Провадження № 2/686/1387/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2019 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої судді Козак О.В.,

при секретарі Слободянюк А.Ю.,

за участі: представника позивача - Бейлика А.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Надра» в особі філії Хмельницького регіонального управління ПАТ КБ «Надра» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору,

встановив:

В жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «Надра», в якому просив визнати недійсним кредитний договір №04/08/2008/840-К/738 від 04.09.2008 року укладений між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 .. В обґрунтування позову позивач вказав, що 04.09.2008 року між ВАТ КБ «Надра» в особі начальника відділення №20 філії ВАТ КБ «Надра» Хмельницького регіонального управління та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 04/08/2008/840-К/738. Цільове використання кредиту - проведення розрахунків по договору купівлі-продажу №3891 від 03.09.2008 р., що укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , згідно якого позичальник придбає у власність нерухоме майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

За даним договором банком було надано позичальнику кредит у сумі 46412,80 доларів США на підставі відсоткової ставки 14,59 % річних, строком до 01.09.2023 р. (п. 1.1., п. 1.3.1., п.1.4. Договору). Щодо повернення суми кредиту, то воно повинно здійснюватися щомісячними мінімально необхідними платежами у сумі 643,64 долари США (п. 3.3.1. Договору). В якості забезпечення виконання зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів, передбачених кредитних договором між банком та позичальником укладається договір іпотеки вищевказаної квартири (п. 2.1. Договору).

Вважає кредитний договір № 04/08/2008/840-К/738 від 04.09.2008 р. недійсним, так як банком при укладенні кредитного договору було порушено вимоги Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції на 13.01.2006 р.), Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечними боргом і іпотечними сертифікатами» (в редакції на 14.01.2006 року), Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» ( в редакції на 14.01.2006 року) та інших актів Цивільного законодавства України.

В порушення п.2 ч.1 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" та Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, банк не надав йому, як споживачу фінансових послуг в галузі споживчого кредитування, в письмовій формі повну інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту та іншу обов`язкову інформацію, яка надається перед укладенням кредитного договору. Отже, ще перед укладенням договору він був позбавлений права на отримання повної, необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про вищевказані умови кредитування, сукупну вартість споживчого кредиту та ін., що позбавило його можливості свідомого та компетентного вибору. Ненадання банком вищевказаної інформації відповідно до ст.19 Закону України "Про захист прав споживачів" є діями та/ або бездіяльністю, що попадають під поняття нечесної підприємницької практики, а саме такої що ввела його в оману.

До інших умов, визначених актами цивільного законодавства, у даному конкретному випадку з урахуванням специфіки кредитного договору та виду забезпеченості ( яким є іпотека), слід віднести обов`язкові умови які врегульовують дані правовідносини зокрема, Закон України "Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом і іпотечними сертифікатами".

Основні економічні та правові вимоги виникнення іпотечного боргу мають бути розкриті кредитодавцем ще до укладення договору про іпотечний борг, ця інформація мала бути оприлюднена в письмовій формі і містити: опис усіх грошових зборів і витрат, пов`язаних з установленням іпотеки; принципи визначення плати за договором про іпотечний борг; порядок дострокового виконання основного зобов`язання у разі неплатоспроможності боржника або невиконання боржником своїх зобов`язань за договором про іпотечний борг та юридичні наслідки цього невиконання; право боржника попереджати кредитодавця про можливе невиконання основного зобов`язання; реквізити ліцензії та/або свідоцтва про внесення кредитодавця до Державного реєстру фінансових установ чи Державного реєстру банків; положення про інфляційне застереження.

Положення про інфляційне застереження, як спосіб встановлення та узгодження з іпотекодавцем домовленості про розрахунки індексації інфляційних втрат вартості предмету іпотеки та за для збереження її реальної вартості, є такою, що перш за все направлена, на необхідність дотримання рівності сторін, дотримання справедливого балансу договірних правовідносин та на збереження реальної вартості предмету іпотеки. У супротивному випадку, відсутність в умовах спірного правочину вищезазначених застережень та домовленостей між сторонами кредитного договору, суттєво порушує баланс договірних правовідносин позичальника, істотно знецінює вартість предмету іпотеки та значно погіршує становище іпотекодавця йому на шкоду, що є недопустимим.

Жодної із вищевказаної інформації передбаченої Законом України "Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом і іпотечними сертифікатами" до укладення кредитного договору з іпотечним забезпеченням йому надано не було. Так само як і в кредитному договорі відсутні вищевказані істотні умови передбачені імперативними нормами вищевказаного Закону.

В кредитному договорі взагалі відсутні встановлені законодавством обов`язкові умови (істотні умови), які необхідні для його укладення, а саме відповідач, при укладенні спірного кредитного договору з ним:

- не здійснив належно детальний, достовірний та об`єктивний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту, згідно імперативних вимог п.2 ч.4ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та п. 3 «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затверджених постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 року №168;

- не зазначив належно вид і предмет кожної супутньої послуги з обґрунтуванням їх вартості згідно вимоги п.3.4 Правил;

- не визначив належно реальну процентну ставку, так як процентна ставка 14,59 % на його думку не відповідає дійсності та розрахована Банком з невідповідністю формулі розрахунків затвердженої Правилами (п. п. «а», «б» п. 3.3. Правил).

- в порушення вимоги п. 3.8 Правил, не встановив застереження, щодо попередження позичальника про настання валютних ризиків;

- всупереч вимоги п. 3.4 Правил, не зазначив про умови відкриття, ведення та закриття банківського рахунку, тарифи, а також про всі суми коштів, які споживач має сплатити за договором банківського рахунку у зв`язку з отриманням кредиту, його обслуговування і погашенням;

- в порушення вимоги п.7 ч.1ст.6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових ринків», не визначив строк дії кредитного договору (що не є тотожним із терміном повернення кредиту);

- всупереч вимоги п.8 ч.1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових ринків», не визначив порядок припинення дії кредитного договору;

- в порушення вимоги п.6 ч.4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», не встановив істотної умови договору, про дострокове розірвання кредитного договору, що не є тотожним з достроковим поверненням кредиту;

- не визначив відповідальності кредитора при порушені умов договору, щодо умов повернення і зарахування кредиту (зокрема, в разі зарахування коштів з каси банку на транзитні рахунки або на рахунки не зазначені в договорі), як того вимагають норми ч.2 ст. 345 ГКУ та п.9 ч.1 ст.6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових ринків»;

- в порушення вимоги ст.61 Закону України «Про банки і банківську діяльність», відсутнє застереження щодо збереження банківської таємниці та відповідальності за її розголошення;

- не здійснив оприлюднення інформації про умови іпотечного кредитування згідно імперативної вимоги ст. 2 ЗУ «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати»;

- не встановив положення про інфляційне застереження та не узгодив домовленості, про розрахунки індексації щодо збереження реальної вартості предмету іпотеки.

Отже, оскільки вищевказані обов`язкові відомості не були встановлені та не розкриті відповідачем в кредитному договорі, вважає, що кредитний договір не відповідає вимогам чинного законодавства України, а його сторонами, в належній формі не було досягнуто згоди щодо істотних умов договору, передбачених законодавцем.

Також вважає, що сукупна вартість кредиту є заниженою та не відповідає реальній сукупній вартості кредиту, відсоткова ставка не відповідає умовам даного договору, ( так як є завищеною в порівнянні із реальною відсотковою ставкою, яка є набагато нижчою) та що сума щомісячного платежу не відповідає відсотковій ставці кредитного договору та є завищеною. А отже, є всі підстави вважати, що реальна відсоткова ставка обрахована не вірно та не відповідає п.п. «а», «б» п. 3.3.Правил, що відповідно підтверджує введення в оману споживача банком та відповідно до ст.ст.203, 215 ЦК України може бути підставою для визнання недійсним як усього договору, так і п.1.3.1 (який визначає відсоткову ставку) кредитного договору.

Крім того, здійснюючи щомісячні платежі, сплачена ним щомісяця сума на тіло кредиту не зараховувалася, що підтверджується розрахунком заборгованості ПАТ КБ "Надра" та свідчить про дисбаланс зарахування відсотків та тіла кредиту, що поставило його у тяжке, несправедливе становище у цих договірних зобов`язаннях.

Графік погашення кредиту йому не видавався, і які суми на які рахунки зараховувалися не відомо, що є також несправедливим по відношенню до нього, як споживача, оскільки дає банку право проводити зарахування на свій розсуд.

Таким чином, його було введено в оману, що призвело до укладення договору на невигідних для нього умовах. Формування його волі щодо укладення оспорюваного правочину відбувалось під впливом інформації, яка не відповідала дійсності. Виконання спірного правочину направлено на отримання кредитодавцем прихованого прибутку та виникнення у нього непередбачених витрат. У діях банку наявний умисел, який полягає в замовчуванні реальної ціни запропонованої ним послуги та декларуванні в кредитному договорі заниженої ціни.

Зміст договору суперечить Цивільному кодексу України, зокрема ст.203, Закону України "Про захист прав споживачів" а саме ст.ст.11,15,18, 19 та постанові Правління НБУ №168 від 10.07.2007 року "Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту", а саме пунктами 3.2, 3.4, 3.8. Тому позивач просить визнати недійсним кредитний договір №04/08/2008/840-К/738 від 04.09.2008 року укладений між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 ..

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав просив задоволити з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в задоволенні позовних вимог просив відмовити, оскільки позов безпідставний та поданий з пропуском строку позовної давності. В поданих до суду запереченнях також зазначили, що перед укладенням кредитного договору позичальнику була надана вся необхідна інформація про умови кредитування. В підписаній анкеті-заяві від 27.08.2008 року ОСОБА_1 підтвердив, що з умовами кредитування споживчої нерухомості ознайомлений. В кредитному договорі було прописано: особу та місце знаходження кредитодавця, споживчі цілі, форма забезпечення-надання в іпотеку нерухомого майна, тип відсоткової ставки -14,59% річних, суму на яку кредит може бути видано. Сукупна вартість кредиту визначається відповідно до ануїтентного способу погашення мінімально необхідною сумою 643,64 дол. США помноженою на кількість місяців користування кредитом, тобто на 180, що становить 115855,20 дол. США. Позичальник підписавши кредитний договір був повністю згідний з даними умовами, з жовтня 2008р. по вересень 2013 року здійснював погашення платежів та нарахованих відсотків. У кредитному договорі прописані як права так обов`язки, як банку так і позичальника, тому питання несправедливості умов кредитного договорі є невірними. У зв`язку з тим, що банком при видачі кредиту було дотримано всіх вимог Законів України та нормативних актів, позичальнику було надано всю необхідну інформацію визначену законом, договір було укладено в письмовій формі, тому вважають позовні вимоги безпідставними.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04.09.2008 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №04/08/2008/840-К/738, згідно якого Банк надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 46412,80 доларів США в порядку та на умовах, визначених цим Договором за програмою Житло дітям. Цільове використання кредиту: проведення розрахунків по договору купівлі-продажу №3891 від 03.09.2008 року, що укладений між позичальником та ОСОБА_2 , згідно якого позичальник придбає у власність нерухоме майно квартиру 3 кімнати, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Плата за користування кредитом: відсотки за користування кредитом розраховуються банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 14,59% на рік, нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів у періоді (28-29-30-31/360) на залишок заборгованості. При розрахунку відсотків враховується день надання та не враховується день погашення кредиту. Банк надає позичальнику кредит строком до 01.09.2023 року.

Пунктами 3.3.1, 3.3.2 кредитного договору визначено, що щомісячна сума мінімального необхідного платежу складає 643,64 доларів США. Позичальник повертає кредит та сплачує відсотки банку, шляхом внесення мінімального необхідного платежу передбаченого п.3.3.1 цього договору на поточний рахунок № Пакету послуг у порядку, передбаченому п.3.3.3 цього договору шляхом внесення готівкою через касу банку на зазначений поточний рахунок або безготівковим перерахуванням через транзитний рахунок № НОМЕР_1 , призначення платежу «Поповнення поточного (карт.) рахунку № ОСОБА_1 ..

Згідно п.3.4 кредитного договору, якщо на протязі дії цього договору позичальник несвоєчасно та/чи неповністю вніс черговий мінімальний платіж та/чи інші платежі, передбачені цим договором, то банк приймає виконання позичальником своїх зобов`язань по договору в наступному порядку: прострочені відсотки за користування кредитом; відсотки за користування кредитними коштами; пені та штрафи; прострочена сума кредиту; сума кредиту.

04.09.2008 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки, згідно п.1.1 якого іпотекодавець з метою забезпечення виконання зобов`язання, що витікає із кредитного договору передає в іпотеку, а іпотекодержатель приймає в іпотеку предмет іпотеки трьохкімнатну житлову квартиру загальною площею 67,5 кв.м., житловою площею 40,1 кв.м., розташованому в АДРЕСА_1 . Визначена сторонами вартість предмету іпотеки складає 255485 грн., що в еквіваленті при перерахуванні на долари США по офіційному курсу НБУ на день укладення договору складає 52667 доларів США. Загальна вартість нерухомого майна - відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно складає 31227 грн..

Також, 04.09.2008 року між ОСОБА_1 та ЗАТ «Українська інноваційна страхова компанія «Інвестсервіс» було укладено договір добровільного страхування іпотеки №158-030-08-2741-201, згідно якого предметом страхування є трикімнатна квартира загальною площею 67,5 кв.м. в АДРЕСА_1 .

04.09.2008 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки №04/08/2008/840-К/738, згідно якого поручитель поручається перед кредитором за належне виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань, що витікають з Кредитного договору №04/08/2008/840-К/738 від 04.09.2008 року, в тому числі : повернути до 01.09.2023 року в сумі 46412,80 доларів США; сплатити відсотки за користування кредитними коштами із розрахунку 14,59% річних; сплатити інші платежі, передбачені кредитним договором; сплатити можливі штрафна санкції (штраф, пеня). Поручитель відповідає перед кредитором у повному обсязі. Позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право кредитора вимагати виконання зобов`язань, вказаних в п.1.1 цього договору повністю ( чи у будь-якій його частині) як від позичальника та поручителя разом, так і від кожного окремо (п.1.2 договору).

Вказані обставини підтверджуються: кредитним договором №04/08/2008/840-К/738 від 04.09.2008 року; договором іпотеки від 04.09.2008 року; договором поруки від 04.09.2008 року; договором добровільного страхування іпотеки №158-030-08-2741-201 від 04.09.2008 року.

Отримання ОСОБА_1 кредитних коштів підтверджується: заявою на видачу готівки №210 від 04.09.2008 року; квитанціями №798, №548 від 04.09.2008 року.

Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

У частині 1 ст. 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно із ст.ст. 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно вимог ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

На підставі ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції на час укладення кредитного договору) перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

За змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

В силу ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванняне може ґрунтуватися на припущеннях.

Посилання позивача на обман зі сторони Банку при укладенні договору щодо умов кредитування, орієнтовної сукупної вартості кредиту, валютних ризиків під час виконання зобов`язань за договором, є безпідставними.

04.09.2008 року між ОСОБА_1 та ВАТ КБ Надра укладений кредитний договір, відповідно до якого банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 46412,80 доларів США на придбання квартири зі сплатою 14,59 % на строк до 01.09.2023 року. Нарахування відсотків здійснюється за фактичну кількість днів у періоді на залишок заборгованості.

Згідно п.п.3.3.1, 3.3.2 договору, позичальник повертає кредит та сплачує відсотки Банку, шляхом внесення мінімально необхідного платежу передбаченого п.3.3.1 цього Договору. Договором сторони визначили, що мінімально необхідний платіж складає 643,64 доларів США.

Факт перерахування банком коштів представник позивача в судовому засіданні не заперечував.

Отже, надавши кредитні кошти Банк виконав умови договору. До 2010 року зобов`язання за кредитним договором виконував і ОСОБА_1 , що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості станом на 13.08.2015 року.

Банк надав позивачу вичерпну інформацію про умови кредитування в іноземній валюті, а також умовами договору визначена сума мінімально необхідного платежу на повернення кредитних коштів, розмір відсотків, які необхідно сплачувати та строк кредиту.

Згідно анкети-заяви клієнта на оформлення Кредитного пакету «Житлові рішення» від 27.08.2008 року, підписаної ОСОБА_1 , останній підтвердив, що з умовами кредитування споживчої нерухомості він ознайомлений.

Укладаючи спірний договір в іноземній валюті, позивач погодився з усіма умовами договору та сторони брали на себе певні ризики на випадок зміни валютного курсу і в момент укладення договору не мали будь-яких законних підстав вважати, що зміна встановленого валютного курсу не настане. Також незмінюваність курсу гривні відносно до іноземних валют, зокрема до долара США, законодавчо не закріплена.

Якщо сторони досягли домовленості згідно з положеннями ст. ст. 207, 640 ЦК України та уклали кредитний договір, у якому передбачили умови його виконання, то ці умови мають виконуватись і свідчать про те, що момент досягнення домовленості настав.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства (п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України).

В своїй позовній заяві позивач також вказав, що кредитний договір №04/08/2008/840-К/738 від 04.09.2008 року не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки суперечить принципу добросовісності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача.

Однак, слід зазначити, що на момент підписання кредитного договору №04/08/2008/840-К/738 від 04.09.2008 року, позивач був дієздатною особою, його волевиявлення було вільним і відповідало його внутрішній волі. Він не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконував умови кредитного договору.

При цьому позивач не скористався своїм правом на відкликання згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та не просив змінити або роз`яснити окремі положення оспорюваного кредитного договору.

Не заслуговують на увагу і посилання ОСОБА_1 , як на підставу визнання недійсним кредитного договору, на неповноту і недостовірність інформації, наданої Банком перед укладенням договору, а саме про сукупну вартість кредиту, та реальну відсоткову ставку, оскільки умови спірного договору містять інформацію щодо розміру кредиту, розміру процентної ставки, порядку погашення кредиту, розмір мінімально необхідного платежу, їх періодичність на весь час дії договору.

Права споживача, у разі надання йому недостовірної, неповної або несвоєчасної інформації про продукцію, підлягають захисту у випадках та спосіб, встановлений ч. 7 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції на час укладення кредитного договору.

Цією нормою не передбачалось визнання недійсним договору у зв`язку із наданням недоступної, недостовірної або несвоєчасної інформації про продукцію.

У зв`язку з вищенаведеним, суд також не приймає до уваги і висновок судово-економічної експертизи №1064/1065/18-26 від 26.11.2018 року, яким було встановлено, що реальна процентна ставка відповідно до вимог п.п. а) п.3.3 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління НБУ від 10.05.2007 року №168 в кредитному договорі №04/08/2008/840-К/738 від 04.09.2008 року не визначена. Реальна процентна ставка за користування кредитом за кредитним договором №04/08/2008/840-К/738 від 04 вересня 2008 року, на момент укладання та при виконанні розрахунку платежів в іноземній валюті складає 16,74 % річних.

Крім того, слід зазначити, що висновок судово-економічної експертизи №1064/1065/18-26 від 26.11.2018 року в частині визначення щомісячного ануїтетного платежу позичальника ОСОБА_1 за кредитним договором №04/08/2008/840-К/738 від 04.09.2008 року не є категоричним, оскільки експертом визначено його орієнтовно в сумі 636,60 дол.США.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 , окрім іншого, посилався на норми статті 230 ЦК України та зазначав, що при укладенні договору банк ввів його в оману, оскільки не надав відомості, які потрібні позичальнику при укладенні договору.

Згідно зі статтею 230 ЦК України, у взаємозв`язку зі статтею 12 ЦПК України, наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману.

За змістом зазначеної норми закону правочин може бути визнаний таким, що вчинений під впливом обману, у випадку навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману стосовно фактів, які впливають на укладення правочину. Ознакою обману є умисел. Установлення у недобросовісної сторони умислу ввести в оману другу сторону, щоб спонукати її до укладення правочину, є обов`язковою умовою кваліфікації недійсності правочину за статтею 230 ЦК України.

Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману.

Належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів щодо введення його в оману банком та укладення банком кредитного договору з використанням нечесної підприємницької діяльності, ОСОБА_1 суду надано не було.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що права ОСОБА_1 при укладенні кредитного договору не порушенні, належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів позивач суду не надав, а тому суд приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Надра» в особі філії Хмельницького регіонального управління ПАТ КБ «Надра» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору, слід відмовити.

Керуючись ст.ст.2,12,13,76,81,258,259,263-265 ЦПК України ст.ст.203,215,626-628,638, 1049, 1054 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Надра» в особі філії Хмельницького регіонального управління ПАТ КБ «Надра» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору, відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.

В разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_2 , житель: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ПАТ КБ «Надра» в особі філії Хмельницького регіонального управління ПАТ КБ «Надра» (, 04053, м.Київ, вул.Артема,15).

Дата складання повного тексту рішення суду 16.12.2019 року.

Суддя: