Номер провадження 2/754/2148/19
РІШЕННЯ

Іменем України

27 листопада 2019 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Зотько Т.А.,

за участю секретарів судового засідання - Гайворонського В.М., Плясунової О.В., Ковальової В.О.,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ "Порше Мобіліті" звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 50004719, мотивуючи свої вимоги тим, що 11.06.2012 року між сторонами був укладений Кредитний договір, відповідно до умов якого позивач надав відповідачці кредит у розмірі 228224, 45 грн., що еквівалентно 28245, 60 доларів США, та суму додаткового кредиту у розмірі 85649, 25 грн., що еквівалентно 10488, 52 доларів США, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 9, 90 % на рік, із терміном повернення кредиту до 11.06.2017 року. Кредит був наданий відповідачці для придбання автомобіля Фольксваген, 2011 року випуску. Крім того, між сторонами був укладений Договір застави транспортного засобу, відповідно до умов якого відповідачка надала у заставу позивачу автомобіль Фольксваген, д/н НОМЕР_1 , що належить їй на праві власності. Також, 28.05.2013 між позивачем та відповідачкою укладено Договір про внесення змін до Кредитного договору № 50004719 від 11.06.2012, щодо надання додаткової суми кредиту в сумі еквівалентної 10 488, 52 дол. США в українських гривнях. Цільове призначення кредиту: сплата страхових платежів відповідно до Договору страхування № 28-0199-РМ2-13-00368 від 13.06.2013 року, укладеного позичальником з ПАТ «СК «Українська страхова група». Позивачем умови Договору були виконані у повному обсязі, однак відповідачка в свою чергу у повному обсязі умови Договору не виконує, грошові кошти на сплату кредиту не вносила, внаслідок чого позивач звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом про звернення стягнення на предмет застави, який надалі рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 26.05.2016 року, було задоволено та в рахунок часткового погашення боргу звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль марки Volkswagen, модель Passat СС з об`ємом двигуна 1984 куб.см., 2011 року виробництва, кузов № НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_1 , шляхом продажу вказаного автомобіля з публічних торгів відповідно до положень Закону України "Про виконавче провадження". Відповідно до Акту від 12.03.2018 року про проведенні електронні торги автомобіль Volkswagen, модель Passat СС з об`ємом двигуна 1984 куб.см., 2011 року виробництва, кузов № НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_1 , придбаний за 162 228, 00 грн., з яких: перераховано на рахунок органу державної виконавчої служби - 154 116, 60 грн.; сума сплаченого гарантійного внеску - 6, 145 00 грн.. Таким чином, після часткового погашення заборгованості Відповідачем, її розмір за кредитним договором № 50004719 від 11.06.2012 року, станом на 03.08.2018 року становить 568 762 грн., яка складається з: 296 746, 41 грн. - сума боргу за рішенням суду; 3 040,51 грн. - сума інфляційних втрат за час прострочення за Кредитом; 21 001,05 грн. - сума заборгованості за Додатковим кредитом; 1 559,16 грн. - сума 3% річних за час прострочення за Додатковим кредитом з 26.10.2015 по 14.03.2018; 1 631, 07 грн. - сума 3% річних за час прострочення за Додатковим кредитом з 15.03.2018 по 03.08.2018; 117 598, 50 грн. - сума інших витрат понесених Позивачем в порядку п. 8.5. Загальних умов; заборгованості з дострокового повернення Кредиту в сумі 127 186, 09 грн , з яких: 92 473, 48 грн. - сума заборгованості за процентами (процентна ставка 9,9%); 34 712,61 грн. - сума 3 % річних за час прострочення.

Отже, використавши всі можливі способи досудового врегулювання спору, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача даної заборгованості за кредитом.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 23.08.2018 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 07.05.2019 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті заявлених вимог.

Представник позивача у судове засідання 27.11.2019 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До початку судового засідання надав письмову заяву з прохання слухати справу за його відсутності, одночасно зазначивши, що сторона позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача - ОСОБА_3, в судовому засіданні, щодо вимог позовної заяви заперечувала в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в відзиві на позовну заяву.

Відповідач в судове засідання не з`явилась. 18.04.2019 року ОСОБА_1 подано відзив на позовну заяву відповідно до якого остання заперечує, щодо задоволення вимог позивача, щодо стягнення заборгованості за Кредитним договором № 50004719 від 11.06.2012 року, посилаючись на пропущення строку позовної давності, а також необґрунтованість позовної заяви та просила відмовити в позові з наступних підстав: станом на момент укладання кредитного договору № 50004719 (11.06.2012 року) діяла заборона на законодавчому рівні, щодо надання споживчих кредитів в іноземній валюті, а тому умови кредитного договору про визначення валюти платежу за обмінним курсом в еквіваленті до долара США суперечать ч.1 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» (в редакції станом на 11.06.2012 року) Крім того, станом на момент укладення договору діяло положення ч. 2 та ч. 4 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» Зокрема, ч. 4 п. 4 ст. 11 Закону України «Про захист споживачів» передбачала, що у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: сума кредиту; 2) детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) умови дострокового розірвання договору; 7) інші умови, визначені законодавством. У п. 9.5 Кредитного договору № 50004719 зазначено, що підписанням загальних умов кредитування Позичальник підтверджує, що Компанія належним чином ознайомила Позичальника із інформацією, передбаченою ст. 11 Закону України Законом України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 року № 1023-ХП, а також, що Позичальник ознайомився із правилами надання фінансових послуг (кредитів), затверджених Компанією. Однак, відповідачка окрім тексту п.9.5 Кредитного договору, з іншою інформацією не ознайомлювалась. Відповідачка була ознайомлена лише з тією інформацією, яка була фактично викладеною безпосередньо в змісті самого Кредитного договору №50004719, який був розроблений позивачем. Позивач не надавав відповідачці інших видів документів зокрема, у вигляді інформаційного листа банку чи пам`ятки позичальника, що свідчить про те, що позивач не вчинив жодних дій, щодо ознайомлення позичальника з усіма умовами кредитування кредитного договору. Оскільки, вказані обов`язкові відомості не зазначені в кредитному договорі, і докази про те, що ці відомості були надані для ознайомлення відповідачці або оприлюднені, позивачем не надано, а тому відсутні правові підстави вважати, що кредитний договір відповідає вимогам чинного законодавства України. Крім того, за умовами кредитного договору процентна ставка визначена як змінна величина. На підставі таких положень розмір щомісячного зобов`язання збільшувався у зв`язку із підвищенням курсу долара США. Умова договору щодо застосування змінної процентної ставки суперечить як ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 1056-1 ЦК України, а також затвердженому сторонами графіку платежів, за яким боржник повинен сплачувати щомісяця фіксовану суму процентів, де розмір процентної ставки дорівнює 9, 90. Як вбачається з умов кредитного договору, а саме згідно з підпунктом 2.3 пункту 2 Кредитного договору, процентна ставка є змінною і визначається на основі змінної процентної ставки у розмірі трьохмісячної ставки EURIBOR. Враховуючи умови кредитного договору та вищезазначені вимоги закону, вбачається, що обрана формула визначення змінної процентної ставки відповідача не відповідає положенням частин четвертої, п`ятої, шостої статті 1056-1 Цивільного кодексу України, з огляду на те, що такий порядок не дозволяє точно визначити розмір процентної ставки на будь-який момент протягом строку дії договору, а Договір не містить посилань на джерело інформації, яка б підтверджувала ту чи іншу ставку EURIBOR на певний період та у договорі не зазначено максимального розміру збільшення процентної ставки. Крім того, застосування обмінного курсу іноземної валюти до гривні за змінною величиною позбавляють можливості визначити розмір чергового платежу в гривневому еквіваленті, який підлягав сплаті в порядку, встановленому пунктами 1.3.1 Договору та відповідно до вимог статті 533 ЦК України, яка визначає порядок використання валюти у виконанні грошового зобов`язання. Зазначена формула визначення грошового еквівалента періодичних платежів є не прозорою, відповідачка не знала за яким обмінним курсом виставлялися платежі. До того ж сам позивач, надаючи розрахунок заборгованості для суду як у цій справі так і у справі № 754/15893/15-ц не наводить формулу, а також не зазначає процентну ставку, за якою була визначена заборгованість за кредитним договором.

