Справа № 495/8219/18
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

24 липня 2019 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого одноособово судді Боярського О.О.,

при секретарі Рачицькій І.А.

справа № 495/8219/18

за участю представників позивача ОСОБА_1 - адвокатів Олійниченка В.М. та Єфименко Н.,

за участю позивача ОСОБА_1

за участю ОСОБА_2

за участю ОСОБА_3

за участю представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Білгород-Дністровський Одеської області в порядку в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на Ѕ частину майна,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовною заявою до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на 1/2 частину майна. В останній редакції уточненого позову (а.см. 129-132) просить суд:

встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_5 без реєстрації шлюбу з 04.02.2013 року по 28.03.2018 рік;

визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_5 транспортний засіб Mercedes-Benz Vito 115 CDI, 2008 року випуску, червоного кольору та земельну ділянку, площею 0,084 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ;

визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину: транспортного засобу Mercedes-Benz Vito 115 CDI, 2008 року випуску, червоного кольору та земельну ділянку, площею 0,084 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

В обгрунтування своїх позовних вимог зазначає, що з 1999 року позивач почала проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_5 , вели спільне господарство, святкували всі свята разом. З 04.02.2003 року ОСОБА_5 був зареєстрований в належному позивачу будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

За час проживання однією сім`єю, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 спільно придбали рухоме і нерухоме майно, вели разом сімейний бізнес.

Так, 03.10.2012 року вони придбали транспортний засіб Mercedes-Benz Vito 115 CDI, 2008 року випуску, червоного кольору та 01.10.2014 року придбали земельну ділянку площею 0,084 га, кадастровий номер НОМЕР_1 . Право власності на зазначене майно було зареєстроване за ОСОБА_5

29.03.2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер.

З огляду на те, що спірне майно було придбано ОСОБА_1 та ОСОБА_5 в період, коли вони не перебували у зареєстрованому шлюбі, у позивача виникла необхідність звернення до суду із відповідним позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на Ѕ частину майна для захисту свого невизнаного права на спірне майно, набуте чоловіком та жінкою за час спільного проживання однією сім`єю.

Відповідач ОСОБА_2 надала до суду відзив на уточнений позов ОСОБА_1 , в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог останньої з огляду на їх необгрунтованість та недоведеність (а.с. 155-157).

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07.09.2018 року провадження по справі було відкрито, визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження (а.с. 23-24).

31.10.2018 року від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову по справі (а.с. 40-41); ухвалою від 01.11.2018 року заява про забезпечення позову була задоволена судом (а.с. 46-48).

07.11.2018 року від представника ОСОБА_1 надійшло клопотання про виклик свідків (а.с. 60), витребування доказів (а.с. 67), які були задоволені ухвалою від 07.11.2018 року (а.с. 71-72).

11.12.2018 року відповідач по справі ОСОБА_3 подав клопотання про зупинення провадження по справі (а.с. 98-99), в задоволенні якого ухвалою суду від 12.12.2018 року було відмовлено (а.с. 118-119).

21.01.2019 року ОСОБА_3 подав до суду клопотання про виклик свідків (а.с. 125 -126), яке було задоволено судом.

15.03.2019 року ОСОБА_3 подав до суду клопотання про зупинення провадження по справі (а.с. 148-149), в задоволенні якого було відмовлено ухвалою суду від 17.04.2019 року (а.с. 179-182).

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , її представники підтримали уточнені позовні вимоги, просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 , його представник заперечували проти задоволення позовних вимог з огляду на їх необгрунтованість.

Відповідач ОСОБА_2 також заперечувала проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Заслухавши пояснення учасників процесу, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року).

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Предметом позовних вимог є встановлення факту проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_5 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з з 04.02.2003 року по 28.03.2018 рік.

Встановлення вказаного факту необхідно позивачу для визнання майна, придбаного ОСОБА_1 та ОСОБА_5 в період проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу - спільною сумісною власністю в порядку ст. 74 СК України та визнання права власності на 1/2 частину цього майна.

Положеннями статті 315 ЦПК України передбачено встановлення судом фактів, що мають юридичне значення, у тому числі і проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 знаходились у стосунках та проживали разом у будинку АДРЕСА_2 , належному на праві приватної власності ОСОБА_1 . Відповідно до довідки №601 ЖЕО-1 від 30.07.2018 року у 2003 році ОСОБА_5 зареєстрував своє місце проживання за вказаною адресою (а.с. 10).

Відповідно до виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого місце проживання ОСОБА_5 : АДРЕСА_2 (а.с. 16).

29.03.2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 зареєстували шлюб (а.с. 8).

Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01.10.2014 року серії НОМЕР_2 ОСОБА_5 15.09.2014 року зареєстрував право власності на земельну ділянку АДРЕСА_1 , кадастровий номер НОМЕР_1 . Підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності, серія та номер: 27552656, видавник: Реєстраційна служба Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області (а.с. 15).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 (а.с. 9).

Відповідачі по справі є дітьми ОСОБА_5 , що не заперечується позивачем, а отже є спадкоємцями першої черги останнього.

За заявою позивача у судове засідання викликалися свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12

Свідок ОСОБА_6 пояснив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 почали проживати разом з 1999 року. ОСОБА_5 зареєстрував своє місце проживання у житловому будинку, належному ОСОБА_1 , де вони проживали до смерті останнього (а.с. 110);

Свідок ОСОБА_7 пояснила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 жили у будинку позивача, займалися спільним бізнесом (а.с. 111).

Свідок ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 пояснили, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 з 2000 року почали жити разом у будинку позивача. Займалися спільним бізнесом.

Згідно з положеннями частин 1, 2 ст. 21 СК шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Разом із тим згідно зі ст.74 СК якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу.

Тобто при застосуванні ст. 74 СК слід виходити з того, що ця норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, які притаманні подружжю.

Для визнання осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, упродовж якого було придбане спірне майно.

Для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї.

Відповідно до частин другої, четвертої статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

З наведеного положення випливає ознака подружніх відносин: наявність факту ведення спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї, наявність усталених відносин, що притаманні подружжю, спільне проживання, виконання взаємних прав та обов`язків.

Майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб, як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Отже, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти.

Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди повинні встановити факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Кожна сторона несе ризик наслідків, пов`язаних із ненаданням доказів.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами;

1)письмовими, речовими і електронними доказами;

2)висновками експертів

3)показань свідків.

Суд приймає до уваги доводи позивача про те, що померлий ОСОБА_5 дійсно проживав разом із позивачем у належному їй будинку та з 2003 року був зареєстрований у вказаному будинку.

Той факт, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 проживали разом та мали стосунки визнається відповідачами та підтверджується свідками, як з боку позивача так і з боку відповідача.

Однак один лише факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_5 за однією адресою та реєстрація місця проживання ОСОБА_5 у будинку, належному на праві власності позивачу не є достатнім та беззаперечним доказом спільного їх проживання як чоловіка та дружини однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Позивачем не було надано суду доказів щодо ведення ОСОБА_1 та ОСОБА_5 спільного господарства, наявності у них спільного бюджету, здійснення спільних витрат, придбання останніми майна в інтересах сім`ї, тобто наявності між ними усталених відносин, які притаманні подружжю, що підлягає обов`язковому встановленню при доведенні факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Згідно позовних вимог ОСОБА_1 просить встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з померлим ОСОБА_5 саме з 04.02.2003 року, однак позивач не обгрунтувала, чому вона вважає, що факт спільного проживання почався саме з 04.02.2003 року.

Заслухані у судовому засіданні свідки: ОСОБА_13 (а.с. 242), ОСОБА_14 (а.с. 239), ОСОБА_2 (а.с. 237), ОСОБА_15 (а.с. 232), пояснили, що ОСОБА_5 проживав у ОСОБА_1 періодично, а не постійно, оскільки часто проживав у батьків, у сина та у колишньої дружини ОСОБА_13.

Крім того, заслухані у судовому засіданні свідки: ОСОБА_17 (а.с. 224), ОСОБА_15 (а.с. 232), ОСОБА_18 (а.с. 235); ОСОБА_2 (а.с. 237), ОСОБА_14 (а.с. 239), ОСОБА_13 (а.с. 242), ОСОБА_19 (а.с. 244) пояснили, що помелий ОСОБА_5 вів бізнес з сином, спільного з ОСОБА_1 бізнесу у останнього не було.

Матеріали справи також не містять доказу ведення ОСОБА_1 та ОСОБА_5 спільного бізнесу та наявності у них спільного бюджету.

Жодного належного та допустимого доказу набуття ОСОБА_1 та ОСОБА_5 права власності на транспортний засіб Mercedes-Benz Vito 115 CDI, 2008 року випуску, червоного кольору та земельної ділянки, площею 0,084 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , розташованої за адресою: АДРЕСА_1 спільною працею та за спільні кошти позивачем надано суду не було.

Матеріали справи взагалі не містять інформації на підтвердження того, що транспортний засіб Mercedes-Benz Vito 115 CDI, 2008 року випуску, червоного кольору належав на праві власності ОСОБА_5 .

У судовому засіданні 24.07.2019 року представником позивача були надані суду для огляду фотокарти із зображенням позивача та ОСОБА_5 , а також їх рідних, однак судом вказані докази до розгляду прийняті не були, оскільки були подані із пропуском встановленого законом строку для їх подання (ч. 8 ст. 83 ЦПК України).

Крім того, надані позивачем фотографії свідчать про знайомство сторін, про спільне коло знайомих і проведення разом вільного часу, але не може доводити факт ведення спільного господарства, наявність спільного бюджету у ОСОБА_1 та ОСОБА_5 та інше.

Суд приходить до висновку, що наведені позивачем підстави у позові та надані нею докази не є такими, з якими закон пов`язує правовий статус жінки та чоловіка, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, та на майно яких поширюються положення СК України про спільність сумісної власності подружжя, наявні у матеріалах справи докази не підтверджують доводи позивача щодо існування між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 відносин, притаманних подружжю, ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та побуту, та придбання спірної земельної ділянки за їх спільні сумісні кошти або спільною працею.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду, в тому числі Постанові ВП ВС від 03.07.2019 року по справі №544/8023/15-ц, в якій зазначено, що вирішуючи спір про поділ майна, необхідно установити як обсяг спільного нажитого майна, так і з`ясувати час та джерела його придбання, а вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3,74 СК України).

У постанові Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року у справі № 6-97цс11 роз`яснено, що для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу у період, протягом якого було придбано спірне майно.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1026цс15 майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. У зв`язку із цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, слід установити не лише факт спільного проживання сторін у справі, а й обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці.

Згідно правової позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 08.06.2016 року у справі 6-2253цс15, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків.

У рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Обов`язок доказування своєї трудової та/або фінансової участі у створенні спільної сумісної власності поза шлюбом належить позивачу.

Аналізуючи вищенаведені норми законодавства, надавши правову оцінку всім представленим доказам, які встановлюють дійсні обставини справи, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на їх необгрунтованість та недоведеність.

Керуючись ст.ст. 15, 16, ЦК України, ст.ст. 3, 21, 36, 74 СК України, ст.ст. 4, 12, 13, 81, 82, 258, 259, 263, 264 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на Ѕ частину майна - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду.

Повний текст рішення складено 02.08.2019 року.

Суддя: