Справа № 297/1594/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2019 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого: Гал Л. Л., за участю секретаря Адамчо К.С., розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за заявою представника заявників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за ордером - адвоката Мензака Юлія Юлійовича, заінтересована особа Берегівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції, про встановлення факту народження,

встановив:

Представник заявників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за ордером - адвокат Мензак Ю.Ю., заінтересована особа Берегівський РВ ДРАЦС ГТУЮ Закарпатської області, звернувся до суду із заявою про встановлення факту народження в порядку ст. 317 ЦПК України, а саме, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Макіївка, Донецької області, вказавши наступні відомості про матір ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка м. Макіївка, Донецької області, батько ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м. Макіївка, Донецької області.

Заява мотивована тим, що заявники є батьками ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Макіївка, що підтверджується медичним свідоцтвом про народження № 75 від 18.02.2018 року. З метою державної реєстрацію народження сина представник заявниці ОСОБА_1 за довіреністю - ОСОБА_4 звернулася до Берегівського РВ ДРАЦС ГТУЮ Закарпатської області. Однак, керівником Берегівського РВ ДРАЦС відмовлено у проведенні реєстрації народження дитини, оскільки подане медичне свідоцтво про народження не відповідає вимогам законодавства України, оскільки було видано на тимчасово окупованій території України, визначеній відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». У зв`язку з цим, наявний документ не може бути прийнятий відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації народження відповідно до статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Надана письмова відмова № 89/15.1-35 від 04.07.2019 р.

Встановлення факту народження дитини необхідно для здійснення державної реєстрації народження дитини заявників.

Заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , їх представник адвокат Мензак Ю.Ю. в судове засідання не з`явились, в самій заяві про встановлення факту просили розглянути справу за їх відсутності (а.с. 5).

Представник заінтересованої особи Берегівського РВ ДРАЦС ГТУЮ у Закарпатській області, які належним чином повідомлені, в судове засідання також не з`явився.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Згідно п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Встановлено, що згідно медичного висновку про народження № 75 від 18.02.2018 року, виданого міською лікарнею м. Макіївка, Донецької області, ОСОБА_1 в міській лікарні м. Макіївка, Донецької області народила хлопчика (а.с. 12).

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 09.08.2013 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м. Макіївка, Донецької області, та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка м. Макіївка, Донецької області, уклали шлюб 09 серпня 2013 року (а.с. 11).

Згідно відмови у проведенні державної реєстрації народження від 04.07.2019 року № 89/15.1-35, виданої керівником органу ДРАЦС Берегівського РВ ДРАЦС ГТУЮ Закарпатської області, встановлено, що у проведенні державної реєстрації народження на підставі медичного свідоцтва про народження № 75 від 18.02.2018 року, виданого міською лікарнею м. Макіївка, Донецької області, ОСОБА_1 - відмовити, оскільки вказане свідоцтво не відповідає вимогам встановленим формі № 103/о, затвердженій наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року за № 545 (а.с. 13).

Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків.

Відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 13 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» за відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Відповідно до Розпорядження Кабінету міністрів України від 7 листопада 2014 р. № 1085-р. «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, зокрема, відноситься місто Макіївка Донецької області.

Крім того, місто Макіївка Донецької області входить до переліку районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях, що затверджений Указом Президента України від 7 лютого 2019 року № 32/2019.

Оскільки дитина народилась у м. Макіївка, що також визначається як тимчасово окупована територія, то справа має бути розглянута за місцем подання заяви невідкладно.

Відповідно до статей 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщена особа має право на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.04.2016 року N 9-1130/0/4-16 надано роз`яснення про окремі питання застосування Закону України від 04 лютого 2016 року N 990-VIII "Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України", в якому, зокрема, наводяться рекомендації щодо окремих питань визнання належними та допустимими доказів на підтвердження факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України.

Питання щодо можливості використання як доказів у справі про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України документів, які видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на такій території, має вирішуватися з урахуванням загальних положень цивільного процесуального законодавства України щодо належності та допустимості доказів (статті 58, 59 ЦПК України). Зокрема, належними відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Допустимими за змістом частини першої цієї статті є докази, одержані в порядку, встановленому законом.

Даючи оцінку допустимості таких доказів, як документи, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, слід керуватись положенням частини другої статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами 4 України.

Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», норми якого стосуються тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права.

Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic o f Moldova and Russia», «Ila§cu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення.

Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території.

Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр 5 проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 213 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку статті 257-1 ЦПК України, 2004 року.

Таким чином, на підставі вищенаведеного суд вважає, що факт народження особи на тимчасово окупованій території встановлено.

Факт, про встановлення якого просять заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають для них юридичне значення.

Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 81, 258, п. 7 ч. 1 ст. 315, ч. 1, ч. 4 ст. 317, 319, 354, 355 ЦПК України,

рішив:

Заяву представника заявників ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , та ОСОБА_2 , мешканця АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , за ордером - адвоката Мензака Юлія Юлійовича, зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , заінтересована особа Берегівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції, який розташований за адресою м. Берегове, вул. Мукачівська, 3, , про встановлення факту народження - задовольнити.

Встановити факт народження ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Макіївка, Донецької області, вказавши наступні відомості про матір ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка м. Макіївка, Донецької області, батько ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м. Макіївка, Донецької області.

Рішення про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Копія судового рішення видається учасникам справи, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга може бути подана до суду апеляційної інстанції через Берегівський районний суд.

Суддя Гал Л. Л.