Також відповідач просила суд звернути увагу, що сума боргу, яку просить стягнути позивач з відповідачки не доведена позивачем, оскільки в матеріалах справи відсутній належний розрахунок сими заборгованості. Зокрема, в наданому позивачем розрахунку не зазначена формула на підставі якої здійснено розрахунок заборгованості за кредитним договором, які показники застосовувались при розрахунку. Розрахунок інших витрат за договором взагалі не зрозумілий, не заначено які саме витрати поніс позивач за договором, та які були для цього передумови. Рахунки-фактури № 00393371 від 14.03.2018 року; 00396731 від 18.04.2018 року; № 00352591 від 14.02.2017 року; № 00341803 від 07.11.2016 року; № 00280443 від 18.08.2015 року; № 00273477 від 02.07.2015 року; № 00268397 від 04.06.2015 року не містять інформацію, яка надає можливість ідентифікувати операцію (витрати) позивача та необхідність (підстава) для їх здійснення. Крім того, відповідно до абз. 2, 3 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції станом на день підписання кредитного договору) споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійсненя будь- яких платежів, які не є послугою у визначенні цього Закону нікчемною. Крім того, у 2015 році позивач звертався до суду з позовом про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача шляхом звернення стягнення на предмет застави. Таким чином є підстави вважати, що позивач звернувся до суду із аналогічним позовом то того ж відповідача і вдруге нарахував заборгованість за один і той самий період (з 15.07.2012 по 15.05.2015 року) і намагається її безпідставно стягнути в судовому порядку.

Вислухавши вступне слово представників сторін, дослідивши відзив на позов, поданий відповідачем та письмові матеріали справи, надані докази, давши їм належну оцінку, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Судом встановлено, що 11.06.2012 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 228 224, 45 грн., що еквівалентно 28 245, 60 доларів США, та суму додаткового кредиту у розмірі 85 649, 25 грн., що еквівалентно 10 488, 52 доларів США, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 9, 90 % на рік, із терміном повернення кредиту до 11.06.2017 року. Кредит був наданий відповідачу для придбання автомобіля VOLKSWAGEN, 2011 року випуску, та оплати страхових платежів.

28.05.2013 між сторонами був укладений Договір про внесення змін/додаткову угоду № 1 до Кредитного договору № 50004719 від 11.06.2012 року, згідно якого Позичальникові надається додаткова сума кредиту з цільовим призначенням для сплати страхових платежів відповідно до Договору страхування.

Згідно умов Кредитного договору усі платежі за Кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовується до еквіваленту суми кредиту у доларах США, визначеному вище, відповідно до п. 1.3 Загальних умов кредитування.

Пунктом 1.2 Загальних умов Договору відповідач зобов`язався прийняти, належним чином використовувати і повернути позивачу кредит та Додатковий кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі відповідно до умов Кредитного договору.

Пунктом 1.4.2 Загальних умов Сторони погодили, що повернення кредиту здійснюється відповідачем у повному обсязі у терміни, встановлені Графіком погашення кредиту, яким передбачено щомісячну сплату чергових платежів на відповідну дату поточного місяця.

Так, до 10 числа кожного місяця ТОВ «Порше Мобіліті» надсилає відповідачу відповідні рахунки для сплати чергового платежу відповідно до Графіка погашення кредиту. Черговий платіж підлягає сплаті у строк відповідно до Графіка погашення кредиту (п. 1.4.3 Загальних умов).

11.06.2012 між позивачем та відповідачем укладено Договором застави № 50004719 від 13.06.2012 року, яким забезпечено зобов`язання відповідача за Кредитним договором № 50004719 від 11.06.2012 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Яремчук М.В., зареєстрованим в реєстрі за № 1420, згідно з умовами якого ОСОБА_1 , надала в заставу автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель Passat CС, з об`ємом двигуна 1 984 куб. см., 2011 року виробництва, кузов № НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_1 .

Позивачем відповідно до п. 1.4.3. Загальних умов, були виставлені ОСОБА_1 , відповідні рахунки на оплату чергових платежів за березень - травень 2015 року, які в порушення викладених норм чинного законодавства та положень укладеного Кредитного договору, залишились несплаченими відповідачем, внаслідок чого виникла заборгованість останньої.

19.05.2015 позивачем на адресу Відповідача направлено Вимогу (повідомлення) щодо дострокового погашення Кредиту та сплати заборгованості за Кредитним договором за №50004719, якою Позивач вимагав від Відповідача дострокового повернення Суми кредиту у повному обсязі та заборгованості відповідно до умов Договору, яка станом на дату направлення вимоги становила 357 761, 61 грн.. Однак вказана вимога була відповідачем проігнорована.

Згідно з вимогами ч.1 статті 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ст. ст. 626, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до вимог ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 26.05.2016 року у справі № 754/15893/15-ц задоволено позовні вимоги ТОВ "Порше Мобіліті", а саме: в рахунок часткового погашення боргу ОСОБА_1 перед ТОВ "Порше Мобіліті" за кредитним договором № 50004719 від 11.06.2012 року, звернуто стягнуто на предмет застави - автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель Passat CС, що належить на праві власності ОСОБА_2 , шляхом продажу вказаного автомобіля з публічних торгів відповідно до положень ЗУ «Про виконавче провадження» та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» суму штрафу у розмірі 38 037, 41 грн., в порядку п. 4.1.2 Договору застави транспортного засобу № 50004719 від 13.06.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Яремчук М.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1420.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 17.10.2016 рішення Деснянського районного суду м. Києва від 26.05.2016 в частині вирішення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» збитків в сумі 37 596, 42 грн., скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог ТОВ ««Порше Мобіліті». В іншій частині рішення Деснянського районного суду м. Києва від 26.05.2016 залишено без змін.

На виконання вищевказаного рішення суду, 28.02.2018 автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель Passat CС з об`ємом двигуна 1984 куб. см., 2011 року виробництва, кузов № НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_3 , що належить на праві власності ОСОБА_2 , було реалізовано Організатором системи електронних торгів арештованого майна - ДП «Сетам» Міністерства юстиції України.

Відповідно до Акту про проведенні електронні торги від 12.03.2018 року електронні торги розпочались 28.02.2018 року о 09:00 годині та закінчились 28.02.2018 року о 18:20 год. Майно - автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель Passat CС з об`ємом двигуна 1984 куб. см., 2011 року виробництва, кузов № НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_3 , придбане за 162 228, 00 грн., з яких перераховано на рахунок органу державної виконавчої служби - 154 116, 60 грн., сума сплаченого гарантійного внеску - 6 145, 00 грн.

14.03.2018 Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області перевів на рахунок ТОВ «Порше Мобіліті» кошти за реалізований на електронних торгах предмет застави у сумі 140 015, 09 грн., що підтверджується відповідним платіжним повідомленням вхідного переказу (а.с. 105)

В судовому засіданні представник відповідачки - ОСОБА_3 , зазначила суду, що окрему увагу слід приділити строку позовної давності, оскільки відповідачка вважає, що він сплинув. З аналізу норм чинного законодавства перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, з аналізу норм чинного законодавства випливає, що у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту. Оскільки позивач пред`явив позов до відповідача тільки 21.08.2018 року строк позовної давності сплинув та вважається пропущеним. Щодо вимог по стягненню неустойки (пені та штрафів), то такі вимоги підлягають обмеженню річним строком позовної давності, і даному випадку строк позовної давності таких додаткових вимог також сплинув.

Положеннями п. 3.2 Загальних умов Сторони погодили, що ТОВ «Порше Мобіліті» має право достроково вимагати повернення Кредиту та Додаткового кредиту, серед іншого, у випадку порушення відповідачем терміну сплати будь-якого чергового платежу (його частини) або плати за користування Кредитом на строк більше ніж 1 календарний місяць (п. 3.2.1 кредитного договору) Використовуючи вищезазначене положення 19 травня 2015 року позивач направив вимогу позичальнику про повернення у 30-денний термін від дня отримання вимоги всієї суми кредиту за договором, процентів за користування кредитом та сплату штрафних санкцій. У даній вимозі також було вказано і про те, що у випадку неповернення суми кредиту та заборгованості протягом 30 календарних днів з дати дати одержання вимоги, відбудеться примусове їх стягнення, у тому числі за рахунок автомобіля, що був переданий позивачу у заставу. Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починав спливом цього строку.

Таким чином, після направлення відповідачу письмового повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості кредитний договір припинив свою дію, а позивач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача відсотків за кредитним договором. Отже, у позивача, який пред`явив вимогу щодо повернення всієї суми кредиту строк позовної давності закінчився 19 травня 2018 року (позов пред`явлено до суду в серпні 2018 року, тобто після спливу строку позовної давності).

Враховуючи викладені обставини представник відповідачки - ОСОБА_3 просила суд в задоволенні позовних вимог відмовити.

Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Згідно з вимогами ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Якщо в зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов Кредитного договору № 50004719 від 11.06.2012 та порушенням термінів сплати чергових платежів та інших платежів за Договором позивач звернувся до відповідача з вимогою, щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором від 19.05.2015, якою Позивач вимагав від Відповідача дострокового повернення Суми кредиту у повному обсязі та заборгованості відповідно до умов Договору, які станом на дату направлення вимоги становили 357 761, 61 грн.

Пунктом 3.2. умов Договору передбачено, що компанія має право достроково вимагати повернення кредиту, у випадку порушення Позичальником терміну сплати будь якого чергового платежу або плати за користування кредитом на строк більше ніж 1 календарний місяць, зокрема у разі погіршення майнового стану позичальника або виникнення істотного ризику такого погіршення (п.3.2.6 загальних умов Договору). Позичальник зобов`язується повернути Компанії в повному обсязі суму кредиту, плату за кредит та штрафні санкції, якщо такі підлягають застосуванню (сума до повернення Позичальником розраховується Компанією і вказується у повідомленні компанії) протягом 30 календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу позичальником. Якщо з будь яких причин повідомлення не буде отримано, перебіг вказаного строку починається з дати відправлення цього повідомлення ( п. 3.3. загальних умов Договору).

Після зміни строку виконання зобов`язання усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мали правового значення, оскільки за вимогою від 19.05.2015 року позичальник був зобов`язаний повернути кредит в повному обсязі до вказаної у вимозі дати, а саме протягом 30 календарних днів з дати одержання цієї вимоги.

Таким чином, після направлення відповідачу письмового повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості кредитний договір припинив свою дію та позивач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача відсотків за кредитним договором, оскільки, нарахування процентів за користування кредитними коштами, комісійних, неустойки поза строком дії кредитного договору не передбачено.

Верховний Суд у своїй постанові № 564/2199/15-п від 14.02.2018 року зазначив, що згідно ст. 611 Цивільного кодексу України після того, як кредитор направив боржнику вимогу про дострокове погашення кредиту, він змінив терміни повернення кредиту, які були передбачені кредитним договором. Водночас сам кредитний договір припинив свою дію з дати направлення вимоги про дострокове погашення кредиту.

Відповідач просить застосувати до даних правовідносин наслідки пропуску строку позовної давності, оскільки після направлення відповідачу письмового повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості кредитний договір припинив свою дію, а позивач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача відсотків за кредитним договором.

Отже, у позивача, який пред`явив вимогу, щодо повернення всієї суми кредиту строк позовної давності закінчився 19.05.2018 року.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та пята статті 261 ЦК України).

Відповідно до вимог ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору.

Згідно з вимогами ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги. Оскільки позовна давність сплила до основної вимоги, то остання сплила і до вимог про стягнення заборгованості за відсотками.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Отже, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, суддя приходить до висновку, що у позові слід відмовити на підставі недодержанням позивачем строків позовної давності для пред`явлення позовної заяви до суду, на що також наголошувала сторона відповідача.

Згідно з частиною першою та другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, оскільки в задоволенні позову відмовлено, судові витрати зі сплати судового збору не підлягають відшкодуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 253, 256, 257, 261, 267, 526, 530, 610, 611, 626, 627, 628, 631, 1054, ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 247, 259, 263, 264-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Деснянський районний суд міста Києва.

Суддя: