту, відповідно до умов якого останній отримав у кредит грошові кошти у розмірі 1 650 000 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % річних строком до 28 травня 2015 року.

Між ПАТ «Укргазпромбанк» та ПАТ «Страхова компанія «Укргазпромполіс-Життя» 24 грудня 2014 року укладений договір банківського вкладу

в рамках Генеральної угоди про порядок укладання договорів банківських вкладів з юридичною особою від 19 травня 2009 року, відповідно до умов якого останньою було розміщено на депозитному рахунку 4 000 000 грн

з відсотками у розмірі 20 % річних з терміном повернення вкладу -

24 березня 2015 року.

Між ПАТ «Страхова компанія «Укргазпромполіс-Життя» та ОСОБА_1

19 січня 2015 року укладений договір передачі (відступлення) прав вимоги на вкладних рахунках, відповідно до умов якого ПАТ «Страхова компанія «Укргазпромполіс-Життя» відступило, а ОСОБА_1 отримав право на грошові кошти у розмірі 4 000 000 грн, які обліковуються на рахунках

ПАТ «Страхова компанія «Укргазпромполіс-Життя» за договором банківського вкладу від 12 грудня 2014 року.

Також 19 січня 2015 року був підписаний акт приймання-передачі прав вимоги.

ПАТ «Страхова компанія «Укргазпромполіс-Життя» направило

ПАТ «Укргазпромбанк» повідомлення від 20 січня 2015 року про передачу (відступлення) права вимоги за договором банківського вкладу, яке було отримано 19 березня 2015 року.

Правлінням Національного банку України (далі - НБУ) 22 січня 2015 року було прийнято постанову «Про віднесення ПАТ «Укргазпромбанк» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку», відповідно до якої позивача віднесено до категорії проблемних строком на 180 днів. Встановлено з дня прийняття цієї постанови та до кінця строку, який визначено у пункті 1 цієї постанови обмеження у його діяльності, зокрема, не допущення проведення активних операцій з інсайдерами, акціонерами банку та пов`язаними особами; погашення заборгованості за будь-якими активними операціями

ПАТ «Укргазпромбанк» приймати тільки в грошовій формі; повернення коштів інсайдерам та пов`язаним особам здійснювати за погодженням з НБУ.

На підставі постанови Правління НБУ від 07 квітня 2015 року «Про віднесення ПАТ «Укргазпромбанк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією ФГВФО прийнято рішення від 07 квітня 2015 року

про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Укргазпромбанк»

з 08 квітня 2015 року.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 14 вересня 2015 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Укргазпромбанк» виконавчою дирекцією ФГВФО прийнято рішення від 14 вересня 2015 року «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Укргазпромбанк» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Також позивач, вказував, що заміна кредитора у зобов`язаннях, що випливають з договорів банківського вкладу, є неможлива, оскільки такі зобов`язання тісно пов`язані з особою кредитора. Чинне законодавство України визначає, що тільки власник рахунку має право розпоряджатися коштами на рахунку та отримувати кошти з рахунку; на момент вчинення правочину існували обмеження діяльності ПАТ «Укргазпромбанк» застосовані постановою Правління НБУ від 22 січня 2015 року, зокрема, не допускати проведення активних операцій з інсайдерами, акціонерами банку та пов`язаними особами, погашення заборгованості приймати лише

у грошовій формі, повернення коштів інсайдерам та пов`язаним особам здійснювати за погодженням з НБУ. Крім зазначеного договору

ОСОБА_1 уклав інші аналогічні договори, тим самим намагається ухилитися від фактичного виконання своїх зобов`язань за кредитним договором.

На підставі викладеного ПАТ «Укргазпромбанк» в особі уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Укгазпромбанк» ОСОБА_2 просило суд визнати недійсним договір передачі (відступлення) прав вимоги на вкладних рахунках від 19 січня 2015 року, укладений між ПАТ «Страхова компанія «Укргазпромполіс-Життя» та ОСОБА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 16 травня

2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач не є стороною договору передачі (відступлення) прав вимоги на вкладних рахунках

від 19 січня 2015 року.

Оспорюваним договором не вирішено питання про права та обов`язки

ПАТ «Укргазпромбанк», наявність підписаного договору відступлення права вимоги про повернення коштів за договором банківського вкладу між

ПАТ «Страхова компанія «Укргазпромполіс-Життя» та ОСОБА_1 не впливає на обсяг прав позивача, отже позивач не наділений правом на оспорення вказаного договору. Крім того, визнання недійсним договору передачі (відступлення) прав вимоги на вкладних рахунках від 19 січня

2015 року ніяким чином не відновлює його права, а тому не є необхідним.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 22 серпня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, а також зазначив, що сторонами спірного договору були дотримані всі умови щодо договору відступлення права вимоги за банківським вкладом, тому підстав для визнання спірного правочину недійсним немає.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у вересні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

ПАТ «Укргазпромбанк» в особі уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Укгазпромбанк» Ожга Є. В. просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що ухвалюючи оскаржувані судові рішення, суди попередніх інстанцій порушили норми матеріального права,

а саме: статті 514, 515, 1058, 1066, 1068, 1071 України, не застосували Інструкцію про порядок відкриття, використання і закриття рахунків

у національній та іноземній валютах, затверджену постановою Правління НБУ від 12 листопада 2003 року № 492 (далі - Інструкція № 492 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин)) у контексті недопустимості заміни кредитора, не врахували правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 06 квітня 2016 року

у справі № 3-174гс16.

Судами першої та апеляційної інстанцій також порушено норми процесуального права, зокрема, частини третьої статті 213 ЦПК України

(у редакції, чинній на час звернення з касаційною скаргою), статтю 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що призвело до невірних висновків судів та ухвалення незаконного рішення у справі.

Доводи інших учасників справи

Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу до касаційного суду не направили.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано цивільну справу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Відповідно до підпунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Про здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки», у справі № 761/39550/15-ц (провадження № 61-31131св18) призначено повторний автоматизований розподіл.

У червні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент» (далі - ТОВ «Фінансова компанія «Інверт») звернулося до Верховного Суду із заявою про залучення його до участі у справі як правонаступника позивача ПАТ «Укргазпромбанк» та відмову від позову.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 18 листопада 2019 року справу призначено до розгляду.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд під час вирішення питання про заміну сторони (позивача) правонаступником та відмови позивача від позову

Заява мотивована тим, що 02 травня 2018 року між ПАТ «Укргазпромбанк» в особі Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Укргазпромбанк» ОСОБА_2 та ТОВ «Фінансова компанія «Інвент» укладений договір про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги, відповідно до умов якого первісний кредитор (ПАТ «Укргазпромбанк») передає (відступає) новому кредитору (ТОВ «Фінансова компанія «Інвент») право вимоги за договором споживчого кредиту від 31 травня 2011 року, укладеного між ПАТ «Укргазпромбанк» та ОСОБА_1 . Водночас, правонаступництво у зобов`язанні, де новим кредитором замість ПАТ «Укргазпромбанк» стало ТОВ «Фінансова компанія «Інвент» зумовлює необхідність заміни сторони також і у межах процесуального правонаступництва і у судовій справі № 761/39550/15-ц, де ПАТ «Укргазпромбанк» бере участь як позивач.

Посилаючись на вищевказане, ТОВ «Фінансова компанія «Інвент» просить суд прийняти його відмову як правонаступника позивача від позову та закрити провадження у справі на пункту 1 частини другої статті 49,

статті 408 ЦПК України.

Дослідивши доводи ТОВ «Фінансова компанія «Інвент» та надані докази, колегія суддів дійшла висновку, що заява про заміну сторони (позивача) правонаступником та відмову позивача від позову задоволеннюне підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Згідно з частиною першою статті 408 ЦПК України незалежно від того, за касаційною скаргою кого з учасників справи було відкрито касаційне провадження, у суді касаційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони мають право укласти між собою мирову угоду з додержанням правил цього Кодексу, що регулюють порядок і наслідки вчинення цих процесуальних дій.

На підтвердження зазначених у заяві обставин ТОВ «Фінансова компанія «Інвент» надало копію договору про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги від 02 травня 2018 року, відповідно до пункту 2.1 якого банк відступає шляхом продажу новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги банку до позичальників, заставодавців (іпотекодавців) та поручителів, зазначених у додатку № 1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників, спадкоємців боржників, строковиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників виконати зобов`язання за кредитними, іпотечними договорами, договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно з реєстром у додатку № 1 до цього договору.

Предметом позову у цій справі є вимога ПАТ «Укргазпромбанк» про визнання недійсним, укладеного 19 січня 2015 року між ПАТ «Страхова компанія «Укргазпромполіс-Життя» та ОСОБА_1 , договору про передачу (відступлення) прав вимоги за вкладним (депозитним) рахунком, відкритим ПАТ «Страхова компанія «Укргазпромполіс-Життя» на підставі договору банківського вкладу від 24 грудня 2014 року та Генеральної угоди

від 19 травня 2009 року.

Згідно з додатком № 1 до договору відступлення права вимоги

від 02 травня 2018 року ТОВ «Фінансова компанія «Інвент» набуло від

ПАТ «Укргазпромбанк» право вимоги до ОСОБА_1 за договором споживчого кредиту від 31 травня 2011 року, до ТОВ «Сергіївка Агро» за договором поруки від 29 жовтня 2014 року, до ТОВ «Сергіївка Агро» за договором застави від 29 жовтня 2014 року та до ТОВ «Авіакомпанія «Буковина» за договором банківського кредиту від 29 грудня 2008 року.

Однак, доказів передачі йому права вимоги за договором банківського вкладу від 24 грудня 2014 року, укладеним між ПАТ «Укргазпромбанк» та ПАТ «Страхова компанія «Укргазпромполіс-Життя», та Генеральної угоди

від 19 травня 2009 року, укладеної між вказаними особами, ТОВ «Фінансова компанія «Інвент» суду не надало, як і доказів того, що договір від 19 січня 2015 року про передачу (відступлення) прав вимоги за вкладним (депозитним) рахунком, який укладений між ПАТ «Страхова компанія «Укргазпромполіс-Життя» та ОСОБА_1 , будь-яким чином впливає на його права.

Таким чином, підстави для залучення до участі у справі ТОВ «Фінансова компанія «Інвент» як правонаступника позивача ПАТ «Укргазпромбанк» та прийняття відмови ТОВ «Фінансова компанія «Інвент» від позову і закриття провадження у справі, передбачені статтями 55, 408 ЦПК України, відсутні.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 31 травня 2011 року між ПАТ «Укргазпромбанк» та ОСОБА_1 укладений договір споживчого кредиту, відповідно до умов якого останній отримав у кредит грошові кошти у розмірі 1 650 000 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % річних строком до 28 травня 2015 року

Між ПАТ «Укргазпромбанк» та ПАТ «Страхова компанія «Укргазпромполіс-Життя» 24 грудня 2014 року укладений договір банківського вкладу

в рамках Генеральної угоди про порядок укладання договорів банківських вкладів з юридичною особою від 19 травня 2009 року, відповідно до умов якого останньою було розміщено на депозитному рахунку 4 000 000 грн

з відсотками у розмірі 20 % річних з терміном повернення вкладу -

24 березня 2015 року.

19 січня 2015 року між ПАТ «Страхова компанія «Укргазпромполіс-Життя» та ОСОБА_1 укладений договір передачі (відступлення) прав вимоги на вкладних рахунках, відповідно до умов якого ПАТ «Страхова компанія «Укргазпромполіс-Життя» відступило, а ОСОБА_1 отримав право на грошові кошти у розмірі 4 000 000 грн, які обліковуються на рахунках

ПАТ «Страхова компанія «Укргазпромполіс-Життя» за договором банківського вкладу від 12 грудня 2014 року.

Також 19 січня 2015 року був підписаний акт приймання-передачі прав вимоги.

ПАТ «Страхова компанія «Укргазпромполіс-Життя» направило

ПАТ «Укргазпромбанк» повідомлення від 20 січня 2015 року про передачу (відступлення) права вимоги за договором банківського вкладу, яке було отримано 19 березня 2015 року.

Правлінням НБУ було прийнято постанову № 42/БТ «Про віднесення ПАТ «Укргазпромбанк» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку», відповідно до якої позивача віднесено до категорії проблемних строком на 180 днів. Встановлено із дня прийняття цієї постанови та до кінця строку, який визначено у пункті 1 цієї постанови обмеження в його діяльності, в тому числі: не допущення проведення активних операцій з інсайдерами, акціонерами банку та пов`язаними особами; погашення заборгованості за будь-якими активними операціями ПАТ «Укргазпромбанк» приймати тільки в грошовій формі; повернення коштів інсайдерам та пов`язаним особам здійснювати за погодженням з НБУ.

На підставі постанови Правління НБУ від 07 квітня 2015 року № 217 «Про віднесення ПАТ «Укргазпромбанк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією ФГВФО прийнято рішення від 07 квітня 2015 року

№ 70 про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Укргазпромбанк» з 08 квітня 2015 року.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 14 вересня 2015 року № 602 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Укргазпромбанк» виконавчою дирекцією ФГВФО прийнято рішення від 14 вересня 2015 року № 168 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Укргазпромбанк» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду відповідають.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до частини третьої статті 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Правом оспорити правочин, крім його сторін наділено й інших осіб, які заперечують його дійсність. З огляду на частину першу статті 15 ЦК України та частину першу статті 4 ЦПК України, звернувшись до суду з позовом про визнання недійсним договору, позивач має вказати, яким чином оспорюваним договором порушено його права та законні інтереси.

Звертаючись до суду з позовом, ПАТ «Укргазпромбанк» просило визнати недійсним договір про передачу (відступлення) прав вимоги за вкладним (депозитним) рахунком, відкритим ПАТ «Страхова компанія «Укргазпромполіс-Життя» на підставі договору банківського вкладу

від 24 грудня 2014 року та Генеральної угоди від 19 травня 2009 року.

Сторонами спірного договору є ПАТ «Страхова компанія «Укргазпромполіс-Життя» та ОСОБА_1 .

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За укладеним відповідачами договором відбулось передання права вимоги за вкладним (депозитним) рахунком.

Частиною першою статті 1058 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Частиною першою статті 1066 ЦК України передбачено, що за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Правовідносини, що виникають під час відкриття банками, їх відокремленими підрозділами, які здійснюють банківську діяльність від імені банку, та філіями іноземних банків в Україні поточних і вкладних (депозитних) рахунків у національній та іноземних валютах, зокрема, суб`єктам господарювання, фізичним особам, регулюються Інструкцією

№ 492 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), відповідно до абзацу першого пункту 1.4 якої порядок відкриття банками рахунків клієнтів, використання коштів за ними і порядок їх закриття визначаються цією Інструкцією.

Разом з тим, вказана Інструкція № 492 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) не містить заборони щодо відступлення власником вкладного (депозитну) рахунку на користь іншої особи права вимоги за договором банківського вкладу щодо виплати грошової суми (вкладу) та процентів на неї.

З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що чинним законодавством України не передбачено заборони на відступлення права вимоги вкладником за договором банківського вкладу (депозиту), у тому числі й щодо частини коштів, розміщених на відповідних вкладних (депозитних) рахунках. Отже, чинним законодавством не передбачено обмежень стосовно передачі вкладником своїх прав за договором банківського вкладу (депозиту) іншим особам (відступлення права вимоги), у тому числі й щодо розпорядження грошовими коштами (їх частиною), розміщеними на належному їй вкладному (депозитному) рахунку за відповідним договором.

Вказане вище відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному в постанові від 30 жовтня 2018 року у справі

№ 914/3217/16 (провадження № 12-176гс18).

Правочини щодо заміни кредитора в зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що й правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 513, стаття 514 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Таким чином, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку про відсутність підстав для визнання недійсним договору відступлення права вимоги в межах суми вкладу ПАТ «Страхова компанія «Укргазпрополіс-Життя».

Позивач не обґрунтував, яким чином договір відступлення права вимоги порушує суб`єктивні права або охоронювані законом інтереси позивача. Отримання згоди позивача як боржника на укладення договору відступлення права вимоги не передбачено.

Враховуючи наведене, під час розгляду справи судом не було встановлено обставин, з якими норми матеріального права пов`язують недійсність спірного правочину, у зв`язку з чим вимоги позивача є необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Доводи касаційної скарги про необхідність врахування правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 06 квітня 2016 року

у справі № 3-174гс16, є безпідставними, оскільки в межах зазначеної справи вирішувалось питання правомірності вимоги про перерахування банком у рахунок погашення кредитної заборгованості позичальника грошових коштів з рахунків іншої особи - вкладника на підставі договору відступлення права вимоги в межах коштів, розміщених на рахунку вкладника, а не дійсність самого договору відступлення права вимоги.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України», «Проніна проти України» та «Серявін та інші проти України»: принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»).

Судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій є достатньо мотивованими та таким, що відповідають нормам закону.

Інші наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками судів першої та апеляційної інстанцій стосовно установлення обставин справи, зводяться до переоцінки доказів, що в силу вимог статті 400 ЦПК України виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції. Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження в судах попередніх інстанцій із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому ці судові рішення необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Керуючись статтями 55, 400, 401, 408, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент» про залучення його до участі у справі як правонаступника позивача Публічного акціонерного товариства «Укргазпромбанк» та відмову від позову у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укгазпромбанк» до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Укргазпромполіс-Життя», ОСОБА_1 про визнання недійсним договору передачі (відступлення) прав вимоги відмовити.

Касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Укргазпромбанк» Ожга Євгенія Вікторовича залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 16 травня

2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 22 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська