Ухвала

Іменем України

01 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 369/4368/19

провадження № 61-13790 ск19

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області у складі судді Дубас Т. В. від 08 квітня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду у складі колегії суддів: Кашперської Т. Ц., Фінагеєва В. О., Яворського М. А., від 24 червня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову до його пред`явлення,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме: будинок АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 , посилаючись на те, що остання є дружиною її брата ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийняла спадщину від свого чоловіка та може вчинити дії (відчужити спірний будинок), які у подальшому можуть ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 квітня 2019 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 24 червня 2019 року, заяву ОСОБА_2 задоволено. Накладено арешт на нерухоме майно, яке належить на праві власності ОСОБА_1 , а саме: будинок АДРЕСА_1 .

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити, посилаючись на порушення судами норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що заявником не надано доказів на підтвердження наявності реальної загрози невиконання або ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про її необгрунтованість, з огляду на таке.

Відповідно до статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України передбачено забезпечення позову шляхом накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 3 статті 150 ЦПК України).

Встановивши, що між сторонами виник спір з приводу спадкування нерухомого майна, суди дійшли вірного висновку про необхідність забезпечення виконання ймовірного судового рішення шляхом накладення арешту на спірний будинок, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може призвести до його відчуження, внаслідок чого істотно ускладнити чи унеможливити виконання судового рішення у випадку задоволення позову.

Накладення арешту на спірний будинок є співмірним із позовними вимогами про право на це майно, не перешкоджає володіти та користуватись ним, отже, доводи касаційної скарги про протиправність арешту будинку та порушення прав ОСОБА_1 у зв`язку з цим, не грунтуються на матеріалах касаційного провадження та вимогах закону.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити, якщо суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Зі змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що касаційна скарга, подана на ухвалу суду першої інстанції та постанову апеляційного суду, якими вирішено лише процесуальне питання, є необґрунтованою. Правильне застосовування норм статей 149-150 ЦПК України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною п`ятою статті 394 ЦПК України, у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 квітня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 24 червня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову до його пред`явлення.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара