_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/9123/19
Провадження № 2/520/3953/19
УХВАЛА

06.08.2019 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Маломуж А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

25.04.2019 року позивачка звернулась до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою, в якій просить суд стягнути до ОСОБА_3 в якій просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 6 000 грн. починаючи з квітня 2018 року та до досягнення ним повноліття та стягнути судові витрати.

В обґрунтування заявленого позову позивачка посилається на те, що з 28 грудня 2018 року суддею Київського районного суду м. Одеси Літвіновою І.А. винесено заочне рішення по справі №520/8243/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Одеській області, про визнання батьківства. Позов судом задоволено.

18 квітня 2019 року органом державної реєстрації актів цивільного стану повторно видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , згідно якого ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У зв`язку з тим, що матеріальної допомоги на утримання сина відповідач не надає, позивачка звернулася до суду із відповідним позовом.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Маломуж А.І.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Маломуж А.І. від 13.05.2019 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у вказаній цивільній справі. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Сторонами по справі надано до суду мирову угоду, укладену 05.08.2019 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 . Сторони просять суд затвердити мирову угоду та розглядати справу за відсутністю сторін та їх представників.

За умовами даної мирової угоди:

ОСОБА_1 , яка є Позивачем по цивільній справі №520/9123/19, яка знаходиться на розгляді в Київському районному суді м. Одеси в провадженні судді Маломуж А.І., з одного боку, та ОСОБА_2 , який є Відповідачем по даній цивільній справі, з другого боку, уклали мирову угоду про таке:

1.Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 ) аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3 000 грн. щомісяця починаючи 25 квітня 2019 року до 30 червня 2019 року, а починаючи з 01 липня 2019 року 3 500 грн. та до досягнення ним повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

2.Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 ) заборгованість по аліментам за минулий час на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період починаючи з 01 вересня 2018 року по 25 квітня 2019 року у розмірі 16 000 грн.

3.Надати ОСОБА_2 розстрочку на 72 місяця щодо сплати заборгованості по аліментам за минулий період з 01 вересня 2018 року по 31 грудня 2018 року у розмірі 12 000 грн. з розрахунку 166 грн. 66 коп. в місяць, з моменту затвердження судом мирової угоди.

4.У випадку не виконання ОСОБА_2 п.1, 2, 3 мирової угоди протягом 60-ти днів з моменту її затвердження судом, мирова угода підлягає примусовому виконанню.

5.Сторони домовились, що розмір аліментів може бути змінений в порядку, передбаченому діючим законодавством України.

Суд, перевіривши зазначену вище мирову угоду сторін на відповідність положенням ст. 207 ЦПК України, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 4 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ч. 7 ст. 49 ЦПК України сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії цивільного процесу.

Відповідно до ст. 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоди сторони можуть вийти за межи предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу. Укладена сторона мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією є ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Умови мирової угоди викладені сторонами на окремому аркуші та підписані з однієї сторони позивачем , з другої сторони представником відповідача, в зв`язку з укладенням мирової угоди судом роз`яснені наслідки такого рішення передбачені ст. 256 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 п. 5ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі , якщо сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом.

Враховуючи, що умови мирової угоди не суперечать вимогам закону, не порушують нічиїх прав, свобод чи інтересів, суд вважає за можливе закрити провадження у справі та затвердити дану мирову угоду.

Відповідно до вимог ст. 208 ЦПК України виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і в строки, передбачені цією угодою. Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документу , встановленим Законом України «Про виконавче провадження». У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки позивачем не сплачувався судовий збір, поверненню він не підлягає. Як вбачається з заяви про стягнення судових витрат позивачка просить повернути судовий збір за подання заяви про забезпечення доказів та за заяву про виклик свідків, проте вказані заяви відсутні в матеріалах справи.

Враховуючи викладене, в цій частині вимог позивача слід відмовити, та стягнути з відповідача 50% судового збору з відповідача на користь держави.

Відповідно до ч. 4 ст. 142 ЦПК України, якщо сторони під час укладення мирової угоди не передбачили порядку розподілу судових витрат, кожна сторона у справі несе половину судових витрат.

Враховуючи викладене, з відповідача підлягає стягненню 1500 грн. за витрати на правову допомогу.

На підставі викладеного та керуючись статтями 49,207,208,255,256 ЦПК України суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити мирову угоду від укладену 05.08.2019 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 , на наступних умовах:

1.Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 ) аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3 000 грн. щомісяця починаючи 25 квітня 2019 року до 30 червня 2019 року, а починаючи з 01 липня 2019 року 3 500 грн. та до досягнення ним повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

2.Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 ) заборгованість по аліментам за минулий час на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період починаючи з 01 вересня 2018 року по 25 квітня 2019 року у розмірі 16 000 грн.

3.Надати ОСОБА_2 розстрочку на 72 місяця щодо сплати заборгованості по аліментам за минулий період з 01 вересня 2018 року по 31 грудня 2018 року у розмірі 12 000 грн. з розрахунку 166 грн. 66 коп. в місяць, з моменту затвердження судом мирової угоди.

4.У випадку не виконання ОСОБА_2 п.1, 2, 3 мирової угоди протягом 60-ти днів з моменту її затвердження судом, мирова угода підлягає примусовому виконанню.

5.Сторони домовились, що розмір аліментів може бути змінений в порядку, передбаченому діючим законодавством України.

Сторонам відомі наслідки укладання мирової угоди, яка затверджена судом, передбачені статтею 256 ЦПК України.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ) на користь держави судовий сбір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 ) витрати на правову допомогу у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн. 00 коп.

Провадження по справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення аліментів закрити.

Відповідно до ст. 208 ЦПК України, ухвала про затвердження даної мирової угоди є виконавчим документом. У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

Мирова угода набирає чинності з моменту її затвердження судом і діє до повного виконання зобов`язань, передбачених цією мировою угодою.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Маломуж А. І.