ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2019 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи № 522/11955/19

Апеляційне провадження № 22-ц/813/7199/19

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач),

суддів-Ващенко Л.Г., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря-Сороколет Ю.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 17 липня 2019 року у складі судді Свяченої Ю.Б.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю «Економгарант» (далі-ТОВ«Економгарант») про визнання недійсними договорів купівлі - продажу та іпотеки.

Позов обґрунтовано тим, що під час укладання договору купівлі-продажу відповідач ОСОБА_1 , як її представник, у власних інтересах, всупереч її інтересам, тому внаслідок зловмисної домовленості ОСОБА_1 з іншою стороною і за ціною, значно нижче ринкової, порушені її права, в зв`язку з чим за ч.3 ст.238 ЦК України просила визнати договір - купівлі продажу від 27 жовтня 2016 року квартири АДРЕСА_1 , недійсним.

Також просила визнати договір іпотеки від 27 жовтня 2016 року на підставі ч.1ст.203,ч.1ст.215 ЦК України недійсним, як укладений з порушенням Закону України «Про іпотеку», оскільки іпотекодавцем за цим договором виступала особа, яка не була законним власником вищевказаної квартири (т.1а.с.3-8).

Короткий зміст судового рішення першої інстанції

Ухвалою суду від 17 липня 2019 року провадження у справі відкрито та призначено підготовче засідання на 06 серпня 2019 року (т.1а.с.54-56).

Доводи апеляційної скарги та відзив на скаргу

В апеляційної скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду про відкриття провадження скасувати з підстав недотримання судом першої інстанції правил підсудності.

Неправильність ухвали мотивовано порушенням норм процесуального права, а саме ч.7 ст.30 ЦПК України.

Зокрема, апелянт зазначив, що основним зобов`язання є договір позики від 27 жовтня 2016 року, а похідним зобов`язанням є договір іпотеки від 27 жовтня 2016 року, тому спір повинний розглядатися за місцем находження відповідача ТОВ «Економгарант», який є стороною основного зобов`язання, та юридична адреса якого відноситься до Дарницького району м.Києва, що підтверджено даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань Міністерства Юстиції України.

Тому просив справу направити за підсудністю на розгляд до Дарницького районного суду м.Києва (т. а.с.33-36).

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 просить ухвалу суду залишити без змін, посилаючись те, що позивачкою заявлені вимоги про визнання недійсними договорів купівлі - продажу та іпотеки, щодо квартири АДРЕСА_1 , тому в даному випадку діє виключна підсудність у справі, в зв`язку з чим справа підсудна Приморському районному суду м.Одеси.

Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату в зв`язку з неможливістю особисто з`явитися в судове засідання та зайнятістю його представника в іншій справі.

Апеляційний суд вважає, що вказане клопотання задоволенню не підлягає з урахуванням того, що справа знаходиться в провадженні суду першої інстанції з 15 липня 2019 року, а впровадженні апеляційного суду з 16 вересня 2019 року, всі необхідні доводи щодо незаконності та необґрунтованості судового рішення викладені докладно ОСОБА_1 в його апеляційній скарзі, а тому відкладення справи на іншу дату, буде порушенням розумних строків розгляду апеляційної скарги, встановлених ст.371 ЦПК України.

Інші учасники судового процесу в судове засідання також не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що відповідно до правил ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розглядові у їх відсутність.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивачки, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Постановляючи 17 липня 2019 року ухвалу про відкриття провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що справа підсудна Приморському районному суду м.Одеси.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст.30 ЦПК України, яка аналогічна ч.1ст.114 ЦПК України 2004 року, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», правила ст.114 ЦПК України про виключну підсудність застосовуються до позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (звернення стягнення на нерухоме майно, передане в заставу іпотечне майно, передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, визнання договору іпотеки недійсним тощо).

У п.п.41 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» зазначено, що перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність (ст.114 ЦПК) є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Згідно з положенням статті 181 ЦК до нерухомого майна належить: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визнання додаткового строку для прийняття спадщини.

Наявність норм про виключну підсудність пояснюється особливостями справ, на які вони поширюються, і направлені на дотримання права особи на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом, на створення сторонам рівних і найбільш сприятливих умов при розгляді справи і виконанні рішення.

Позивачкою ОСОБА_2 пред`явлено позов до Приморського районного суду м.Одеси про визнання недійсними договорів купівлі - продажу та іпотеки.

За договором купівлі - продажу від 27 жовтня 2016 року та договору іпотеки від 27 жовтня 2016 року спір між сторонами стосується квартири АДРЕСА_1 (т.1а.с.12-20,23-27).

Згідно адміністративно-територіального поділу м.Одеси зазначений предмет договору купівлі продажу та іпотеки знаходиться на території Приморського районного суду м.Одеси.

Таким чином, з огляду на місцезнаходження нерухомого майна, виходячи з положень ч. 1 ст.30 ЦПК України, справа підсудна Приморському районному суду м.Одеси.

У зв`язку з зазначеним, доводи апеляційної скарги про те, що справа відноситься до територіальної юрисдикції (підсудності) Дарницького районного суду м.Києва за ч.7 ст.30 ЦПК України до уваги не приймаються. Позов ОСОБА_2 , відповідно до чинного законодавства, подано до суду за місцезнаходженням об`єкта нерухомого майна, тому висновок суду першої інстанції про підсудність справи Приморського районного суду м.Одеси є правильним.

Враховуючи викладене, колегія суддів залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду від 17 липня 2019 року без змін.

Керуючись ст.ст.368,374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 17 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 грудня 2019 року.

Головуючий /підпис/

Судді : /підписи/

З оригіналом згідно,

Суддя Одеського апеляційного суду Г.Я. Колесніков