ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2019 року

м.Суми

Справа №589/3937/17

Номер провадження 22-ц/816/5063/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - фізична особа-підприємець ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги ОСОБА_1

на заочне рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 23 вересня 2019 року та додаткове рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 01 листопада 2019 року, в складі судді Євдокімової О.П., ухвалені у м. Шостка,

в с т а н о в и в:

05 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ФОП ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії згідно з умовами договору, стягнення коштів, сплачених за невиконану роботу за договором.

Свої вимоги мотивував тим, що в порушення умов договору на виконання дизайн-проекту інтер`єра № 01-12/13 від 16 грудня 2013 року, укладеного між ним та ФОП ОСОБА_2 , відповідач не виконав зобов`язання з виконання робіт з розробки та супроводження дизайн-проекту інтер`єра приміщень в квартирі АДРЕСА_1 . Тому просив зобов`язати відповідача оформити, підписати та передати йому акт виконаних робіт з детальним підтвердженням виконання авторського нагляду згідно з договором, передати замовнику альбом перспективних зображень приміщень, альбом робочих креслень (плани та схеми приміщень згідно з п. п. 2.5, 3.4 Договору), варіанти підбору меблів, плитки, сантехніки, освітлення тощо та стягнути з відповідача 160800 грн, що є еквівалентом 6000 доларів США, сплачених ним за умовами договору за виконання дизайн-проекту інтер`єра.

Заочним рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 23 вересня 2019 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про зобов`язання ФОП ОСОБА_2 підписати і передати йому акт виконаних робіт з детальним підтвердженням виконання авторського нагляду та стягнення з відповідача 160800 грн, що є еквівалентом 6000 доларів США, за невиконані зобов`язання.

Додатковим рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 01 листопада 2019 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову до ФОП ОСОБА_2 щодо зобов`язання ФОП ОСОБА_2 передати замовнику ОСОБА_1 альбом перспективних зображень приміщень (згідно з п. п. 3.3., 2.1 - 2.4 Договору).

В апеляційних скаргах ОСОБА_1 , посилаючись на неповне встановлення обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права, просить заочне та додаткове рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Вважає, що спірні правовідносини є споживчими, а тому судом першої інстанції при вирішенні спору безпідставно не застосовано норми Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до ст. 21 якого права споживача вважаються порушеними у разі якщо документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу, а п. 3.5 Договору, укладеного між сторонами, визначено обов`язок відповідача скласти акт виконаних робіт та надати його позивачеві для прийняття та підпису, що зроблено не було.

Зазначає, що судом першої інстанції не надано оцінки договору оренди квартири з правом викупу, за умовами якого її передача для проживання ОСОБА_1 (орендаря) здійснюється тільки за умови прийняття всіх документів, зокрема, актів виконаних робіт. Тобто, акти виконаних робіт необхідні позивачеві для оформлення викупу зазначеної кватири, їх відсутність завдає йому збитки.

Вказує, що за супроводження авторського надзору за виконання рішень дизайн-проекту він сплатив ОСОБА_2 всього 11000 доларів США (5000 доларів - аванс та 6000 доларів - в рахунок оплати), що підтверджується розписками, тому суд дійшов помилкового висновку про відсутність доказів передачі позивачем відповідачеві коштів у розмірі 6000 доларів США саме за цим договором № 01-12/13 від 16 грудня 2013 року. Крім того, безпідставно прийняв як доказ по справі надані відповідачем «Пояснення по суті спору» щодо відмови виконання робіт та отримання від позивача вказаної суми грошей, така форма процесуальної заяви від відповідача не передбачена діючим ЦПК України.

Доводить, що відповідач не відмовлявся від виконання обумовлених договором робіт і цей факт підтверджується наданими позивачу в рахунок попередньої оплати в розмірі 5000 доларів США, перспективними зображенням приміщень та варіантів планувальних рішень (план зонування 2-го поверху та план покрівлі). Факт виконання відповідачем робіт підтверджується складеним 06 вересня 2016 року відносно позивача протоколом про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 7 ст. 96 КУпАП, за порушення п. 1 ч. 4 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Сторони повідомлені про час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку, але в судове засідання не з`явились.

Заява ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає, оскільки позивач не надав доказів на підтвердження своїх доводів про перебування саме у відрядженні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішень суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 16 грудня 2013 року між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 був укладений договір № 01-12/13 на виконання дизайн-проекту інтер`єра (т.1, а.с. 5-10).

За умовами договору відповідач взяв на себе зобов`язання виконати роботи з розробки та супроводження дизайн-проекту інтер`єра приміщень загальною площею 268 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до умов Договору.

У п. п. 2.1-2.4 договору передбачено виконання наступних зобов`язань :

п. п. 2.1. з`ясування побажань замовника щодо кількості приміщень, їх стилістичного направлення і функції; п. п 2.2. роботи по обмірам приміщень і як результат обмірні креслення з прив`язкою інженерних комунікацій; п. п. 2.3. варіанти планувальних рішень з урахуванням розташування меблів і сантехнічних приладів (розробка від 5 до 10 варіантів) - план після перепланування; п. п. 2.4. розробка перспективних зображень приміщень, передбачених договором.

Згідно з п. п. 3.2. виконавець приступає до виконання робіт, передбачених в п. п. 2.1-2.4. договору, в день виконання Замовником оплати № 1 (п. 4.1. договору). Оплата фіксується розпискою в двох екземплярах.

Відповідно до п. п. 4.1. оплата № 1 в якості авансу за виконання робіт, передбачених в п. п. 2.1.-2.4. договору, складає 40% від загальної вартості дизайн проекту інтер`єра і становить 5000 дол. США.

У п. п. 4.2 визначено, що оплата № 2 за виконання робіт, передбачених п. п. 2.5., становить 40% від загальної вартості дизайн-проекту інтер`єра, що становить 6000 доларів США.

Підпунктом 3.3 договору передбачено, що виконавець здає в виді альбому перспективні зображення приміщень (п. п. 2.1-2.4 цього договору). Прийом та передача робіт виконується шляхом підписання сторонами Акту виконаних робіт.

Строк виконання робіт, передбачених п. п. 2.1-2.4 договору, зазначений в договорі до 25.01.2014 р.

В якості попередньої оплати відповідно до п. п. 4.1. договору № 01-12/13 від 16 грудня 2013 року, ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 5000 доларів США, що підтверджується розпискою від 16 грудня 2013 року (т.1, а.с. 11).

За розпискою від 17 жовтня 2017 року позивач передав ОСОБА_2 6000 доларів США в якості оплати договору № 01-12/16 від 17 жовтня 2014 року (т.1, а.с. 11).

Заочне рішення суду першої інстанції та додаткове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог мотивоване тим, що заявляючи позовні вимоги про зобов`язання ФОП ОСОБА_2 оформити, підписати та передати йому акт виконаних робіт і альбом перспективних зображень приміщень, позивачем обрано не правильний спосіб захисту, який не передбачено ст.16 ЦК України. Також, всупереч вимогам ч. 1 ст. 81 ЦПК України, позивачем не доведено належними та допустимими доказами виникнення у відповідача обов`язку скласти акт виконаних робіт, альбом перспективних зображень приміщень та передати замовнику відповідно до умов договору, оскільки не доведено виконання відповідачем зобов`язань, передбачених п. п. 2.1.-2.4., що є передумовою складення акту.

Такі висновки суду узгоджуються з матеріалами справи та відповідають вимогам закону.

Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частинами 1 та 2 ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Підставами позову ОСОБА_1 є неналежне виконання ФОП ОСОБА_2 умов укладеного між ними договору від 16 грудня 2013 року № 01-12/13 на виготовлення дизайн-проекту інтер`єру, за умовами якого замовник (позивач у справі) доручає та оплачує, а виконавець (відповідач у справі) бере на себе зобов`язання з виконання робіт з розробки та супроводу дизайн-проекту інтер`єру приміщень, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до умов цього договору. Види робіт, графік виконання робіт, розрахунок вартості робіт з розробки та супроводу дизайн-проекту інтер`єру є предметом цього договору.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовував положеннями Закону України «Про захист прав споживачів», але при цьому ним не надано належних та допустимих доказів закінчення дизайн-проектних робіт по квартирі, що є передумовою складення акту прийому-передачі робіт.

Із змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 06 вересня 2016 року, складеного відносно ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 96 КУпАП, за порушення п. 1 ч. 4 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», на який позивач посилається як на доказ виконання відповідачем робіт за договором на виконання дизайн-проекту інтер`єра № 01-12/13 від 16 грудня 2013 року вбачається, що ОСОБА_1 не надав посадовій особі Державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Київ доступу до квартири АДРЕСА_1 для обстеження на факт виконання у ній будівельних робіт (т. 1, а.с. 12-22).

За таких обставин, матеріали перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, надані відповідачем, не є належним доказом виконання ремонтних робіт за дизайн-проектом інтер`єру, розробленим саме ФОП ОСОБА_2 .

Доводи апеляційної скарги про ненадання судом першої інстанції оцінки укладеному позивачем договору оренди квартири з правом викупу від 14 жовтня 2013 року (т.1, а.с. 79), колегія суддів також не приймає до уваги, оскільки цей договір не є предметом спору у справі, яка переглядається. Предметом позову є зобов`язання відповідача вчинити певні дії, виконати обов`язки за договором на виконання дизайн-проекту інтер`єра, а не зобов`язання вчинити дії за договором оренди. Наявність в договорі умови про передачу квартири для проживання орендаря тільки за умови прийняття всіх документів: актів виконаних робіт, договорів, кошторисів, схем та інших документів, що підтверджують вартість та якість виконаних робіт, не є підставою для задоволення позову.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача 160800 грн, що є еквівалентом 6000 доларів США, сплачених ним ОСОБА_2 за умовами договору № 01-12/13 від 16 грудня 2013 року за виконання дизайн-проекту інтер`єра квартири, оскільки з наданої ним суду розписки на підтвердження факту передачі зазначеної суми ОСОБА_2 вбачається, що грошова сума 6000 доларів США отримана відповідачем в якості оплати послуг за іншим договором № 01-12/16 від 17 жовтня 2014 року (т. 1, а.с. 11).

Інших доказів передачі ОСОБА_2 зазначеної суми за договором № 01-12/13 від 16 грудня 2013 року позивач, всупереч вимогам ч. 1 ст. 81 ЦПК України, суду не надав.

Також сторонами не спростовано і факту існування укладеного між ними договору від 17 жовтня 2014 року, про проведення розрахунків за яким вказано у розписці.

Доводи апеляційної скарги про не застосування ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», правильність висновків суду не спростовують.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були правильно застосовані норми матеріального та додержані норми процесуального права.

Доводи, викладені в апеляційних скаргах, висновків суду не спростовують, а тому заочне та додаткове рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст. ст. 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 23 вересня 2019 року та додаткове рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 01 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - О.Ю. Кононенко

Судді: В.І. Криворотенко

С.С. Ткачук