Справа № 442/7053/17 Головуючий у 1 інстанції: Гарасимків Л.І.
Провадження № 22-ц/811/2254/19 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Крайник Н. П.

суддів: Шеремети Н.О., Цяцяка Р. П.

при секретарі: Цап П. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

06.10.2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Позовні вимоги обгрунтовував тим, що він ( ОСОБА_1 ) разом із своїм знайомим ОСОБА_3 на початку березня 2015 року вирішили зайнятись підприємницькою діяльністю, яка полягала у скупці - продажу картоплі, а оскільки для цього був потрібний автомобіль, щоб розвозити картоплю, то і вирішено було запропонувати відповідачу ОСОБА_2 співпрацювати з ними, оскільки останній мав у своєму розпорядженні автомобіль марки ТАТА , на що ОСОБА_2 погодився. Так, у березні 2015 року вони втрьох поїхали в село Гірське Миколаївського району, де купили 4 тонни картоплі і протягом наступних 3-х днів її продали, за продану картоплю ОСОБА_2 отримав грошову винагороду у сумі 1000,00 гривень. В подальшому, вони троє знову поїхали в село Гірське Миколаївського району Львівської області, щоб знову закупити картоплю для подальшого продажу, та ними було закуплено картоплі на 8000,00 гривень (4 тонни). По дорозі назад ними було продано три мішки картоплі, за що ОСОБА_2 отримав додаткову винагороду в сумі 300 грн. за використання машини. Потім, ОСОБА_2 поїхав додому із затовареним автомобілем, а на другий день зник і більше не виходив на зв`язок. Сума, на яку була закуплено картоплі, та яка потім була привласнена відповідачем, становить 7255,00 грн., що зокрема підтверджується накладною № 58 від 04 березня 2015 року. Очевидно, що такими шахрайськими діями відповідач заволодів його картоплею, оскільки така була придбана за його кошти. В рамках кримінального провадження №0000875 від 03.05.2015 р. допитаний ОСОБА_2 визнав, що у його власності дійсно знаходиться автомобіль марки ТАТА з д.н.з. НОМЕР_1 ., ОСОБА_1 дійсно є його знайомим, а весною 2015 року він дійсно познайомився через ОСОБА_1 із ОСОБА_3 і вони разом торгували картоплею (про що зазначається в ухвалі слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду від 17 травня 2017 року.) Просив стягнути з відповідача в свою користь 7 255 грн. матеріальної та 5 000 грн. моральної шкоди.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1

Вважає його незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що районним судом не враховано, що в межах кримінального провадження №0000875 від 03.05.2015 року допитаний ОСОБА_2 визнав, що у його власності дійсно знаходиться автомобіль марки «ТАТА» з д.н.з. НОМЕР_1 ., ОСОБА_1 дійсно є його знайомим, а весною 2015 року він дійсно познайомився через ОСОБА_4 із ОСОБА_3 і вони разом торгували картоплею, про що зазначається в ухвалі слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду від 17 травня 2017 року. Відмовляючи у задоволенні його позовних вимог, суд першої інстанції також не врахував положення ст.ст. 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких обов`язок доведення, що шкоди завдано не з її вини лежить на особі, яка її завдала. Зазначає, що матеріали справи містять достатньо доказів того, що діями відповідача йому було завдано майнову шкоду на суму 7 255 грн., а тому така має бути відшкодована ОСОБА_2 у повному розмірі. Крім того, зазначає, що внаслідок неправомірних дій відповідача йому було завдано також і маральну шкоду, яка виразилася у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку зі знищенням та пошкодженням належного йому майна.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким позов задовольнити.

У засіданні суду апеляційної інстанції апелянт ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 скаргу підтримали з підстав, наведених у ній, просили скаргу задоволити, рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задоволити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 проти скарги заперечив, просив скаргу залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до положень статті 1166 ЦК України, яка визначає загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно приписів статей ст. 76,77,78 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що сторони спору ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з метою отримання прибутку домовились про здійснення спільної діяльності щодо оптової та роздрібної торгівлі картоплею, при цьому використовували для досягнення спільної мети кошти позивача та автомобіль відповідача.

Відносини між собою врегулювали усними домовленостями.

Пред`являючи даний позов до суду, позивач керувався нормами ст.1166 ЦК України, яка регулює підстави та порядок відшкодування шкоди - деліктні зобов`язання.

Разом з тим, доводи позову зводяться до наявності між сторонами договірних відносин щодо купівлі-продажу товару (картоплі) з її наступною реалізацією (здійснення підприємницької діяльності).

Крім того, при розрахунку завданої йому шкоди позивач (апелянт) виходив з вартості товару, отриманого ним згідно накладної від № 58 від 04 березня 2015 року, однак не довів належними та допустимими доказами передачу відповідачу товару на зазначену суму і підстави такої передачі (на зберігання, під реалізацію).

При вирішенні спору судом підставно не враховано матеріали досудового розслідування кримінального провадження №0000875 (копії якого позивачем долучено до матеріалів справи), зокрема протокол допиту ОСОБА_2 , оскільки по даному кримінальному провадженні відсутній обвинувальний вирок суду, чи постанова про закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав щодо ОСОБА_2 , якими би було встановлено розмір завданої позивачу шкоди.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 16.12.2019 року.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Шеремета Н. О.

Цяцяк Р. П.