ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5811/19 Справа № 216/6226/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Бутенко М. В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2019 року м.Кривий Ріг

Справа № 216/6226/15-ц

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

секретар судового засідання - Євтодій К.С.

сторони:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи»,

відповідачка - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадженняапеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» на ухвалу Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 листопада 2018 року, яке ухвалене суддею Бутенко М.В. (відомості щодо дати складання повного судового рішення в матеріалах справи відсутні),-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» (надалі ТОВ «Кредитні ініціативи») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

30 листопада 2018 року представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подано заяву про забезпечення позову, шляхом заборони ТОВ «Кредитні ініціативи» вчиняти будь-які дії, у тому числі нотаріальні, направлені на зміну власника іпотечного майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 будь-яким шляхом до розгляду судом даної справи у суді.

Вимоги мотивує тим, що на адресу ОСОБА_1 надійшов від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича лист про передачу заяви ТОВ «Кредитні ініціативи» про намір останнього звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру АДРЕСА_1 в порядку передбаченого ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

Таким чином, ТОВ «Кредитні ініціативи», за допомогою приватних нотаріусів і приватних реєстраторів речових прав, намагається ще до ухвалення судом першої інстанції судового рішення у даній справі заволодіти квартирою ОСОБА_1 і здійснити її продаж, щоб не було підстав для її повернення навіть через суд.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 30 листопада 2018 року заяву задоволено.

Накладено арешт на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження.

В апеляційній скарзі ТОВ «Кредитні Ініціативи» просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, посилаючись на те, що предметом позову у справі є стягнення заборгованості за кредитним договором № 308/0606/88-295 від 08.06.2006 року, квартира на яку накладено арешт не є предметом спору даної справи. У зустрічному позові ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів факторингу б/н та № 15, укладених 28.11.2012 року, також не йде мова про майно ОСОБА_1 Квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 не має відношення до спору, що розглядається у справі № 216/6226/15-ц, відсутність арешту, накладеного на зазначене помешкання, жодним чином не полегшить виконання судового рішення, ані у випадку задоволення первісного позову, ані у випадку задоволення зустрічного позову.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що апеляційна скарга повинна бути залишена без задоволення, а ухвала суду без змін.

ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 , будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи (про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення судового повідомлення ОСОБА_2 (а.с. 89), що за приписами ч. 5 ст. 130 ЦПК України вважається врученням судового повідомлення й ОСОБА_1 ), в судове засідання не з`явилися і про причини своєї неявки суд не повідомили, що (у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ТОВ «Кредитні ініціативи» - адвоката Курдюмова М.М., який підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах вимог заяви про забезпечення позову, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст.ст. 1, 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України та цього Кодексу.

Статтею 149 ЦПК України передбачено, що за заявою учасників справи суд має право вжити заходи забезпечення позову, передбачені статтею 150 цього Кодексу.

Під забезпеченням позову розуміється вжиття судом передбачених законом заходів, які створюють реальну гарантовану можливість для виконання в майбутньому рішення по справі, в разі задоволення заявленого позову.

При цьому, забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

При цьому, відповідно до принципу змагальності сторін і загальних правил розподілу тягаря доказування обов`язок доведення підстав для застосування заходів забезпечення позову покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Як роз`яснено в п.п. 4, 7, 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Згідно з ч.1 п.1-10 ст.150 ЦПК України позов забезпечується:1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Судам слід ураховувати, що у справах окремих категорій позови можна забезпечувати за допомогою спеціальних заходів, які регулюються нормами відповідних законів.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Задовольняючи клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , у вигляді заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Разом з тим ухвала суду про забезпечення позову не містить будь-якого обґрунтування з приводу того на підставі яких фактів та встановлених обставин, суд дійшов до такого висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, заява ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , про забезпечення позову подана в рамках розгляду цивільної справи за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №308/0606/88-295 від 08.06.2006 року та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Кредитні ініціативи» про визнання факту того, що ТОВ «Кредитні ініціативи» не набуло права вимоги за Кредитним договором №308/0606/88-295 від 08.06.2006 року (а.с. 2).

При цьому, заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що ТОВ «Кредитні ініціативи» намагалося незаконно, без відповідного рішення суду, змінити власника квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , та на адресу ОСОБА_1 , через приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.О., надійшла заява ТОВ «Кредитні ініціативи» про намір звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 3,4).

Відомостей же про те, яким чином невжиття обраного позивачкою способу забезпечення позову може в подальшому, у разі задоволення позовних вимог ТОВ «Кредитні ініціативи» про стягнення заборгованості за кредитним договором або ж зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 про визнання факту, може утруднити або зробити неможливим виконання такого рішення суду, заява про забезпечення позову не містить.

Так, спірна квартира не є предметом позовних вимог, ані ТОВ «Кредитні ініціативи», ані ОСОБА_1 , у зв`язку з чим її відчуження жодним чином не буде перешкоджати виконанню можливого рішення суду про задоволення позовних вимог якоїсь із сторін даного спору.

Сам по собі факт направлення ТОВ «Кредитні ініціативи», через приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.О., повідомлення на ім`я ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням, не можуть бути належною правовою підставою для забезпечення позову в рамках розгляду даної цивільної справи, оскільки звернення стягнення на предмет іпотеки не є предметом даного спору та жодною із сторін не заявлено позовних вимог, які безпосередньо стосуються прав на це нерухоме майно.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги відсутність існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , у вигляді заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм процесуального права при її постановленні, знайшли своє підтвердження при розгляді апеляційної скарги.

Відтак, ухвала суду першої інстанції постановлена із названими порушеннями, а тому, відповідно до положень ст. 376 ЦПК України, вона підлягає скасуванню із ухваленням по справі нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову відповідно до ст.ст. 149-154 ЦПК України, за необґрунтованістю заявлених вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст. ст. 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» задовольнити.

Ухвалу Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 листопада 2018 року скасувати та постановити нове судове рішення.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , про забезпечення позову - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08 серпня 2019 року.

Головуючий:

Судді: