Постанова

Іменем України

01 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 638/14632/14-ц

провадження № 61-12947св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І. (суддя-доповідач),

суддів: Дундар І. О., Журавель В. І., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,

позивач - Харківська міська рада,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Харківської міської ради, яка підписана представником Романенко Тетяною Михайлівною, на рішення апеляційного суду Харківської області від 15 березня 2017 року у складі колегії суддів: Яцини В. Б. ,Бурлака І. В., Карімової Л. В.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2014 року Харківська міська рада звернулася із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування збитків.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Харківською міською радою було затверджено порядок пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова, який містить механізм залучення до пайової участі, порядок укладення договорів та розрахунку розміру величини пайового внеску. Відповідно до декларації про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрованої інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області від 09 липня 2013 року за №ХК 66 прийнято в експлуатацію реконструйоване нежитлове приміщення (колишня квартира № 15 ) під магазин непродовольчих товарів з улаштуванням окремих входів та консольних вітрин по АДРЕСА_3 . Замовником вказаної декларації є відповідач ОСОБА_1 , який має у повній мірі виконувати обов`язки пайової участі у розвитку інфраструктури м. Харкова.

Позивач зазначав, що листами управління соціально-економічного розвитку, планування та обліку департаменту економіки та комунального майна від 17 вересня 2013 року № 475/0/114-13 та від 08 жовтня 2013 року № 506/0/114-13 відповідачу було повідомлено про необхідність виконання вимог закону та направлено на підписання проект договору про пайову участь у розвитку інфраструктури міста Харкова, однак відповіді на вказані листи департаменту економіки та комунального майна не надходили. Позичав, що вказаними діями порушуються права та інтереси територіальної громади міста Харкова в особі Харківської міської ради на отримання коштів, пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, які мають використовуватися для створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Харкова та такими діями позивачу завдано збитків у вигляді упущеної вигоди (неодержаного прибутку).

Харківська міська рада просила стягнути з ОСОБА_1 збитки у розмірі 73 468,44 грн, згідно з розрахунком величини пайового внеску виконаного за показниками опосередкованої вартості будівництва.

Короткий зміст рішень суду першої інстанції

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 листопада 2015 року у складі судді: Хайкіна В. М. позов задовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 до бюджету м. Харкова збитки у вигляді упущеної вигоди (неодержаного доходу) у розмірі 73 468,44 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що замовник будівництва, який порушив зобов`язання (не звернувся до органу місцевого самоврядування для укладення договору пайової участі та не уклав його), має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. При цьому розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання. Харківською міською радою з метою попередження збитків було вжито всіх заходів направлених на одержання коштів пайової участі. Розмір пайової участі, що підлягала б перерахуванню до місцевого бюджету, становить 10% від вищевказаного розміру кошторисної вартості будівництва, тобто 73 468,44 грн.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 травня 2016 року у складі судді: Хайкіна В. М. заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 листопада 2015 року залишено без задоволення.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 15 березня 2017 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задоволено. Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 листопада 2015 року скасовано. У задоволенні позову Харківської міської ради відмовлено.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що звернення Харківської міської ради із позовом про стягнення збитків відповідно до статей 22, 614, 623 ЦК України є передчасним, оскільки для отримання Харківською міською радою від відповідача суми пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту сторони зобов`язані були укласти відповідний договір, у якому визначається розмір цієї суми та порядок її сплати. При відмові відповідача укласти такий договір, Харківська міська рада повинна була звернутися із позовом про визнання такого договору укладеним відповідно до запропонованих йому умов. Стягнення на підставі статті 623 ЦК України можливе лише у випадку порушення зобов`язання, яке у цій справі виникає лише на підставі відповідного договору, який не був укладений, а тому і зобов`язання між сторонами відсутні.

Аргументи учасників справи

У квітні 2017 року Харківська міська рада через представника Романенко Т. М. подала касаційну скаргу на рішення апеляційного суду Харківської області від 15 березня 2017 року, в якій просить скасувати оскаржене рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що згідно статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» обов`язок звернутися до органу місцевого самоврядування для укладення договору пайової участі покладено на замовника будівництва. Вказує, що апеляційний суд неправильно застосував статті 16, 22, 610 ЦК України, оскільки не укладення договору про пайову участь та не сплата коштів пайового внеску завдали збитки у вигляді неотриманого прибутку.

У травні 2017 року ОСОБА_1 через представника ОСОБА_2 надав заперечення на касаційну скаргу, в якому просить відхилити касаційну скаргу та залишити в силі рішення апеляційного суду.

Заперечення мотивовані безпідставністю доводів касаційної скарги, оскільки Харківська міська рада повинна була звернутися із позовом про визнання договору укладеним, а звернення із позовом про стягнення збитків відповідно до статей 22, 614, 623 ЦК України у є передчасним. Вказує, що суд першої інстанції не звернув увагу на різну кошторисну вартість будівництва, тому неправильно визначив розмір пайової участі. Зазначає, що відповідач не отримував листи від 17 вересня 2013 року № 475/0/114-13 та від 08 жовтня 2013 року № 506/0/114-13 і у матеріалах справи відсутні повідомлення про вручення поштових відправлень.

Короткий зміст ухвал суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 серпня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Рух справи

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України справа передана до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позиція Верховного Суду

Колегія суддів частково приймає аргументи, викладені у касаційній скарзі, з таких мотивів.

Суди встановили, що рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 09 листопада 2011 року № 804, затверджено Порядок пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова (зі змінами рішення від 22 травня 2013 року № 319), який містить механізм залучення до пайової участі, порядок укладення договорів та розрахунку розміру величини пайового внеску, та який був оприлюднений Харківською міською радою на офіційному сайті Харківської міської ради (www.city.kharkov.ua), на офіційному сайті комунального підприємства «Харківській міській інформаційний центр» (www.citynet.kharkov.ua) та у газеті «Харьковские известия», тому згідно частини 1 статті 144 Конституції України, є нормативно-правовим актом, обов`язковим до виконання на території м. Харкова.

Цим рішенням було затверджено порядок пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Харкова, а саме згідно пункту 1.5 Порядку пайова участь замовника полягає у перерахуванні до бюджету міста Харкова коштів на створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Харкова.

Відповідно до пункту 1.6 Порядку під будівництвом слід розуміти - нове будівництво, реконструкцію, реабілітацію, капітальний ремонт та технічне переоснащення об`єктів будівництва, а під об`єктами будівництва - будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення та їх комплекси.

Залучення замовників до пайової участі здійснюється шляхом укладення договорів про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова з департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради.

Для укладення такого договору замовник зобов`язаний звернутись із відповідною заявою до департаменту не пізніше, ніж за 30 календарних днів до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію.

Згідно декларації про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрованої інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області від 09 липня 2013 року за № ХК 66, прийнято в експлуатацію реконструйоване нежитлове приміщення (колишня квартира № 15 ) під магазин непродовольчих товарів з улаштуванням окремих входів та консольних вітрин по АДРЕСА_3 та замовником вказаної декларації є ОСОБА_1

Відповідачем не було укладено з департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради договір про пайову участь до прийняття вказаного об`єкта будівництва до експлуатації, пайовий внесок не сплачено.

За змістом статей 15 та 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб відповідно до викладеної у позові вимоги, який не суперечить закону.

При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Відповідно до частини першої та другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

У частині дев`ятій статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію. Істотними умовами договору є: 1) розмір пайової участі; 2) строк (графік) сплати пайової участі; 3) відповідальність сторін. Невід`ємною частиною договору є розрахунок величини пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пунктах 40-43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 339/388/16-ц (провадження № 14-261цс18) вказано, що: «договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію (частина дев`ята статті 40 зазначеного Закону). Враховуючи вказане, відповідач як замовник будівництва багатоквартирного житлового будинку мала обов`язок до реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації укласти договір про пайову участь. Згідно з частинами другою, третьою та дев`ятою статті 40 зазначеного Закону обов`язок ініціювати укладення договору про пайову участь покладено саме на замовника будівництва. Визначений частиною дев`ятою статті 40 Закону строк тривалістю у п`ятнадцять робочих днів встановлений для добровільного виконання замовником будівництва обов`язку звернутися до органу місцевого самоврядування з метою укладення договору про пайову участь. Ухилення замовника будівництва від ініціювання укладення цього договору до прийняття об`єкта нерухомого майна в експлуатацію є порушенням обов`язку, прямо передбаченого чинним законодавством. Факт реєстрації декларації про готовність до експлуатації багатоквартирного житлового будинку не звільняє замовника будівництва від обов`язку укласти договір про пайову участь після такої реєстрації».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 лютого 2019 року у справі № 619/4117/14-ц (провадження № 61-14648св18) зазначено, що «Відповідач не уклала договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова, що свідчить про її бездіяльність у вчиненні передбачених законодавством обов`язкових дій щодо такого звернення та укладення договору. Таким чином, неправомірна бездіяльність відповідача щодо її обов`язку взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, який кореспондується зі зверненням відповідача до управління соціально-економічного розвитку, планування та обліку Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради із заявою про укладення такого договору, є протиправною формою поведінки, внаслідок якої Харківська міська рада була позбавлена права отримати на розвиток інфраструктури населеного пункту відповідну суму коштів. Тому суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції, дійшов правильного висновку, що у зв`язку з неправомірною бездіяльністю відповідача Харківська міська рада недоотримала коштів на розвиток інфраструктури міста у розмірі 144 110,42 грн, що підтверджено розрахунком величини пайової участі при будівництві зазначеного житлового будинку».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 17 травня 2019 року у справі № 920/403/18 зроблено висновок, що «аналіз положень частин 2, 3, 9 статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та умов Порядку дає підстави для висновку, що обов`язок добровільно ініціювати укладення договору про пайову участь у зазначений строк покладено саме на замовника будівництва, оскільки цей обов`язок пов`язаний зі зверненням замовника до органу місцевого самоврядування. Неукладення такого договору у вказаний вище період часу, законодавством не визначається правовою підставою звільнення забудовника від обов`язку укласти відповідний договір та від обов`язку сплатити пайовий внесок, що спростовує твердження скаржника про відсутність у нього підстав для укладення договору пайової участі після введення об`єкту в експлуатацію. Враховуючи, що, як встановили суди попередніх інстанцій, Відповідач в порушення вимог частин 2, 3 статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку не уклав договір про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Суми, що свідчить про його бездіяльність у вчиненні передбачених законодавством обов`язкових дій щодо укладення договору та є протиправною формою поведінки, внаслідок якої, Сумська міська рада була позбавлена коштів на розвиток інфраструктури населеного пункту у відповідному розмірі, що охоплюється визначенням «упущена вигода», а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню».

Тому висновок апеляційного суду про те, що звернення Харківської міської ради із позовом про стягнення збитків відповідно до статей 22, 614, 623 ЦК України, є необґрунтованим.

Разом із тим рішення суду першої інстанції не може бути залишено в силі, оскільки апеляційний суд не перевірив доводів апеляційної скарги (зокрема, щодо кошторисної вартості будівництва, не надав оцінку доводам відповідача про те, що він не отримував листи від 17 вересня 2013 року № 475/0/114-13 та від 08 жовтня 2013 року № 506/0/114-13 і у матеріалах справи відсутні повідомлення про вручення поштових відправлень), а тому зробив передчасний висновок про незаконність рішення суду першої інстанції.

Суд касаційної інстанції позбавлений процесуальної можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені судами попередніх інстанцій, з огляду на положення статті 400 ЦПК України.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржене рішення ухвалене без додержання норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно задовольнити частково, оскаржене рішення апеляційного суду скасувати і передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Харківської міської ради, яка підписана представником ОСОБА_3 , задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 15 березня 2017 року скасувати.

Передатисправу № 638/14632/14-ц на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції рішення апеляційного суду Харківської області від 15 березня 2017 року втрачає законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: І. О. Дундар

В. І. Журавель

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук