Справа № 466/3657/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2019 року м.Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Невойта П.С.,

секретаря с/з Лань М.О.,

справа № 466/3657/19

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз Збут» про зобов`язання до вчинення дій,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Судомляк І.К.,

у с т а н о в и в:

06.05.2019 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовною заявою до ПАТ «Львівгаз», ТзОВ «Львівгаз Збут» в якій просять суд визнати незаконними дії ПАТ по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» та ТзОВ «Львівгаз Збут» по нарахуванню обсягів спожитого газу з 01 травня 2017 року, виходячи із показників загальнобудинкового лічильника, по кв. АДРЕСА_1 ; зобов`язати Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації Львівгаз та ТзОВ Львівгаз збут здійснити перерахунок об`єму та плати за спожитий газ по кв. АДРЕСА_1 , споживачами якого є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , виходячи із діючих впродовж періоду нарахування - із 01.05.2017 року по день ухвалення рішення, норм споживання газу для громадян, у яких не встановлені газові лічильники; зобов`язати Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації Львівгаз та ТзОВ Львівгаз Збут у передбачені законом строки встановити у кв. АДРЕСА_1 власниками якої є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , лічильник газу за кошти Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Львівгаз»; зобов`язати Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації Львівгаз та ТзОВ Львівгаз Збут з дня ухвалення рішення та до встановлення лічильника газу за кошти Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Львівгаз власникам кв. АДРЕСА_1 власниками якої є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 проводити нарахування обсягів спожитого газу виходячи із чинних норм споживання газу для громадян, у яких не встановлені газові лічильники.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначають, що позивачі є споживачами послуг з розподілу природного газу, які ПАТ «Львівгаз» надає за адресою: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 та є власниками даного помешкання. Будинок знаходиться на балансі ЛКП «Сяйво».

Станом на 2019 рік квартира не обладнана індивідуальним приладом газу. До 01.05.2017 нарахування оплати за спожитий газ в квартирі АДРЕСА_1 відбувався згідно норм, затверджених Постановою КМУ №203 від 23.03.2016 із розрахунку 4,4м3 на одну особу.

У травні 2017 року відповідачам у будинку АДРЕСА_2 незаконно встановлено загально будинковий лічильник газу, після чого з 01.05.2017 нарахування об`ємів спожитого газу проводиться відповідно до показників загально будинкового лічильника пропорційно до кількості осіб, зареєстрованих у квартирах будинку.

Оскільки, позивачі сплачували за газопостачання за встановленими тарифами, в яких були передбачені витрати на встановлення лічильників газу, у тому числі безпосередньо індивідуальних, то вважають, що відповідач зобов`язаний надавати послуги, які вже оплачені позивачами та забезпечити встановлення лічильників газу для населення. Відмова відповідача встановити індивідуальний лічильник позивачам суперечить вимогам законодавства та порушує права позивачів.

Щодо здійснення перерахунку об`єму та плати за спожитий газ у кв.68, власниками якої є позивачі, вважають, що такий перерахунок буде відповідати принципу не нав`язування таких умов одержання послуг. Які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами, недопущення порушення принципу рівності сторін договору внаслідок використання монопольного становища. Оскільки в добровільному порядку відповідач відмовляється виконати вимоги позивача, останні змушені звернутися до суду за захистом порушеного права.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву зазначає, що встановлення загально будинкового лічильника у будинку, де проживають відповідачі відповідає чинному законодавству, а тому підстав для встановлення індивідуального лічильника обліку споживання газу та перерахунку попередніх нарахувань немає.

Позивачами подано відповідь на відзив, в якому заперечують викладені обставини відповідачем та просять позов задовольнити.

Ухвалою від 07.05.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою від 13.06.2019 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 подала заяву про розгляд справи у її відсутності /арк.спр.5/.

Представник відповідача АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» Зіньковська Н.В., яка діє на підставі довіреності /арк.спр.46/ в судове засідання повторно не прибула, однак у задоволенні позову просила відмовити з підстав, викладених у письмовому відзиві на позовну заяву. Подала заяву про відкладення розгляду справи, однак така не підтверджена доказами щодо поважності неприбуття у судове засідання.

Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз Збут» повторно до суду не прибув, не скористався правом подання відзиву, суд вважає, що слід продовжувати розгляд справи у відсутності представників відповідачів.

У судовому засіданні 13.06.19 протокольною ухвалою уточнено правильну назву відповідача: Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз».

Заслухавши думку позивача, представника позивача, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд приходить такого.

Згідно частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень, викладених у ст.ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд встановив, що ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1 , у ній зареєстрований ,а також зареєстрована та проживає ОСОБА_2 та є споживачами послуг з розподілу природного газу, які АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» надає за адресою: м. Львів, вул.Низинна,60.

Суд встановив, що до 01.05.2017 нарахування оплати за спожитий газ в квартирі АДРЕСА_1 відбувався згідно норм, затверджених Постановою КМУ №203 від 23.03.2016 із розрахунку 4,4 м3 на одну особу.

У травні2017 року відповідачам у будинку АДРЕСА_2 встановлено загально будинковий лічильник газу, після чого з 01.05.2017 нарахування об`ємів спожитого газу проводиться відповідно до показників загально будинкового лічильника пропорційно до кількості осіб, зареєстрованих у квартирах будинку.

Так, у відповідності до Кодексу газорозподільних систем оператор газорозподільної системи (далі - Оператор ГРМ) - суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління; оператор газотранспортної системи (далі - Оператор ГТС) - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників).

Відносини між споживачами та оператором газорозподільних систем регулюються укладеним між ними Типовим договором, затвердженим постановою НКРЕКП №2496 від 30.09.2015 року.

Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Постановою КМУ від 23 березня 2016 року № 203 передбачено загальні правила обліку і оплати за спожиті послуги та встановлено норми споживання природного газу населенням.

Частиною 2 ст.32 Закону встановлено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством. Тобто, згідно вимог даного Закону розмір оплати спожитих комунальних послуг визначається виключно двома способами: або за лічильниками , або за встановленими нормами споживання.

Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» ( зі змінами закону від 21.12.17, які набрали законної сили 20.01.2018), передбачені права споживача на встановлення безоплатного газового лічильника до 1 січня 2021 року.

Згідно ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» по відношенню до побутового споживача ТзОВ «Львівгаз Збут» є постачальником, а АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» - розподільником, оператором газорозподільної мережі.

Встановлення загальнобудинкових вузлів обліку передбачено Кодексом газорозподільних систем, затвердженим НКРКП, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, а порядок проведення розрахунків встановлений Постановою Кабінету Міністрів від 27.01.2016 р. №46.

У пункті 1 ч.5 розділу IX Кодексу газорозподільних систем (Постанова №2494 від 30.09.2015 року Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг) зазначено, що за ініціативи балансоутримувача (управителя) або Оператора ГРМ та за їх рахунок може бути організований та встановлений загальнобудинковий вузол обліку природного газу.

При цьому балансоутримувач не може відмовити Оператору ГРМ в організації та встановленні загальнобудинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок Оператора ГРМ.

Пунктом 4 Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загально будинкового вузла обліку, затвердженого постановою КБУ від 16.05.2002 р. №620 передбачено, що власник будинку, особа, відповідальна за експлуатацію будинку, балансоутримувач будинку, тощо та оператор газорозподільної системи зобов`язані врегулювати між собою договірні відносини щодо зняття показань будинкового вузла обліку та лічильників газу, установлених в квартирі за їх наявності, а також забезпечення можливості проведення монтажу, збереження та здійснення експлуатації будинкового вузла обліку.

Згідно з п.2 ч. 1 розділу VI цього ж Кодексу доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2498.

Для побутових споживачів форма Типового договору постачання природного газу затверджена постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500. В загальних положеннях цього Типового договору визначено, що споживач це фізична особа, об`єкт якої фізично підключений до газорозподільної системи Оператора ГРМ.

Згідно з Додатком 1 до Типового договору має складатися заява- приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, і в ній же визначаються персоніфіковані дані споживача, зокрема вид об`єкта (приватний будинок, квартира, комунальна квартира, літня кухня тощо) та адреса об`єкта. Згідно з п. 5 ч. З розділу VI того же Кодексу ГРС, для забезпечення приєднання до договору розподілу природного газу всіх фактично підключених до ГРМ споживачів (у тому числі побутових споживачів) Оператор ГРМ в установленому цією главою порядку направляє кожному споживачу супровідним листом сформовану заяву-приєднання до умов договору з персоніфікованими даними споживача та його об`єкта.

У пункті 2 тієї ж частини зазначається, що на підставі укладеного договору розподілу природного газу Оператор ГРМ забезпечує формування та передачу даних про об`єми та обсяги фактичного споживання природного газу споживачем до Оператора ГТС.

Згідно з п.1 тієї ж частини, Договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами.

За змістом статті 1 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» споживачі природного газу - фізичні особи (населення), фізичні особи-підприємці та юридичні особи, які відповідно до договору користуються послугами з газопостачання та використовують природний газ для приготування їжі, опалення, підігріву води, а також як паливо або сировину.

Відповідно до вимог цього Закону, із змінами згідно Закону України «Про внесення змін до ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», які набрали чинності 20.01.2018 р., визначений порядок встановлення лічильників газу споживачам. У разі не встановлення населенню лічильників газу з вини суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, припинення розподілу природного газу таким споживачам забороняється, а його облік до моменту встановлення лічильників газу здійснюється за нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України.

Відповідачами порушено вимоги Кодексу газорозподільних систем, зокрема, пунктом 3 глави 4 «Порядок комерційного обліку газу по об`єктах побутових споживачів (населення)» розділу IX вказаного кодексу передбачено, якщо побутовий споживач за договором розподілу природного газу не забезпечений лічильником газу, фактичний об`єм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу по об`єкту побутового споживача за відповідний календарний місяць визначається за нормами споживання. Побутовий споживач - це споживач, який споживає газ у своєму помешканні і квартирі). Загальнобудинковий лічильник рахує газ, спожитий цілим будинком, тобто всіма побутовими споживачами а також юридичними особами та суб`єктами господарської діяльності, розташованими в будинку.

Тому лічильник газу не забезпечує і не може забезпечити облік споживання кожного окремого побутового споживача. Вказаний нормативний акт НКРЕ, окрім того, що надає газорозподільним підприємствам право встановлювати загальнобудинкові лічильники, містить також пряму вказівку на застосування норм споживання до побутових споживачів, помешкання яких не обладнані лічильником.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 року у справі №214/2435/17 провадження № 14-347цс18 зазначено наступне.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону № 1023-XII держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності.

За змістом статті 21 цього Закону права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення.

Відповідно до пунктів 3, 4, 7 частини першої статті 21 Закону № 1023-XII крім інших випадків порушень прав споживачів, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо виконавець послуги нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами, порушуєть- ся принцип рівності сторін договору, ціну продукції визначено неналежним чином.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону № 3533-VI фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством.

Згідно з положеннями статті 6 Закону № 3533-VI та графіками оснащення квартир і приватних будинків лічильниками газу, розробленими відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2012 року № 259-р «Деякі питання забезпечення комерційного (приладового) обліку природного газу», газорозподільні підприємства зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується для підігріву води та приготування їжі (плита газова + газова колонка) - до 01 січня 2016 року, тільки для приготування їжі - до 01 січня 2018 року (відповідно до абзацу четвертого підпункту «а» пункту 2 частини першої статті 6 зі змінами, внесеними згідно із Законом від 21 грудня 2017 року № 2260-VIII,-тільки для приготування їжі-з 01 січня 2021 року).

За положеннями постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послугвід 28 грудня 2011 року № 150 «Про встановлення тарифу на транспортування природного газу та про встановлення тарифу на послуги з розподілу природного газу» (з 2011 року по 31 травня 2017 року) до структури тарифу було включено вартість витрат на встановлення лічильників газу населенню за кожні поставлені (розподілені) 1000 куб. м природного газу.

Згідно з додатком № 1 до вказаної постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, в структурі тарифу затверджено витрати на встановлення лічильників газу населенню за поставлені 1000 куб. м природного газу, які становили 6,96 грн, а згідно з додатком № 1 до постанови від 27 вересня 2016 року № 1625 у структурі тарифу витрати на встановлення індиві- дуальних лічильників газу населенню за розподілені 1000 куб. м становлять 25,20 грн.

Зі змісту статті 6 Закону № 3533-VI вбачається обов`язок встановлення відповідними суб`єктами господарювання - газорозподільними організаціями лічильників для такої категорії споживачів природного газу, як населення у вигляді приладів обліку природного газу, що дозволяють визначати обсяги споживання газу кожним окремим споживачем. При цьому таких споживачів не зобов`язано відшукувати джерела фінансування вказаних приладів та робіт, оскільки відповідне фінансування уже закладено у тариф на оплату спожитого газу.

Стаття 6 Закону № 3533-VI визначає обов`язок газорозподільної організації встановити саме квартирні прилади обліку газу в багатоквартирному будинку.

З огляду на зазначене, суд вважає, що розрахунки з оплати за спожитий газ і після встановлення загальнобудинкового лічильника позивачі зобовязані сплачувати на умовах, виходячи із діючих впродовж періоду нарахування - із 01.05.2017 року по день ухвалення рішення, норм споживання газу для громадян, у яких не встановлені газові лічильники.

Оскільки позивачі сплачували за газопостачання за встановленими тарифами, в яких були передбачені витрати на встановлення лічильників газу, у тому числі безпосередньо індивідуальних, то відповідач зобов`язаний надавати послуги, які оплачені позивачами, та відповідно до частини першої статті 6 Закону № 3533-VI зобов`язаний забезпечити встановлення лічильника газу до 01 січня 2021 у кв. АДРЕСА_4 АДРЕСА_2 власником якої є ОСОБА_1 за кошти АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» (правонаступник ПАТ по газопостачанню та газифікації «Львівгаз»), так як розгляд справи по суті завершився після внесення змін щодо строку встановлення лічильників таким споживачам.

Відтак, нарахування позивачам, як співвласникам кв. АДРЕСА_1 і споживачам газу обсягу та плати за спожитий газ, виходячи із показників загальнобудинкового лічильника з 01.05.2017 року, суд вважає неправомірним.

А тому вимога позивачів про здійснення перерахунку об`єму і плати за спожитий газ у квартирі АДРЕСА_1 , виходячи із діючих протягом періоду із 01.05.2017 року норм споживання газу для громадян,які споживають газ тільки для приготування їжі, в квартирах,в яких не встановлені індивідуальні газові лічильники; суд вважає підставною, обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються порушеними, якщо: при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами.

Тобто, діями АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» споживач, у якого немає квартирного лічильника і якому відповідачі, як суб`єкти, які здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані за законом встановити такий лічильник безкоштовно, поставлений у нерівні умови в порівнянні з іншими споживачами, які мають квартирні лічильники газу.

Оскільки встановлення лічильника в окремому помешканні передбачено законодавчо, відповідачі зобов`язані за власні кошти встановити такі лічильники у квартирі позивачі в передбачені законом строки.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд вважає, що позов слід підлягає до задоволення з підстав та мотивів вище наведених.

За умовами ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог (ч.6 ст.141 ЦПК України).

Згідно п.п. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір від 08.07.2011 р. (з наступними змінами) за подання до суду фізичною особою позовної заяви, яка містить дві і більше позовних вимог сплачується судовий збір за кожну позовну вимогу, а саме за позовну вимогу немайнового характеру слачується судовий збір 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 768,40 гривень.

Оскільки в даній категорії справ позивач звільнені від сплати судового збору при подачі позову до суду, а тому такий підлягає стягненню з відповідачів на користь держави в розмірі 3073,60 грн. (768,40 х 4).

Керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 77, 81, 141, 259, 263-266, 268 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

позов задовольнити.

Визнати незаконними дії АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» (правонаступник ПАТ по газопостачанню та газифікації «Львівгаз») та ТзОВ «Львівгаз Збут» по нарахуванню обсягів спожитого газу з 01 травня 2017 року, виходячи із показників загальнобудинкового лічильника по кв. АДРЕСА_1 .

Зобов`язати АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» (правонаступник ПАТ по газопостачанню та газифікації «Львівгаз») та ТзОВ Львівгаз збут здійснити перерахунок об`єму та плати за спожитий газ по кв. АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 , виходячи із діючих впродовж періоду нарахування - із 01.05.2017 року по день ухвалення рішення, норм споживання газу для громадян, у яких не встановлені газові лічильники.

Зобов`язати АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» (правонаступник ПАТ по газопостачанню та газифікації «Львівгаз») та ТзОВ Львівгаз Збут до 01 січня 2021 встановити у кв. АДРЕСА_1 власником якої є ОСОБА_1 , лічильник газу за кошти АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» (правонаступник ПАТ по газопостачанню та газифікації «Львівгаз»).

Зобов`язати АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» (правонаступник ПАТ по газопостачанню та газифікації «Львівгаз») та ТзОВ Львівгаз Збут з дня ухвалення рішення та до встановлення лічильника газу за кошти АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» (правонаступник ПАТ по газопостачанню та газифікації «Львівгаз») у кв. АДРЕСА_4 № АДРЕСА_2 , власником якої є ОСОБА_1 , проводити нарахування обсягів спожитого газу виходячи із чинних норм споживання газу для громадян, у яких не встановлені газові лічильники.

Стягнути порівну з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз Збут» в дохід держави 3073,60 (три тисячі сімдесят три гривні 60 копійок) судового збору.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз», , юридична адреса: м. Львів, вул. Золота,42.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівгаз Збут», , юридична адреса: м. Львів, вул. Золота,42 .

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 09.08.2019 року.

Суддя П. С. Невойт