Cправа № 712/9820/19
Провадження № 2/712/2205/19
У Х В А Л А

13 серпня 2019 року суддя Соснівського районного суду м. Черкаси Пересунько Я.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином, -

в с т а н о в и в:

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 10 липня 2019 року вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 квітня 2019 року щодо ОСОБА_2 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, скасовано в частині вирішення цивільного позову та призначено в цій частині новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

25 липня 2019 року на розгляд судді передано ксерокопію позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином, а також копію обвинувального акта.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 липня 2019 року позовну заяву залишено без руху та запропоновано ОСОБА_1 усунути недоліки, зокрема й сплатити судовий збір за вимогу про відшкодування моральної шкоди у розмірі 768 грн 40 коп..

13 серпня 2019 року на розгляд судді передано заяву позивача ОСОБА_1 про усунення недоліків позовної заяви разом із клопотанням про звільнення від сплати судового збору.

В обґрунтування вимог клопотання позивач посилається на те, що він є пенсіонером, єдиним джерелом доходу є пенсія в розмірі 2 538 грн 94 коп., якої вистачає лише на лікування та харчування.

Положеннями ч. ч. 1, 3 ст. 136 ЦПК України, передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір» та ст. 136 ЦПК України, підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати є врахування судом майнового стану сторони.

Вказаною нормою передбачено право суду, а не його обов`язок щодо звільнення від сплати судового збору, при цьому, статтею 129 Конституції України, як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Обґрунтування обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору, виходячи з вимог статей 81, 83 ЦПК України, покладається на особу, яка звертається з відповідним клопотанням.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджає сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Відповідно до частини 1 статті 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішеннях від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", зазначив, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі" зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (п. 111 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia»)).

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (п. 44 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Kniat v. Poland»; пункти 6364 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Jedamski and Jedamska v. Poland»).

Вирішуючи клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору з урахуванням наданих ним доказів, суд не вбачає достатніх підстав для його задоволення, в зв`язку з тим, що заявником не доведено підстав, які б поза розумним сумнівом вказували на неможливість повної сплати ним судового збору.

З огляду на викладене, суд вважає, що в даному випадку підстав для звільнення позивача від сплати судового збору немає, в зв`язку з чим у задоволенні клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору необхідно відмовити.

Водночас наведені позивачем доводи дають підстави для зменшення розміру судового збору (за вимогами про відшкодування моральної шкоди) до 400 грн 00 коп.

Таким чином, позивачу необхідно сплатити 400 грн 00 коп за вимогу про відшкодування моральної шкоди та надати суду оригінал квитанції про оплату судового збору.

Вказану суму судового збору необхідно сплатити за такими реквізитами: отримувач коштів: Управління ДКС України в м. Черкасах, код отримувача за , банк отримувача: ГУ ДКСУ України в Черкаській області, код банку отримувача (МФО) 854018, рахунок отримувача: 0004, код класифікації доходів бюджету: 22030101, призначення платежу: судовий збір у цивільній справі із зазначенням номера справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За змістом ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись ст.ст. 175-177 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору.

Зменшити ОСОБА_1 суму судового збору за звернення до суду з немайновими вимогами про відшкодування відповідачем моральної шкоди до 400 грн.

Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків, запропонувавши усунути недоліки у строк п`ять робочих днів із дня отримання копії цієї ухвали.

У разі невиконання вимог ухвали в зазначений строк позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачу.

Ухвала може бути оскаржена лише в частині відмови в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору до Черкаського апеляційного суду та в частині визначення розміру судових витрат, шляхом подання до Соснівського районного суду м. Черкаси апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Я.В. Пересунько