Єдиний унікальний номер 243/1770/19 Номер провадження 22-ц/804/1825/19
Єдиний унікальний номер 243/1770/19 Головуючий у 1 інстанції Мінаєв І.М.
Номер провадження 22-ц/804/1825/19 Доповідач Корчиста О.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 серпня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Біляєвої О.М., Кішкіної І.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмуті цивільну справу №243/1770/19 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, вихідної допомоги, компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця»,

на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 травня 2019 року, ухвалене в приміщенні суду в м. Слов`янськ Донецької області,

встановив:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з зазначеним позовом в обґрунтування якого послалась на те, що вона з 17 липня 1995 року працевлаштувалась до ДП «Донецька залізниця» та почала свою трудову діяльність з посади черговий стрілочного поста. З 08 липня 2016 року була прийнята на роботу до Структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії ПАТ «Укрзалізниця». Згідно до Наказу №» 4650/ДН-ос від 10 липня 2017 року її було звільнено з 17 липня 2017 року у зв`язку зі скороченням штату на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України. Проте, після звільнення з нею не було проведено повного розрахунку, а саме: відповідач не виплатив їй заборгованість по заробітній платі за період роботи з 15 березня 2017 року по 17 липня 2017 року, компенсацію за 35 днів щорічної відпустки та вихідну допомогу у розмірі не менше середнього заробітку у відповідності до положень ст. 44 КЗпП України. Зазначила, що відповідач відмовився добровільно виплатити вищезазначені грошові суми, тому вважає, що ПАТ «Українська залізниця» також має сплатити їй середній заробіток за час затримки розрахунку.

Просила суд стягнути з ПАТ «Укрзалізниця» на її користь заборгованість по заробітній платі за період роботи з 15 березня 2017 року по 17 липня 2017 року у розмірі 7709,81 грн., заборгованість по виплаті вихідної допомоги у розмірі 3798,89 грн. середнього заробітку, компенсацію за невикористані 19 днів щорічної відпустки у розмірі 2387,35 грн. та середній заробіток за час несвоєчасного розрахунку при звільненні з 17 липня 2017 року і по день ухвалення судом рішення без утримання податку на доходи фізичних осіб та інших обов`язкових платежів у розмірі 158,05 грн. за день.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 травня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, вихідної допомоги, компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задоволено частково.

Стягнуто з АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за період з 15 березня по 17 липня 2017 року у розмірі 9693,88 грн., вихідну допомогу у розмірі середнього заробітку 4719,12 грн., компенсацію за невикористані 19 днів щорічної відпустки у розмірі 3002,95 грн., а у загальній сумі 17415,95 грн., з яких підлягають утриманню податки і обов`язкові платежі. Стягнуто з АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку - відмовлено. Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення заробітної плати у межах суми платежу за один місяць.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Із вказаним рішенням не погодилось АТ «Українська залізниця», посилаючись на порушення судом норм матеріального права та неповне з`ясування всіх обставин справи, просить оскаржуване рішення в частині задоволення позову скасувати та ухвалите нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

В обґрунтування доводів зазначило, що АТ «Укрзалізниця», як нова юридична особа. Утворена згідно із Законом України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» та постанови Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 року №200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». Указом Президента України №405/2014 від 14 квітня 2014 року введено в дію рішення РНБО України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення Антитерористичної операції (далі АТО) на території Донецької і Луганської областей. Отже, датою початку періоду проведення АТО є 14 квітня 2014 року. Указ про завершення проведення АТО або військових дій на території України Президентом України на сьогоднішній день не видавався. Зазначає, що згідно із наказом керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 07 жовтня 2014 року №33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» Донецьку і Луганську області з 07 квітня 2014 року також визначено районами проведення АТО.

У зв`язку із захопленням невідомими особами адміністративної будівлі та виробничих об`єктів АТ «Укрзалізниця» розташованих, зокрема, у м. Донецьк, Ясинувата, Луганськ, Горлівка тощо, у відповідача з 20 березня 2017 року відсутній доступ до документації підприємства (кадрової, первинної, технічної, договірної, податкової, архівної та іншої), до комп`ютерних баз та втрачено контроль над господарською діяльністю. За цим фактом за заявою відповідача порушено кримінальне провадження №0000286 за ознаками ст. 341 КК України.

Висновком торгово-промислової палати України №126/2/21-10.2 від 16 січня 2018 року щодо унеможливлення виконання обов`язків передбачених законодавством України про працю при вивільненні (звільненні) працівників, спричиненого впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) відносно ПАТ «Укрзалізниця» засвідчено настання форс-мажорних обставин при здійсненні господарської діяльності на території, непідконтрольній українській владі, у тому числі у м. Донецьк. З 20 березня 2017 року господарська діяльність та управління виробничими потужностями відповідача унеможливлено неправомірними діями третіх осіб. Майно ПАТ «Укрзалізниця», що знаходиться в тому числі в м. Донецьк, перебувають у незаконному володінні та під контролем третіх осіб. Фактично відповідач втратив контроль і доступ до своїх виробничих потужностей та іншого майна, у тому числі, до трудових книжок працівників, оригіналів наказів, у тому числі затвердження та введення в дію штатного розпису, особових справ працівників. Початок дій форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) є 20 березня 2017 року.

Отже, відповідач фактично відсутній за фактичним місцем ведення діяльності зокрема ст.. Микитівка - м. Горлівка Донецької області - місцем роботи позивача по справі, і цей факт зумовлений поважними причинами.

Вказані форс-мажорні обставини унеможливлювали виконання відповідачем своїх зобов`язань згідно ст. ст. 47, 83, 115, 116 КЗпП України.

Відповідач не мав об`єктивної можливості перевірити факт виконання позивачем своїх професійних обов`язків та виконати свої зобов`язання за трудовим договором.

Науково-правовим висновком Торгово-промислової палати України визнано, що терористична загроза та загроза територіальній цілісності України, що супроводжується актами тероризму, є надзвичайними, непередбачуваними та невідворотними обставинами, що об`єктивно унеможливлюють виконання обов`язків відповідачем, передбачених трудовим договором.

Таким чином, нарахування заробітної плати та інших виплат є неможливим, оскільки таке нарахування проводиться на підставі документів з первинного обліку праці та заробітної плати: штатним розписом, розцінками та нормами праці, табелем обліку використання робочого часу, розпорядженнями про надбавки та премії за умови, що господарська діяльність здійснювалась. Достовірно встановлено, що через захоплення підприємства невідомими особами відповідач втратив контроль над виробничими потужностями підприємства, нерухомим майном та документацією.

Зазначають, що надану позивачем на підтвердження розміру заборгованості по заробітній платі «Розрахунки заробітної плати за лютий - липень 2017 року», не можливо прийняти в якості належного, допустимого та достовірного доказу, оскільки зазначені довідки не відповідають вимогам, що зазвичай ставляться до офіційних документів, оскільки не містять номеру та дати її видачі, печатки підприємства, повного найменування підприємства та найменування посад осіб, які їх підписали, крім того у відповідності до ст. 110 КЗпП України «При кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який проводиться оплата праці…» але з вище вказаних причин АТ «Укрзалізниця» не видавала позивачу «Розрахунки заробітної плати за березень, квітень, травень 2017 року», та не вповноважувала інший орган видавати такі довідки.

Крім того, зазначило, що форма довідки про заробітну плату (грошове забезпечення, винагороду за цивільно-правовим договором) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням визначена Порядком обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, який затверджений Постановою КМУ від 26 вересня 2001 року №1266 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26 червня 2015 року №439). Довідка про заробітну плату повинна містити кутовий штамп підприємства, дату, вихідний номер, підпис керівника, головного бухгалтера та штамп підприємства. Отже, довідки, які надані позивачем не можуть вважатись належними доказами, оскільки вони не містять необхідних реквізитів.

Вважають, що вина відповідача у нездійсненні виплат на користь позивача відсутня, оскільки це є наслідком злочинних дій третіх осіб, що підтверджується Науково-правовим висновком Торгово-промислової палати України №126/2/21-10.2 від 16 січня 2018 року, в тому числі і про наявність після 20 березня 2017 року обставин непереборної сили, які унеможливлюють виконання АТ «Укрзалізниця» своїх обов`язків перед позивачем.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзив на апеляційну скаргу позивачем не надано.

Відповідно до ч.3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

ПОРЯДОК РОЗГЛЯДУ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Частиною 1 ст. 369 ЦПК України визначено, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ціна позову у позовній заяві, складає менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 13 ст. 7 ЦПК України визначено, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Частиною 3 ст. 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною 1 ст. 368 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

ОСОБА_1 відповідно до наказу № 164/ДС від 17 липня 1995 року працевлаштувалась до ДП «Донецька залізниця» та почала свою трудову діяльність з посади черговий стрілочного поста, після чого обіймала різні посади, остання з яких - старший черговий стрілочного поста 4 розряду станція Трудова 3 класу згідно наказу №589/ДС-к від 31 грудня 2013 року, що вбачається з копії трудової книжки серії НОМЕР_1 , виданої на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9-11). За відомостями цієї ж трудової книжки 15 квітня 2009 року станція Микитівка Донецької залізниці перейменована на станцію Микитівка державного підприємства «Донецька залізниця» (наказ № 131/ДС від 15 квітня 2009 року), з 08 липня 2016 року державне підприємство «Донецька залізниця» реорганізовано шляхом злиття у регіональну філію «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», а станція Микитівка ДП «Донецька залізниця» реорганізовано шляхом злиття у виробничий підрозділ «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

Наказом регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» від 15 березня 2017 року № 384-Н визначено начальнику структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» встановити відповідними наказами початок простою з 16 березня 2017 року для всіх працівників, підпорядкованих їм структурних (виробничих) підрозділів.

Також судом встановлено, що наказом начальника станції Микитівка № 01-ос від 06.07.2016 року у зв`язку з реорганізацією структурного підрозділу «Станція Микитівка» ДП «Донецька залізниця» у виробничий підрозділ «Станція Микитівка» структурний підрозділ «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» з 08.07.2016 року трудовий договір з ОСОБА_1 продовжено у виробничому підрозділі «Станція Микитівка» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» (а.а.24-25).

17 липня 2017 року позивач була звільнена з роботи на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України, у зв`язку із скороченням штату з виплатою одноразової грошової допомоги у розмірі одного середньомісячного заробітку та компенсацією за 19 днів відпустки (а.с.8). Аналогічні відомості внесені у трудову книжку ОСОБА_1 .

Відповідно до розрахунків заробітної плати ВП «ДС «Микитівська «СП «ДДЗП» філії «Дон. зал.» ПАТ (ідентифікаційний код 40150216), ОСОБА_1 нараховані наступні суми:

- березень 2017 р. - 2403,93 грн. (оплата простоїв 2059,95 грн., заохоч. ювілейна дата 300,00 грн., мат. доп. систем. хар. 43,98 грн.), з яких сума до виплати становить 1911,56 грн.;

- квітень 2017 р. - 2230,39 грн. (оплата простоїв 2189,59 грн., мат. доп. систем. хар. 40,80 грн.), з яких сума до виплати становить 1773,57 грн.;

- травень 2017 р. - 2333,11 грн. (оплата простоїв 2290,43 грн., мат. доп. систем. хар. 42,68 грн.), з яких сума до виплати становить 1855,25 грн.;

- червень 2017 р. - 1760,84 грн. (оплата простоїв 1728,63 грн., мат. доп. систем. хар. 32,21 грн.), з яких сума до виплати становить 1400,19 грн.;

- липень 2017 р. - 8687,68 грн. (комп. за нев. відп. зв. 3002,95 грн. (19 днів), оплата простоїв 806,69 грн., мат. доп. систем. хар. 158,92 грн., вих. допомога при звільненні 4719,12 грн.), з яких сума до виплати становить 6955,48 грн. (а.с.28-32).

Крім того, судом встановлено, що з табелів обліку використання робочого часу, які засвідчені підписами бухгалтера та начальника станції Микитівка вбачається, що за березень 2017 року позивачем відпрацьовано - 0 днів, 18 днів простою; за квітень 2017 року - відпрацьовано 0 днів, 19 днів простою; за травень 2017 року - відпрацьовано 0 днів, 21 день простою; за червень 2017 року відпрацьовано 0 днів, 20 днів простою; за липень 2017 року - відпрацьовано 0 днів, 7 днів простою (а.с. 17-20).

Згідно листа в.о. начальника «Донецької дирекції залізничних перевезень» структурного підрозділу регіональної філії «Донецька залізниця» № 198/1 від 27 березня 2019 року за період з 01 березня 2017 року по 15 березня 2017 року ОСОБА_1 була нарахована заробітна плата з урахуванням обов`язкових утримань податків на доходи та інших зборів у сумі 243,00 грн. та отримана 14 липня 2017 року у касі Дирекції м. Лиман. З 16 березня 2017 року до Дирекції не надходили оригінали або копії документів для нарахування або виплати заробітної плати (а.с.47).

Науково-правовим висновком торгово-промислової палати України № 126/2/21-10.2 від 16 січня 2018 року щодо унеможливлення виконання обов`язків передбачених законодавством України про працю при вивільненні (звільненні) працівників, спричиненого впливом дії форм-мажорних обставин (обставин непереборної сили) відносно ПАТ «Укрзалізниця» засвідчено настання форс-мажорних обставин при здійсненні господарської діяльності на території, непідконтрольній українській владі, у тому числі у м. Донецьк, м. Горлівка, м. Ясинувата. З 20 березня 2017 року господарська діяльність та управління виробничими потужностями відповідача унеможливлено неправомірними діями третіх осіб. Майно ПАТ «Укрзалізниця», що знаходиться в тому числі в м. Горлівка перебувають у незаконному володінні та під контролем третіх осіб. Фактично відповідач втратив контроль і доступ до своїх виробничих потужностей та іншого майна, у тому числі, до трудових книжок працівників, оригіналів наказів, у тому числі затвердження та введення в дію штатного розпису, особових справ працівників. Початок дій форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) є 20 березня 2017 року.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга АТ «Українська залізниця» підлягає частковому задоволенню.

МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 15 постанови Пленум Верховного Суду України від 24.10.2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Згідно апеляційної скарги відповідачем рішення суду оскаржується лише в частині задоволених позовних вимог, а тому апеляційний суд відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду лише в цій частині.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає за наступних підстав.

Стягуючи заборгованість з оплати праці з відповідача АТ «Українська залізниця» на користь позивача ОСОБА_1 по заробітній платі за період з 15 березня по 17 липня 2017 року у розмірі 9693,88 грн., вихідну допомогу у розмірі середнього заробітку 4719,12 грн., компенсацію за невикористані 19 днів щорічної відпустки у розмірі 3002,95 грн., суд виходив з того, що позивач перебувала у трудових відносинах з відповідачем у спірний період (з 15 березня 2017 року по 17 липня 2017 року), позивачу було нараховано оплату простою, компенсацію за невикористані 19 днів відпустки, а також вихідну допомогу, однак зазначені суми виплачені не були, що відповідачем не спростовано, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Також суд першої інстанції, пославшись на роз`яснення, викладені у п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», зазначив, що оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів.

Такі висновки суду першої інстанції, в частині стягнення заборгованості з відповідача АТ «Українська залізниця» на користь позивача ОСОБА_1 вихідної допомоги у розмірі середнього заробітку 4719,12 грн. та компенсації за невикористані 19 днів щорічної відпустки у розмірі 3002,95 грн. відповідають вимогам матеріального закону, зроблені із дотриманням норм процесуального права, а також відповідають фактичним обставинам справи та наявним в матеріалах справи письмовим доказам.

Статтею 43 Конституції України гарантовано право кожного на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно із частиною 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до частини 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно із ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Положеннями частини 1 ст. 83 КЗпП України передбачено обов`язок роботодавця у разі звільнення працівника виплатити грошову компенсацію за всі невикористані ним дні щорічної відпустки.

Відповідно до частини 2 ст. 21 Закону України «Про відпустки», порядок обчислення заробітної плати працівникам за час щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, відпустки у зв`язку з усиновленням дитини, відпустки для підготовки та участі в змаганнях, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, та компенсації за невикористані відпустки, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 44 КЗпП України, при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у п. 6 ст. 36 та п. 1, 2 і 6 ст. 40 КЗпП України, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку.

Окрім цього, відповідно до вимог ч.1 ст. 113 КЗпП України, час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду(окладу), про що й зазначено у наказі відповідача про встановлення простою з 16 березня 2017 року для всіх працівників апарату управління структурних підрозділів «Донецька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» (а.с.23).

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За частинами 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За частиною 1 статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Проте, відповідачем будь-якими іншими належними та допустимими доказами висновок суду першої інстанції не спростовано.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на відсутність первинної документації, як на підставу для відмови у виплаті позивачу заробітної плати, є хибним з огляду на положення частини першої статті 76 ЦПК України, відповідно до якої, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд першої інстанції також правомірно врахував Науково-правовий висновок Торгово-промислової палати України, оскільки ним підтверджено, що починаючи з 20 березня 2017 року, відсутня вина відповідача у несвоєчасному розрахунку з позивачем при звільненні, що унеможливлює застосування судом вимог ст. 117 КЗпП України у цій справі.

Разом з тим, наявність такого висновку не звільняє відповідача від обов`язку виплатити працівнику заборгованість з оплати праці (в тому числі, оплати за час простою, грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку, вихідної допомоги).

Таким чином, суд дійшов правильного висновку про встановлення на підставі розрахунків заробітної плати за березень - липень 2017 року, табелів обліку використання робочого часу з березня по липень 2017 року, наказу (розпорядження) № 4742/ДН-ос про припинення трудового договору (контракту) з ОСОБА_1 наявної суми заборгованості з виплати на користь позивача заробітної плати за період з 15 березня 2017 року по 17 липня 2017 року, оплати простою, компенсації за 19 днів невикористаної щорічної відпустки, вихідної допомоги при звільненні.

Апеляційний суд не може погодитись з висновками суду першої інстанції щодо визначення розміру заборгованості АТ «Українська залізниця» перед позивачем по заробітній платі за період з 15 березня по 17 липня 2017 року у розмірі 9693,88 грн. виходячи з наступного.

Так, ОСОБА_1 надано на підтвердження заборгованості із заробітної плати, зокрема, розрахунок заробітної плати за березень 2017 року, з якого вбачається, що їй нараховано 2403,93 грн. (оплата простоїв 2059,95 грн., заохоч. ювілейна дата 300,00 грн., мат. доп. систем. хар. 43,98 грн.).

До відзиву на позовну заяву, наданого відповідачем до суду першої інстанції 04 квітня 2019 року, додано лист АТ «Українська залізниця» від 27 березня 2019 року №198/1, зі змісту якого вбачається, що за період з 01 березня 2017 року по 15 березня 2017 року ОСОБА_1 була нарахована заробітна плата з урахуванням обов`язкових утримань податків на доходи та інших зборів у сумі 243 грн. та отримана позивачем 14 липня 2017 року у касі Дирекції м. Лиман.

Крім того, до зазначеного листа додано довідку про доходи від 27 березня 2019 року №198/2, виданої на ім`я ОСОБА_1 , з якої вбачається, що за березень 2017 року позивачу нарахована заробітна плата у розмірі 305,59 грн., утримано 62,59 грн. та до видачі 243 грн..

Враховуючи викладене, заборгованість із заробітної плати перед позивачем за період з 15 березня 2017 року по 31 березня 2017 року складає 2098,34 грн. (2403,93 грн. - 305,59 грн.), отже, з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість із заробітної за період роботи з 15 березня 2017 року по 17 липня 2017 року в розмірі 9388,29 грн. (з яких підлягають утриманню податки і обов`язкові платежі).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно п. 4 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що оскаржуване рішення в частині визначення розміру заборгованості по заробітній платі за період з 15 березня 2017 року по 17 липня 2017 року, яка підлягає стягненню з АТ «Українська залізниця» на користь позивача, ухвалено з порушенням норм процесуального права, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду в цій частині змінити, стягнувши заборгованість по заробітній платі за період з 15 березня 2017 року по 17 липня 2017 року в розмірі 9388,29 грн. (з яких підлягають утриманню податки і обов`язкові платежі).

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При поданні позовної заяви ОСОБА_1 , зокрема, просила стягнути з відповідача середній заробіток за час несвоєчасного розрахунку при звільненні.

Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-301гс18) за змістом приписів статей 94, 116, 117 КЗпП України та статей 1, 2 Закону України від 24.03.1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати. Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Оскільки позивачем при поданні позовної заяви не було сплачено судовий збір за вимогу про стягнення середнього заробітку за час несвоєчасного розрахунку при звільненні, та у задоволенні цієї вимоги було відмовлено, з позивача на користь держави слід стягнути 768,40 грн..

Враховуючи, що позов ОСОБА_1 задоволено частково, з АТ «Українська залізниця» на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 754,92 грн. у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Крім того, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції та часткового задоволення апеляційної скарги судові витрати на користь АТ «Українська залізниця» у розмірі 20,23 грн. компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, оскільки відповідно до пункту першого частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати.

Відповідно до частини 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Враховуючи, що з відповідача на користь держави підлягає сплаті судовий збір у розмірі 754,92 грн. у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції, а відповідачу за рахунок держави підлягає відшкодуванню судовий збір у зв`язку із переглядом справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 20,23 грн., з відповідача на користь держави підлягає стягненню різниця у компенсації судових витрат у сумі 734,69 грн. (754,92 грн. - 20,23 грн.).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» задовольнити частково.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 травня 2019 року в частині визначення розміру стягнутої заробітної плати за період з 15 березня 2017 року по 17 липня 2017 року та загального розміру заборгованості змінити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за період з 15 березня 2017 року по 17 липня 2017 року у розмірі 9388,29 грн., вихідну допомогу у розмірі середнього заробітку 4719,12 грн., компенсацію за невикористані 19 днів щорічної відпустки у розмірі 3002,95 грн., в загальній сумі 17110,36 грн., з яких підлягають утриманню податки і обов`язкові платежі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн..

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь держави судовий збір у розмірі 734,69 грн..

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий О.І. Корчиста

Судді: О.М. Біляєва

І.В. Кішкіна