Справа № 369/2624/19
Провадження № 2/369/2237/19
07.08.2019 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді - Дубас Т.В.
при секретарі - Мазурик Д.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
В лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом. Свої вимоги обґрунтували тим, що 28.10.1997 рішенням виконавчого комітету Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області №68 їхній сім`ї у складі 4 чоловіки було надано житлову площу: квартиру АДРЕСА_1 . На підставі зазначеного рішення відповідачу був виданий ордер №000305 від 22 січня 1998 року на вказану квартиру.
07.08.2009 шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було розірвано.
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 березня 2009 року у справі №2-1176/09 було визнано право власності по ј частині квартири АДРЕСА_1 за: ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , та встановлено порядок користування квартирою.

12.12.2016 ОСОБА_4 подарував належну йому ј частку квартири АДРЕСА_1 дочці - ОСОБА_2 .

З грудня 2015 року відповідач - ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_1 не проживає. Будучи зареєстрованим в квартирі не несе жодних витрат по утриманню квартири в належному стані, не сплачує поточних рахунків за комунальні послуги. Також реєстрація відповідача у вказаній квартирі змушує нас нести додаткові витрати, які пов`язані зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються.

Тому просили визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт: НОМЕР_1 , виданий 28 листопада 1997 року Народицьким РВ УМВС України в Житомирській області, РНОКПП: НОМЕР_2 , таким що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01.03.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29.05.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні.

Позивачі направили до суду письмові заяви, згідно яких просили розгляд справи провести у свою відсутність, вимоги позову підтримали, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечували.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причин неявки суду не повідомлено.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За відсутності заперечень позивачів суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України.

Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступного.

При розгляді справи судом було встановлено, 28.10.1997 рішенням виконавчого комітету Вишневої міської ради Києво-Святошинської району Київської області №68 сім`ї сторін у складі 4 чоловіки було надано житлову площу: квартиру АДРЕСА_1 .

07.08.2009 шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 від 07.08.2009.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.03.2009 у справі №2-1176/09 було визнано право власності по ј частині квартири АДРЕСА_1 за: ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , та встановлено порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , шляхом виділення ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 двох житлових кімнат площею по 17, 5 кв.м. кожна, ОСОБА_4 - житлову кімнату площею 10,5 кв.м. Кухню площею 8,8 кв.м., ванну площею 2,6 кв.м., вбиральню площею 1,0 кв.м. передпокій площею 2,4 кв.м., комору площею 15,6 кв.м. - залишити в спільному користуванні.

12.12.2016 ОСОБА_4 подарував належну йому ј частку квартири АДРЕСА_1 дочці - ОСОБА_2 . Тобто на сьогоднішній день власниками квартири АДРЕСА_1 є: ОСОБА_1 - ј частина, ОСОБА_3 - ј частина та ОСОБА_2 - ј частина, що підтверджується рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 березня 2009 року у справі №2-1176/09, витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 07.12.2009 та договором дарування частини квартири від 12.12.2016.

На даний час по зазначеній адресі зареєстровані: ОСОБА_4 , 1967 року народження, ОСОБА_1 - 1971 року народження, ОСОБА_3 - 1992 року народження, ОСОБА_2 - 1997 року народження та ОСОБА_5 - 2017 року народження, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області про реєстрацію місця проживання №1882 від 22.02.2019.

З грудня 2015 року відповідач - ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_1 не проживає, що підтверджується Актами депутата Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області від 26.11.2018, 26.12.2018, 26.01.2019.

Ст. ст.47, 48 Конституції України гарантоване кожному право на житло, ніхто не може бути позбавлений житла.

Згідно ч. 4 ст. 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як на підставі і в порядку, передбаченому законом.

Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Так, згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач втратив право користування жилим приміщенням, добровільно залишивши жиле приміщення і без поважних причин в ньому не проживав більше року, що відповідно до вимог ст. 405 ЦК України дає суду підстави визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням: квартирою АДРЕСА_1 .

Відповідно до абзацу 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється органом реєстрації на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову.

На підставі ст. ст. 71, 72, 107 ЖК України, ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", ст.ст.16, 391, 405 ЦК України, керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 200, 263-265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт: НОМЕР_1 , виданий 28 листопада 1997 року Народицьким РВ УМВС України в Житомирській області, РНОКПП: НОМЕР_2 , таким що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, до Київського апеляційного суду або через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Т.В. Дубас