Справа №639/5445/19
Провадження №2-з/639/44/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про забезпечення позову

08 серпня 2019 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі судді Баркової Н.В., розглядаючи у порядку письмового провадження заяву про забезпечення позову представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Приватний виконавець Родін Геннадій Вікторович про визнання права спільної сумісної власності на квартиру та зняття з неї арешту, -

ВСТАНОВИВ:

05.08.2019 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 з позовом до відповідачів ФОП Новіченко О. ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , третьою особою зазначивши приватного виконавця Родіна Г.В, в якому просить суд визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_1 ; зняти арешт накладений на квартиру АДРЕСА_1 постановою приватного виконавця Родіна Геннадія Вікторовича від 02.05.2019 року про арешт майна боржника та заборони на його відчуження, серія та номер: 59003048.

На даний час провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Приватний виконавець Родін Геннадій Вікторович про визнання права спільної сумісної власності на квартиру та зняття з неї арешту не відкрито, оскільки судом 05.08.2019 року з метою з`ясування інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи відповідача ОСОБА_4 на підставі вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, направлено відповідний запит до Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання м. Харкова, однак відповідь на адресу суду на даний час не надходила.

Разом з позовом представником позивача ОСОБА_2 подано заяву за вх. №21499 про забезпечення позову, в якій представник позивача просить суд вжити заходи забезпечення позову у вигляді зупинення продажу арештованого майна - квартири АДРЕСА_1 .

Заяву про забезпечення позову представник позивача ОСОБА_2 мотивує тим, що з 05.11.1988 року по цей час позивачка ОСОБА_1 перебуває у шлюбі з відповідачем ОСОБА_4 , спірна квартира придбана під час шлюбу 08.06.2015 року відповідачем ОСОБА_4 за згодою позивача та за спільні кошти, однак в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 зазначений лише відповідач ОСОБА_4 , будь-які дані про перебування квартири у їх спільній сумісній власності відсутні. Відповідач ОСОБА_4 є боржником у виконавчих провадженнях ВП № 59003048, ВП 59003363, які відкриті за виконавчими листами виданими Московським районним судом м. Харкова про стягнення з нього грошових коштів на користь ФОП ОСОБА_3 . Зазначені виконавчі провадження об`єднані приватним виконавцем Родіним Г.В., який здійснює за ними примусове стягнення, у зведене виконавче провадженні 59003505. В порядку примусового виконання судового рішення про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошових коштів, приватний виконавиць ОСОБА_6 у рамках вищевказаних виконавчих проваджень, керуючись інформацією Державного реєстру речових прав, вживає заходів щодо накладення стягнення на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , як таку що знаходиться у особистій власності ОСОБА_4 без врахування особливостей накладання стягнення на майно, яке перебуває у спільній сумісній власності, передбачених приписами ст.371 ЦК України, ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», з яких вбачається, що стягнення може бути накладено лише на частку у спільному майні, що належить боржникові, розмір якої визначається судом. Очевидно, що до завершення розгляду справи за позовом ОСОБА_1 щодо визнати квартири АДРЕСА_1 спільною сумісною та зняття з неї арешту, розпочата приватним виконавцем Родіним Г.В. процедура стягнення на зазначену квартиру як таку, що перебуває у особистій власності ОСОБА_4 може бути завершена її примусовою реалізацією. Очевидно, що в такому випадку буде істотно ускладнено поновлення оспорюваних прав позивача, як співвласника квартири, за захистом яких вона звернулась до суду.

Суд, дослідивши матеріали позову та заяви про забезпечення позову вважає її такою, що задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами

Згідно з п. п. 1, 2, 10 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як зазначено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (Зі змінами, внесеними згідно з Постановою № 2 від 12.06.2009 року) забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пунктом 6 зазначеної постанови передбачено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Так, позивач та її представник не обґрунтували у чому саме полягають об`єктивні ризики невиконання чи утруднення виконання майбутнього можливого рішення суду у справі про визнання права спільної сумісної власності на квартиру та зняття з неї арешту. Разом з тим, позивач у позові не посилається та те, що договір купівліпродажу від 08.06.2015 року був укладений відповідачем ОСОБА_4 всупереч інтересам сім`ї і не ставить питання про визнання його недійсним.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Відповідач ОСОБА_7 Г ОСОБА_8 є боржником у виконавчих провадженнях ВП № 59003048, ВП 59003363, які відкриті за виконавчими листами виданими Московським районним судом м. Харкова про стягнення з нього грошових коштів на користь ФОП ОСОБА_3 , тому забезпечення позову у спосіб, зазначений у заяві, що розглядається, може призвести до порушення прав учасників виконавчого провадження щодо виконання рішення суду, яке набрало законної сили.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Отже, зупинення продажу арештованого нерухомого майна може призвести до порушення прав стягувача ФОП ОСОБА_3 .

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.).

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з урахуванням практики Верховного Суду (постанова Верховного Суду від 13.03.2019 року у справі № 755/1357/18), оцінивши доводи позивача та його представника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, суд вважає, що заява про забезпечення позову з огляду на зміст позовних вимог та зміст такої заяви на даний час задоволенню не підлягає, оскільки заявником не надано жодних доказів на підтвердження наявності підстав для забезпечення позову, передбачених ЦПК України, а всі доводи заявника стосуються виключно предмету та підстав позову, який подано до суду.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 149-153, 189, 197, 198, 200, 260, 261 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви про забезпечення позову представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Приватний виконавець Родін Геннадій Вікторович про визнання права спільної сумісної власності на квартиру та зняття з неї арешту відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя Н.В. Баркова