ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 22-ц/807/2539/19 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

секретар: Бабенко Т.І.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі адвоката Доля Дмитра Миколайовича на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 червня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про скасування рішення, оформленого протоколом, щодо виконання розрахунку недоврахованої електроенергії,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 червня 2019 року провадження у справі закрито.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 в особі адвоката Доля Д.М. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Запоріжжяобленерго» про скасування рішення, оформленого протоколом, щодо виконання розрахунку недоврахованої електроенергії.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 06.06.2018р. представниками ПАТ «Запоріжжяобленерго» було складено акт про порушення № 00000752 відносно приватного підприємця ОСОБА_1 , відповідно до якого перевіркою встановлено, що споживач при користуванні електричною енергією за адресою: АДРЕСА_1 порушив ПКЕЕ п. 3.1, 3.6 - підключення до електричної мережі, що не є власністю електропостачальника електропроводки поза розрахунковим засобом обліку електричної енергії без порушення схеми обліку. При проведенні технічної перевірки на ділянці проходження ввідного кабелю демонтажем дерев`яного покриття виявлено підключення в місці пошкодження ізоляції. Підключення виявлено алюмінієвим кабелем.

Розглянувши акт про порушення № 00000752 від 06.06.2018р. комісія з розгляду Актів про порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії ПАТ «Запоріжжяобленерго» прийняла рішення, оформлене протоколом № 2 від 13.08.2018р. виконати розрахунок недоврахованої електроенергії по акту згідно методики, затвердженої Постановою ПКРЕ № 562 від 04.05.2006р. із змінами та доповненнями. Порушення відповідає п. 2.1.7 "Методики...". Донарахування здійснено за період з 28.04.2016р. по 06.06.2018р. по 12 год. При розрахунку враховано Акт технічної перевірки від 28.04.2016р. Акти про відключення від 21.11.2017р; 19.04.2018р. Акти про підключення від 22.11.2017р.; 20.04.2018р. Кількість недоврахованої електроенергії складає 710735кВт. на суму 1567905,29 грн.

Посилаючись на те, що як при складанні акту про порушення так і при ухваленні оспорюваного рішення, яким визначено кількість недоврахованої енергії та розраховано її вартість, відповідачем допущено порушення, позивач просив скасувати рішення ПАТ «Запоріжжяобленерго», оформлене протоколом № 2 від 13.08.2018 року, щодо виконання розрахунку недоврахованої електроенергії відносно споживача ПП ОСОБА_1 .

Судом першої інстанції встановлено, що 06.06.2018 року при проведенні перевірки представниками ПАТ «Запоріжжяобленерго» встановлено, що споживач при користуванні електричною енергією за адресою: АДРЕСА_1 порушив ПКЕЕН п. 3.1, 3.6 - підключення до електричної мережі, що не є власністю електропостачальника електропроводки поза розрахунковим засобом обліку електричної енергії без порушення схеми обліку. При проведенні технічної перевірки на ділянці проходження ввідного кабелю демонтажем дерев`яного покриття виявлено підключення в місці пошкодження ізоляції. Підключення виявлено алюмінієвим кабелем. За результатами вказаної перевірки складено акт про порушення № 00000752 відносно приватного підприємця ОСОБА_1

13.08.2018 року на засіданні комісії з розгляду актів про порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії ПАТ «Запоріжжяобленерго», за наслідками розгляду акту про порушення № 00000752 від 06.06.2018р. комісія з розгляду Актів про порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії, прийняла рішення, оформлене протоколом № 2 від 13.08.2018 р., яким визначено кількість недоврахованої внаслідок порушення споживачем ПКЕЕН електроенергії - 710735кВт та здійснено розрахунок вартості недоврахованої електроенергії на суму 1567905,29 грн.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Закриваючи провадження в справі, судом першої інстанції враховано , що за п. 1 ч. 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Так, суд виходив з того, що способами захисту суб`єктивних цивільних прав є закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника, загальний перелік яких міститься у ст. 16 ЦК.

При цьому власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Суд першої інстанції правомірно зазначив, що складений працівниками електропостачальної організації акт про порушення Правил користування електричною енергією є лише фіксацією такого порушення, що було виявлено під час проведення перевірки дотримання цих Правил, тому оскарження лише факту складення такого акта, який не встановлює для споживача будь-яких обов`язків і є різновидом претензії, не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав.

Зазначений акт може бути визнаний як доказ (із наданням йому відповідної оцінки судом під час вирішення іншого спору), зокрема щодо відшкодування матеріальних збитків, при вирішенні якого суд зобов`язаний дати оцінку щодо дійсності цього акта.

Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

Обґрунтовуючи свої висновки, суд першої інстанції послався на висновки Великої Палати Верховного Суду від 22 березня 2018 року у справі № 800/559/17, від 03 квітня 2018 року у справі № 9901/152/18 та від 30 травня 2018 року у справі № 9901/497/18.

Як зазначає Велика Палата Верховного Суду, поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Обраний позивачем спосіб захисту прав шляхом подання позову про скасування протоколу щодо розгляду акта про порушення та визнання дій комісії щодо розгляду зазначеного акта неправомірними, сам по собі не сприяє ефективному відновленню порушеного права.

Посилання у апеляційній скарзі на інші порушення при складенні акту, зокрема те, що оскаржуване рішення складено відносно ПП Вартанова, а не фізичної особи, не тягне за собою скасування оскаржуваного судового рішення, позаяк позивач звертається до суду як фізична особа, і не зі скаргою на дії відповідача, а з позовом.

Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки висновків суду першої інстанції та не спростовують їх.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 червня 2019 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 8 серпня 2019 року.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков