справа №619/486/19
провадження №2/619/515/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 серпня 2019 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області
в складі: головуючого судді - Остропілець Є.Р.,
при секретарі - Суржкової В.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним державного акту про право приватної власності на землю, скасування запису про право власності на земельну ділянку, визнання права власності на земельну ділянку, визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом, -
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_3 про визнання недійсним державного акту про право приватної власності на землю, скасування запису про право власності на земельну ділянку, визнання права власності на земельну ділянку, визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом.
Після встановлення обставини смерті відповідача, ОСОБА_4 , що мала місце 19.03.2008 року, та встановлення кола спадкоємців на підставі відповіді Третьої Харківської міської державної нотаріальної контори №514/01-16 від 26.03.2019 року, зважаючи, що спірні правовідносини допускають правонаступництво, позивачем було подано уточнений позов до спадкоємиці ОСОБА_4 - його дружини, якій було видано свідоцтво про право на спадщину, ОСОБА_2 .
Уточнений позов було прийнято судом та відповідно в порядку приписів ст. 55 ЦПК України допущено процесуальне правонаступництво.
З урахуванням уточнення позовних вимог, позивач ОСОБА_1 , остаточно просив суд визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,10 га, розташовану по АДРЕСА_1 , призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, серії НОМЕР_4 від 14.04.2000 року, виданий на ім`я ОСОБА_4 , який зареєстровано в Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі за №1678. Скасувати запис про право власності на вказану земельну ділянку, за ОСОБА_4 . Визнати за ним, ОСОБА_1 , право власності на житловий будинок, загальною площею 101,9 кв. м, житловою площею 62,5 кв. м, 2005 року побудови з надвірними будівлями і спорудами та на земельну ділянку, площею 0,10 га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті дядька, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що він є спадкоємцем за законом свого дядька ОСОБА_5 , який за життя придбав у ОСОБА_4 житловий будинок незакінчений будівництвом зі ступенем готовності 15%, що був розташований на земельній ділянці, розміром 0,10 га призначеній для будівництва та обслуговування житлового будинку, за договором купівлі-продажу, посвідченим державним нотаріусом Задоріною Т.В. Дергачівської ДНК 22 травня 2000 року за реєстровим №І-1077. Вказаний житловий будинок в подальшому в 2005 році спадкодавцем було добудовано.
Позивач стверджує, що з набуттям права власності на житловий будинок до його дядька ОСОБА_5 перейшло й право власності на земельну ділянку, на якій цей житловий будинок розташовано без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, що встановлювались для попереднього землевласника ОСОБА_4 .
Нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказані земельну ділянку та житловий будинок, про що винесено відповідну постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії та роз`яснено процедуру вирішення даного питання в судовому порядку.
Позивач у судове засідання не з`явився, надавши заяву про підтримання позовних вимог в повному обсязі, також подав клопотання про визначення порядку виконання рішення, розгляд справи просив здійснити за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Частиною 3 ст.211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, причини неявки не повідомила, відзив на позовну заяву не надала, хоча уточнена позовна заява та повідомлення про виклик в судове засідання направлялись їй належним чином за зареєстрованим місцем проживання, та які були вручені адресату особисто, про що свідчать дані відстеження поштової кореспонденції Укрпошти.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
У відповідності до приписів ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на наступне.
Судом встановлено наступні фактичні обставини справи.
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_3 від 14.02.2018 року, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області.
Заповіту на випадок своєї смерті ОСОБА_5 не залишив, спадкування після нього здійснюється за законом.
Спадкоємцем ОСОБА_5 за законом за правом представлення являється його племінник - ОСОБА_6 , позивач по справі, мати якого - ОСОБА_7 (рідна сестра спадкодавця та відповідно спадкоємиця другої черги за законом) померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 30.11.2018 року державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області, зареєстрованим в реєстрі за №1-1078 по спадковій справі №55/2018.
Відповідно до ч.1 ст.1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця.
Згідно ч.3 ст.1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.
Спадщина, на яку було видано зазначене вище свідоцтво складається з незакінченого будівництвом житлового будинку 15% (п`ятнадцять відсотків), що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Вказаний житловий будинок незакінчений будівництвом, що розташований на земельній ділянці, розміром 0,10 га призначеній для будівництва та обслуговування житлового будинку, спадкодавець ОСОБА_5 придбав у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 22.05.2000 року державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області Задоріною Т.В. за реєстровим №1-1077.
На момент укладення договору купівлі-продажу вказаного житлового будинку, питання щодо оформлення набутого спадкодавцем, ОСОБА_5 права власності на земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок не вирішувалось ні в договорі купівлі-продажу житлового будинку, ні шляхом укладення окремого договору відносно земельної ділянки.
ІНФОРМАЦІЯ_7 помер ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , актовий запис про смерть №4517 від 21 березня 2008 року, вчинений Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову №4 Харківського міського управління юстиції.
На підставі Відповіді від 26.03.2019 року за Вих. №514/01-16 наданої Третьою Харківською міською державною нотаріальною конторою зі спадкової справи №656/2008 судом встановлено, що спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняла та оформила свої спадкові права спадкоємиця першої черги - дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , яка являється відповідачем по справі, оскільки спірні правовідносини допускають правонаступництво.
Як вбачається з Технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 , виготовленого КП Технічної інвентаризації «ІНВЕНРОС» від 10.10.2018 року, у 2005 році ОСОБА_5 було добудовано житловий будинок літ.«А-1», а також побудовано надвірні будівлі літ. «Б» гараж, літ. «В» літній душ, літ. «Г» вбиральня, та прибудови літ. «А -1» та літ. «А2-1» до будинку літ. «А1», внаслідок чого загальна площа будинку складає 101,9 кв.м., житлова площа - 62,5 кв.м.
Згідно відомостей технічного паспорту до складу вказаного спадкового житлового будинку входять: житловий будинок, загальною площею 101,9 кв.м, житловою площею 62,5 кв.м, 2005 року побудови (літ.«А-1» - будинок, загальною площею 101,9 кв.м, (приміщення 1-1 - вітальня, площею 8,9 кв. м; приміщення 2 - санвузол, площею 8,4 кв. м; приміщення 3 - житлова кімната, площею 11,3 кв. м; приміщення 4 - житлова кімната, площею 17,9 кв. м; приміщення 5 - коридор, площею 11,2 кв. м; приміщення 6 - житлова кімната, площею 13,8 кв. м; приміщення 7 - житлова кімната, площею 19,5 кв. м; приміщення 8 - кухня, площею 10,9 кв. м); літ. «А1-1» - прибудова, площею 24,3 кв. м; літ. «А2-1» - прибудова, площею 11,2 кв. м; та надвірні будівлі і споруди: літ. «Б» - гараж, 2005 року побудови, площею 48,8 кв. м; літ. «В» - літній душ, 2005 року побудови, площею 2,0 кв. м; літ. «Г» - вбиральня, 2005 року побудови, площею 2,0 кв. м; літ. «№»,«№1», «№2» - огорожа.
Постановою Якименко О . І. , державного нотаріуса Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області від 14.09.2018 року за вих. № 1314/0231 було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на земельну ділянку та житловий будинок, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 з посиланням на положення п.п.4.18. п.4 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції від 22.02.2012 № 296/5, згідно якого за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.
Головне управління Держгеокадастру у Харківській області листом за вих.№ І-10/0-0.23.18-10/139-19 від 24.01.2019 року повідомило позивача, що відповідно до Книг записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, станом на 01.01.2013 року, на земельну ділянку площею 0,10 га, розташовану по АДРЕСА_1 та призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, за №1678 від 14.04.2000 р. зареєстрований державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_4 .
21 січня 2019 року ПП «Перспектива-Земля» (Відповідь №П-3-029 від 21.01.2019 року) ОСОБА_1 було відмовлено у розробленні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) з причин наявності запису про реєстрацію права власності на земельну ділянку за ОСОБА_4 .
Судом встановлено, що спадковий житловий будинок знаходиться на земельній ділянці розміром 0,10 га, призначеній для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована на АДРЕСА_1 .
Спадкодавець ОСОБА_5 сплачував нарахований йому земельний податок за земельну ділянку, на якій знаходиться спадковий житловий будинок, що підтверджується податковими повідомленнями-рішеннями та квитанціями на оплату земельного податку.
Згідно із ст.30 Земельного кодексу України (в редакції 1990 року із відповідними змінами, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення.
В подальшому зазначена норма Земельного кодексу була змінена та приведена у відповідність до ст. 377 Цивільного кодексу України.
Так, відповідно до чинної редакції зазначеної статті ЦК та ч.1 ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.
Аналіз змісту норм статті 120 ЗК України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені.
Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.
Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у ст.30 ЗК України (в редакції 1990 року), наразі аналогічна норма закріплена в ч.4 ст. 120 ЗК України, особа, яка набула право власності на частину будівлі чи споруди стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.
При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти.
Вищезазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 11 лютого 2015 року у справі №6-2цс15, від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-2225цс16, від 13 квітня 2016 року у справі № 6-253цс16 та інших, і Велика Палата Верховного Суду в постанові від 20 березня 2019 року у справі №514/1571/14-ц не вбачає підстав для відступу від них, дана правова позиція також підтримана Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 04 лютого 2019 року у справі №463/1696/15-ц.
Керуючись приписами ч.4 ст. 263 ЦПК України при вирішенні даної справи суд враховує наведену вище правову позицію.
Відповідно до статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.
Відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є, зокрема, умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні.
З метою виконання новим власником житлового будинку (будівлі, споруди) вимог статті 377 Цивільного кодексу України, згідно якої до особи, яка набула право власності на таке нерухоме майно, має перейти право власності або право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача), новий власник має вжити заходів щодо оформлення відповідних речових прав на земельну ділянку відповідно до вимог Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).
Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до висновку, що з набуттям права власності на житловий будинок спадкодавець ОСОБА_5 набув право на земельну ділянку, на якій розташовано придбаний ним житловий будинок, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника, яке відповідно входить до складу спадкової маси.
Згідно зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
У відповідності до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог в частині визнання права власності за позивачем, ОСОБА_1 , після смерті дядька, ОСОБА_5 в порядку спадкування за законом на спадковий житловий будинок та земельну ділянку, на якій цей житловий будинок розташовано.
Разом з тим суд зауважує, що правомірність набуття ОСОБА_4 права власності на земельну ділянку площею 0,10 га, розташовану по АДРЕСА_1 , призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4 від 14.04.2000 року, зареєстрованого в Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі за №1678, з огляду на предмет спору по даній не спростована. Набуте ОСОБА_4 право власності на земельну ділянку при укладенні договору купівлі-продажу житлового будинку незакінченого будівництвом перейшло до покупця та спадкодавця ОСОБА_5 , яке відповідно включається до складу його спадкової маси.
Тобто, підстави для визнання недійсним державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4 від 14.04.2000 року судом не встановлено, а тому в задоволенні даної позовної вимоги суд відмовляє.
Щодо позовної вимоги про скасування запису про право власності на земельну ділянку за ОСОБА_4 суд зауважує, що така вимога не відповідає визначеним ч.2 ст. 16 Цивільного кодексу України способам захисту цивільних прав та інтересів та стосується порядку виконання рішення, що визначається судом на підставі положень ст. 267 ЦПК України.
Відповідно до ч.1 ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.
Прийшовши до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог в частині визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок та земельну ділянку, суд вбачає обґрунтованим й таким, що підлягає до задоволення клопотання позивача про визначення порядку виконання рішення, шляхом скасування в Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі запису №1678 про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, площею 0,10 га, яка розташована на території Дергачівської міської ради, АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_4 , згідно державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_4 від 14.04.2000 року.
Керуючись ст.ст. 2, 4, 48 ,76-81, 210, 263 -265, 267, 280- 282, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 377, 1216, 1218, 1262, 1266 Цивільного кодексу України, ст.30 Земельного кодексу України (в редакції 1990 року), ст.120 Земельного кодексу України, суд, -
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП: НОМЕР_6 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на житловий будинок, загальною площею 101,9 кв. м, житловою площею 62,5 кв. м, 2005 року побудови (літ.«А-1» - будинок, площею 93,5 кв. м (приміщення 1-1 - вітальня, площею 8,9 кв. м; приміщення 2 - санвузол, площею 8,4 кв. м; приміщення 3 - житлова кімната, площею 11,3 кв. м; приміщення 4 - житлова кімната, площею 17,9 кв. м; приміщення 5 - коридор, площею 11,2 кв. м; приміщення 6 - житлова кімната, площею 13,8 кв. м; приміщення 7 - житлова кімната, площею 19,5 кв. м; приміщення 8 - кухня, площею 10,9 кв. м; літ. «А1-1» - прибудова, площею 24,3 кв. м; літ. «А2-1» - прибудова, площею 11,2 кв. м); з надвірними будівлями і спорудами (літ. «Б» - гараж, 2005 року побудови, площею 48,8 кв. м; літ. «В» - літній душ, 2005 року побудови, площею 2,0 кв. м; літ. «Г» - вбиральня, 2005 року побудови, площею 2,0 кв. м; «№1», №2» - огорожа), який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті дядька - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП: НОМЕР_6 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на земельну ділянку, площею 0,10 га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті дядька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В іншій частині позову відмовити.
Визначити порядок виконання рішення, шляхом скасування в Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі запису №1678 про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, площею 0,10 га, яка розташована на території Дергачівської міської ради, АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_4 , згідно державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_4 від 14.04.2000 року.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня оголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.п. 15 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повне найменування (ім`я) сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП: НОМЕР_6 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , паспорт серії НОМЕР_7 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення виготовлено 09 серпня 2019 року.

Суддя Є. Р. Остропілець