Справа № 2-513/2002
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 грудня 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Бондаренко О. В., при секретарі Бондаренко Н. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_1 , на дії головного державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області Гаєвої Марини Іванівни, стягувач: ОСОБА_2 , -

В С Т А Н О В И В :
27.09.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною скаргою мотивуючи тим, що він є боржником відповідно до виконавчого листа № 2-513/2002, виданого 31.07.2002 року про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку, починаючи з 23.01.2002 року і до повноліття дітей. З початку відкриття виконавчого провадження, що було відкрито на підставі виконавчого листа №2-513/2002 року, виданого 31.07.2002 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області, сплата аліментів ним проводилась на банківський рахунок стягувача. У вересні 2018 року він звернувся до відділення ПАТ «Приватбанк» з метою отримати кошти, заробітну плату, та дізнався, що його банківський рахунок арештований і він не має змоги отримати кошти. Виявилось, що арешт був накладений на підставі постанови про арешт коштів боржника від 17.07.2018 року винесеної головним державним виконавцем Білоцерківського міського ВДВС Гаєвою М.І. У зв`язку з чим він не може отримати заробітну плату, яка являється єдиним джерелом його існування, а також немає можливості оплачувати комунальні платежі. До вересня 2018 року він навіть не знав про примусове стягнення аліментів Білоцерківським міським ВДВС, оскільки належним чином утримував дітей та дружину в добровільному порядку. Він не заперечує проти стягнення аліментів на утримання сина, але накладення арешту на банківський рахунок на якому містяться кошти по заробітній платі він вважає незаконним та перевищенням повноважень державного виконавця. 05.12.2018 року він звернувся до Білоцерківського міського відділу ДВС ГТУЮ у Київській області із заявою про зняття арешту з рахунку, який призначений для виплати йому заробітної плати з військової частини НОМЕР_1 . Однак, його заява залишилась без розгляду до сьогоднішнього дня, жодних дій по зняттю арешту з рахунку виконавцем вчинено не було. При повторному зверненні до Білоцерківського міського відділу ДВС ГТУЮ у Київській області із заявою про зняття арешту з рахунку йому було повідомлено, що арешт може бути знятий за рішенням суду. Накладення арешту на рахунок боржника, який призначений для виплати заробітної плати, унеможливлює своєчасну виплату заробітної плати та інших виплат, що призводить до порушення конституційних прав громадян. Вищевказане узгоджується з правовими позиціями, викладеними у постанові ВГСУ, справа № 905/3472/15 від 29.11.16 року. Також, необхідною передумовою здійснення стороною права на оскарження є обізнаність зі змістом рішення (ухвали) суду, постановою державного виконавця, що дає можливість заявнику викласти свої вимоги та зазначити підстави, з яких порушено питання про оскарження. Не виконання державним виконавцем вимог ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» фактично позбавило його можливості подати скаргу в межах строку, визначеного ч. 1 ст. 449 ЦПК, ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження». Тому, просив визнати дії державного виконавця Білоцерківського міського відділу ДВС ГТУЮ в Київській області Гаєвої М.І. щодо арешту коштів боржника неправомірними, постанову головного державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області Гаєвої М.І. про арешт майна боржника від 17.07.2018 року скасувати в частині накладення арешту на грошові кошти, що надходять на його рахунок № НОМЕР_2 , відкритий у АТ КБ «ПриватБанк», як заробітна плата, постанову головного державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області Гаєвої М.І. про арешт майна боржника від 17.07.2018 року скасувати в частині накладення арешту на грошові кошти, що надходять на його рахунок № НОМЕР_3 , відкритий у філії Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «ОщадБанк», призначений для соціальних виплат військовослужбовцю.

24.10.2019 року, після усунення заявником недоліків, ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області поновлено строк для подання скарги, прийнято її до розгляду та призначено судове засідання.

Заявник - ОСОБА_1 в судовому засіданні скаргу підтримав в повному обсязі.

Головний державний виконавець Білоцерківського міського відділу ДВС Гаєва Марина Іванівна в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила, подала до суду копію матеріалів виконавчого провадження № 33699821.

Стягувач - ОСОБА_2 в судовому засіданні подала до суду заяву про розгляд скарги за її відсутності, вимоги ОСОБА_1 заперечує.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, заслухавши заявника, дослідивши матеріали скарги, матеріали виконавчого провадження №33699821, встановив наступні обставини.

Згідно ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що на виконанні у Білоцерківському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області перебуває виконавчий лист №2-513/2002, виданий 31.07.2002 року Білоцерківським міськрайонним судом, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини його заробітку, починаючи з 23.01.2002 року і до повноліття дітей та 1/6 частини його заробітку на особисте утримання непрацездатної дружини, починаючи з 23.01.2002 року і до 08.08.2004 року, виконавче провадження №33699821 було відкрито 02.08.2012 року, що підтверджується матеріалами скарги (а.с. 54,55).

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі.

Однак, доказів належного повідомлення боржника про відкрите виконавче провадження, ще з 02.08.2012 року, матеріали виконавчого провадження не містять.

Заявник посилається на те, що він в добровільному порядку сплачував на рахунок стягувача аліменти, однак матеріали виконавчого провадження не містять відомостей щодо сплати боржником аліментів на банківський рахунок стягувача в добровільному порядку.

17.07.2018 року головним державним виконавцем Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області Гаєвою М.І. у виконавчому провадженні №33699821 була винесена постанова про арешт коштів боржника ОСОБА_1 , що містяться на рахунках: АТ КБ «Приватбанк», АТ «Райффайзен банк аваль», АТ «Сбербанк Росії»,ПАТ «Альфа-банк», АТ «Ощадбанк», та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім кошів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику ОСОБА_1 , в межах суми звернення стягнення 83041,71 грн., зокрема і на картковий рахунок останнього № НОМЕР_2 , відкритий у АТ КБ «Приватбанк» для отримання заробітної плати, та на картковий рахунок № НОМЕР_3 відкритий в АТ «Ощадбанк», що підтверджується копіями довідок (а.с. 13,14,15).

Також, судом встановлено, що 25.07.2018 року головним державним виконавцем Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області Гаєвою М.І. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Даною постановою було зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснювати відрахування із доходів боржника на користь стягувача у розмірі 25% до виплати заборгованості по аліментам в сумі 92461,71 грн. та аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/6 частини його заробітку, починаючи з 01.07.2018 року і до повноліття дитини.

05.12.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міського відділу ДВС ГТУЮ у Київській області із заявою про зняття арешту з рахунку, який призначений для виплати йому заробітної плати з військової частини НОМЕР_1 , однак, листом Білоцерківський міський відділ ДВС ГТУЮ у Київській області його було повідомлено про підстави зняття арешту з коштів у відповідності до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до норм ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, порядок захисту прав стягувача, боржника та інших осіб у виконавчому провадженні передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституції та законами України.

У відповідності з ч. ч. 1-2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Пунктом 8 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом МЮУ від 02.04.2012 р. №512/5визначено, що на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

Отже, державним виконавцем при винесенні оскаржуваної постанови накладено арешт, в тому числі, і на рахунок, на який зараховується заробітна плата ОСОБА_1 ,у зв`язку з чим скаржник позбавлений можливості отримання будь-яких грошових коштів зі свого зарплатного рахунку.

Відповідно до ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення суми, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Відповідно до ст. 69 Закону України «Про виконавче провадження», підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено, - до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці щомісяця надсилають виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

З повідомлення Військової частини пп НОМЕР_4 від 05.07.2014 року № 175( а.с. 64) вбачається, ОСОБА_1 був призваний ІНФОРМАЦІЯ_3 на військову службу та з 16.06.2014 року проходив службу у вказаній частині.

Як вбачається з довідки №639 від 28.08.2019 року, яка видана військовою частиною НОМЕР_1 (а.с. 14), ОСОБА_1 перебуває на військовій службі в/ч НОМЕР_1 м. Біла Церква з 01.11.2017 року і по теперішній час.

Також, як вбачається з відповіді від 16.08.2018 року (а.с. 59), АТ КБ «Приватбанк» повідомив головного державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області Гаєву М.І., про виконання постанови про арешт коштів від 17.07.2018 року та накладення арешту. На момент накладення арешту залишок коштів складає: №563540 136,62 грн., №454293 5,64 грн., №7976 40,35 грн., №737861 0,33 грн., на інших рахунках кошти відсутні

Як вбачається зі Звіту про здійснені відрахування та виплати від 17.09.2019 року №781, Військова частина НОМЕР_1 здійснює відрахування 33,3% із заробітної плати ОСОБА_1 і за період 01.01.2019 року по 30.09.2019 року утримано 39008,89 грн. згідно постанови від 25.07.2018 року (а.с. 37).

Також, з листа Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області від 13.12.2019 року №98766 (а.с. 61), вбачається, що станом на 01.10.2019 року згідно звіту про відрахування та виплати, заборгованість по аліментам становить 64597,28 грн.

Частиною 1, 2 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості:у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків. За іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

Отже, постанова головного державного виконавця Гаєвої М.І. від 17.07.2018 року про арешт коштів боржника позбавила його права на розпорядження заробітною платою, а саме її залишком після звернення стягнення, тобто, головним державним виконавцем Гаєвою М.І. фактично звернено стягнення на 100 відсотків його заробітної плати, що суперечить чинному законодавству.

Відповідно до ч. 1 ч. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. За положеннями ст. 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Так, ст. 46 Конституцією України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно до ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Таким чином, зі змісту ст.ст. 56, 68, 70 Закону України «Про виконавче провадження», можна зробити висновок, що арешт може бути накладений на кошти, що виявлені державним виконавцем на рахунках боржника у банках, а на заробітну плату, яка відповідно перераховується органами Пенсійного фонду та органами соціального захисту населення уповноваженим банкам через поточні рахунки одержувачів, може бути лише звернуто стягнення.

Відповідно до п. 2 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 р. №1596 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2016р. № 662) уповноваженими банками є банки, визначені переможцями конкурсу на право виплати пенсій, грошової допомоги та заробітної плати працівникам бюджетних установ через поточні рахунки відповідно до Порядку проведення конкурсного відбору банків, через які здійснюється виплата пенсій, грошової допомоги та заробітної плати працівникам бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 р. № 1231 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2016 р. № 662).

Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою постановою Нацбанку від 21.01.2004р. № 22, зокрема передбачено, що виконання банком арешту коштів, що зберігаються на рахунку клієнта, здійснюється за постановою про арешт коштів державного виконавця/приватного виконавця.

Таким чином, накладення державним виконавцем арешту на заробітну плату боржника (яка є його єдиним джерелом існування, про що зазначено у скарзі) призвело до порушення його конституційного права на отримання заробітної плати.

Щодо вимоги скаржника про скасування постанови про арешт коштів боржника від 17.07.2018 року в частині накладення арешту на грошові кошти, що надходять на рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_3 , відкритий у філії Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «ОщадБанк», призначений для соціальних виплат військовослужбовцю, слід зазначити, що скаржником не надано належних та достатніх доказів призначення зазначеного рахунку саме для соціальних виплат військовослужбовцю та порушення його права на їх отримання.

Відповідно до ч.1 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що постанова головного державного виконавця Білоцерківського міського відділу ДВС ГТУЮ в Київській області Гаєвої М.І. про арешт коштів боржника від 17.07.2018 року в частині накладення арешту на рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_2 в АТ КБ «Приватбанк», на який перераховується заробітна плата, є неправомірною та підлягає скасуванню, а в іншій частині скарга не підлягає до задоволення за недоведеністю.

Керуючись ст. 447-452 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

П О С Т А Н О В И В :
Скаргу ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний код: НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) головного державного виконавця Білоцерківського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області Гаєвої Марини Іванівни (, місцезнаходження: 09100, Київська область, м. Біла Церква, б-р Олександрійський, 94), стягувач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний код: відсутній в справі, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ), задовольнити частково.

Визнати неправомірною та скасувати постанову головного державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області Гаєвої М.І. про арешт коштів боржника від 17.07.2018 року в частині накладення арешту на грошові кошти, що надходять як заробітна плата, на рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_2 , відкритого в АТ КБ «Приватбанк» (МФО 305299).

У задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали.

Ухвалу складено 18.12.2019 року.

СуддяО. В. Бондаренко