Справа № 638/6175/19
Провадження № 2/638/3243/19
УХВАЛА

02.08.2019 Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Шестака О.І.,

за участю секретаря Цуваревої Р.Ю.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

встановив:

В провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів.

29.07.2019 представник відповідача заявив клопотання про скасування заходів забезпечення позову і просив скасувати заходи забезпечення позову ОСОБА_1 в вигляді накладення арешту на майно, що належить на праві власності ОСОБА_3 : на будинок АДРЕСА_1 ; автомобіль «Audi A4», державний номер НОМЕР_1 .

В обгрунтування клопотання посилався на те, що ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 08.05.2019 в якості забезпечення позову накладений арешт на майно, що належить на праві власності ОСОБА_3 : будинок АДРЕСА_1 ; автомобіль «Аudi А4», державний номер НОМЕР_1 , - до розгляду справи по суті.

Представник відповідача вважає, що вжиті ухвалою заходи забезпечення позову підлягають скасуванню, оскільки не є співмірними позовним вимогам. Так, ціна позову ОСОБА_1 скаладає 155000 грн. Вартість же майна, яким забезпечений позов, значно вище цієї суми. Зокрема, середня ринкова вартість автомобілю «Аudi A4» 2016 року випуску в Україні сягає понад 25000 дол. США, що еквівалентно 655287,50 грн. Житловий будинок, на який накладений арешт, ОСОБА_3 придбала за договором купівлі-продажу 07.11.2018 за 902900,00 грн. Загальна вартість майна відповідача, на яке накладений арешт, перевищує 1500000 грн.

Крім того представник відповідача зазначає, що майно, на яке накладено арешт, придбано ОСОБА_3 в шлюбі, а отже є їх спільною з чоловіком власністю; накладення арешту на це майно порушує майнові інтереси чоловіка відповідача як співвласника майна.

Також представник відповідача вказує, що ОСОБА_1 в заяві про забезпечення позову не наведені беззаперечні дані, які б вказували на те, що невжиття указаних в заяві заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позову. Сама по собі наявність позову про стягнення грошових коштів не може бути підставою для задоволення заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 про накладення арешту на майно ОСОБА_3 з огляду на те, що позивачем не оспорюється право власності відповідача на це майно, предметом спору є лише договірно-правові відносини.

31.07.2019 представник позивача подав до суду заперечення на заяву про скасування заходів забезпечення позову, в її задоволенні просив відмовити, посилаючись на те, що вона є невмотивованою, в ній не наведені нові істотні дані, які б давали підстави для висновку про те, що змінились обставини, які зумовили застосування заходів забезпечення позову.

Представник позивача зазначає, що арешт майна передбачає лише фактичну заборону власникові розпоряджатися належним на праві власності майном. Отже, чоловік відповідача не позбавлений можливості користуватися майном, на яке накладений арешт.

Представник позивача вказує, що ОСОБА_1 звернулась до суду із проханням накласти арешт на майно ОСОБА_3 , враховуючи свідомі навмисні дії відповідача щодо завдання матеріальної та моральної шкоди позивачу, а також наявності підтверджених ризиків, що відповідач здійснить дії щодо продажу цього майна, що зробить неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову. ОСОБА_3 фактично визнає вимоги щодо стягнення штрафу, однак не вчиняє дій щодо сплати цих коштів шляхом внесення їх на депозитний рахунок суду або нотаріусу. Наведене свідчить про небажання відповідача сплатити штраф позивачу та відшкодувати спричинену моральну шкоду. Також наявні недобросовісні дії з боку відповідача, яка бажає продати все своє майно з метою позбавлення позивача можливості задовольнити свої вимоги. Позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди відповідач взагалі не визнає, а отже спір в цій частині продовжує існувати і наразі.

Щодо існування ризиків, на підставі яких був забезпечений позов, представник ОСОБА_1 зазначає, що наразі стало відомо, що частина майна, яке перебувало у власності відповідача на день подачі даного позову до суду, вже реалізовано. Так, 04.07.2019 ОСОБА_3 продала будинок АДРЕСА_2 , та земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_2 . Також в планах відповідача продати арештоване нерухоме майно, про що свідчить розміщений на вікнах будинку АДРЕСА_1 - АДРЕСА_2 ., великими цифрами номер телефону, який вказаний в оголошенні в інтернеті з фото цього будинку та пропозицією його продати. Отже, вважає представник позивача, на даний час існують реальні ризики того, що арештоване майно буде реалізовано з метою недопущення задоволення вимог позивача.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав заявлене клопотання про скасування заходів забезпечення позову і просив його задовольнити.

Представник позивача проти скасування заходів забезпечення позову заперечував, посилаючись на обставини, викладені в наданому до суду запереченні.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

25.04.2019 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення коштів, в якій, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить стягнути з відповідача на її користь кошти в сумі 55000 грн., а також моральну шкоду в сумі 100000 грн. Ціна позову визначена в розмірі 155000 грн.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 08.05.2019 задоволена заява ОСОБА_1 про забезпечення позову. Накладений арешт на нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_3 , а саме: будинок АДРЕСА_1 ; автомобіль «Audi А4», державний номер НОМЕР_1 , до розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно договору купівлі-продажу від 07.11.2018, укладеного між ОСОБА_4 (Продавець) і ОСОБА_3 (Покупець), зареєстрованого в реєстрі за №1241, Продавець передав у власність Покупцю 2/5 частки в праві власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , а Покупець прийняв майно і сплатив за нього 902900 грн.

Крім того, з наданої представником відповідача матеріалів вбачається, що середня ринкова вартість б/у автомобіля «Audi A4» 2016 р. випуску перевищує 20000 дол. США, що за даними, розміщеними на офіційному сайті НБУ, еквівалентно 506331,22 грн.

Таким чином, загальна вартість майна відповідача, на яке ннено стягненакладений арешт в якості забезпечення позову, значно перевищує розмір заявлених позовних вимог, а отже не відповідає вимогам закону щодо співмірності.

При цьому, враховуючи необхідність забезпечення позову, існування ризиків ухилення відповідача від виконання рішення суду в разі його задоволення, враховуючи також відсутність будь-яких пропозицій забезпечення позову іншим способом, суд вважає, що підстави для повного скасування накладеного арешту відсутні.

Cуду не були надані докази, які б свідчили про те, що автомобіль на даний час фактично перебуває в наявності у відповідача і таким чином може служити предметом забезпечення позову.

Суд вважає можливим скасувати арешт, накладений на автомобіль «Audi А4», державний номер НОМЕР_1 , ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 08.05.2019 в якості забезпечення позову ОСОБА_1 ,залишивши під арештом вищезазначений будинок, оскільки відомостей про інше майно, на яке може бути звернено стягнення+ у разі задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 150, 158, 259-261 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву представника відповідачки про скасування заходів забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, застосованих у відповідності з ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 08.05.2019 р., задовольнити частково.

Скасувати арешт на автомобіля «Audi А4», державний номер НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_5 , рнокпп НОМЕР_3 , застосований у відповідності з ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 08.05.2019 р.

В задоволенні заяви в іншій частині відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 15 днів з дня отримання учасниками справи повного тексту ухвали.

Головуючий: