ПОСТАНОВА

Іменем України

10 грудня 2019 року м. Кропивницький

справа № 404/2357/18

провадження № 22-ц/4809/1492/19

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючої судді Суровицької Л. В.,

суддів Авраменко Т. М., Черненка В. В.

секретар Лазаренко-Шаповалова В. В.,

учасники справи :

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача адвокат Деркаченко Юрій Олександрович,

відповідач ОСОБА_2 ,

представники відповідача адвокат Попов Роман Олегович, Жеребенко О.В.,

третя особа - Товариство з додатковою відповідальністю Страхове товариство ДОМІНАНТА»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Деркаченка Юрія Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_3 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 червня 2019 року у складі судді Бершадської О. В. у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа - Товариство з додатковою відповідальністю Страхове товариство ДОМІНАНТА про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди джерелом підвищеної небезпеки,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2018 року ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Товариство з додатковою відповідальністю Страхове товариство ДОМІНАНТА про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди джерелом підвищеної небезпеки.

Зазначала, що 09 вересня 2017 року о 14 годині ОСОБА_2 керуючи автомобілем «ВАЗ» р.н. НОМЕР_1 , по вул.. Героїв України у м.Кропивницькому, не стежив за зміною дорожньої обстановки та не вибрав безпечної дистанції для руху і допустив зіткнення з автомобілем марки «Тойота» реєстраційний номе НОМЕР_2 , який належить їй на праві власності, що рухався попереду в попутному напрямку та зупинився. Внаслідок зіткнення автомобіль «Тойота» отримав механічні ушкодження. За фактом дорожньо-транспортної пригоди на водія ОСОБА_2 було складено адміністративний протокол про адміністративне правопорушення. Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 жовтня 2017 року, яка набрала законної сили, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. На час дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «ВАЗ» мав діючий страховий поліс № АМ/0531788 про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, виданий Товариством з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «ДОМІНАНТА», яким підтверджено, що розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну одному потерпілому становить 100 000 грн. за мінусом 1000 грн. франшизи.

Страховик повідомив її, що нарахував вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу Camry складає 25 493,76 грн. без урахування ПДВ, а з урахуванням франшизи 1000 грн., сума страхового відшкодуванні становить 24 493,76 грн..

Разом з тим згідно звіту № 133/17 від 21 вересня 2017 року сума матеріального збитку, заданого їй як власнику автомобіля Тойота, станом на 15 вересня 2017 року складає 44 822 грн.55 коп. За виготовлення звіту нею сплачено 1500 грн. Загальна сума матеріальної шкоди складає 46 322,55 коп.. Страхове відшкодування від ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА» їй страховиком не виплачено.

Просила суд стягнути з відповідача на її користь на відшкодування заподіяних і не відшкодованих матеріальних ззбитків 44 822 грн.55 коп. та 1500 грн. на відшкодування витрат по оплаті робіт по визначенню вартості матеріального збитку (т. 1 а.с. 39-44).

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 червня 2019 року у задоволенні позову відмовлено .

Суд мотивував рішення тим, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов?язок з виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Отже, суб`єктом, який має задовольнити вимогу позивача, є ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА. Доказів на підтвердження неможливості отримання страхового відшкодування з ТДВ «ДОМІНАНТА» у повному обсязі позивач, її представник не надали. ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА» не відмовляло позивачці у виплаті страхового відшкодування, позивач не реалізувала своє право про стягнення страхового відшкодування з страховика у судовому порядку. Суд зазначив, що відповідно до приписів п. 37.3 статті 37 Закону, незадовільне фінансове становище страховика не є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування, як і не звільняє від цього обов`язку і припинення членства в МСТТБУ ( п. 52.5 статті 52 Закону). Виходячи з правового висновку Верховного Суду, який є обов`язковим та те, що позивачем не отримано відмову у виплаті страхового відшкодування від страховика ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА», а відразу пред`явлено вимогу до ОСОБА_2 , що суперечить вимогам чинного законодавства. За таких обставин, звернення ОСОБА_3 до суду з позовними вимогами до ОСОБА_2 є передчасним (т. 1 а.с.223-226).

В апеляційній скарзі адвокат Деркаченко Ю.О., який діє в інтересах ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції з підстав порушення норм матеріального і процесуального права та задовольнити позов.

Зазначає, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. Позивачем надано висновок спеціаліста, оскільки у позові позивач просила відшкодувати збитки, завдані пошкодженням транспортного засобу, а не фактично понесені витрати на його відновлення. Суд не врахував істотні обставини, що мають значення для справи та безпідставно відмовив у задоволенні позову ( 2 а.с. 1-5).

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 03 вересня 2019 року відкрито апеляційне провадження у справі, 16 вересня 2019 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи на 06 листопада 2019 року. За клопотанням предстанвпка позивача відкладено на 21 листопада 2019 року, строк розгляду саправи продовжено на п`ятнадцять днів. 21 листопада 2019 року за клопотанням представника відповідача відкладено розгляд справи на 10 грудня 2019 року (т. 2 а.с. 14, 23, 55,56, 63, 80-82,83).

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 адвокат Попов Р.О. просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Зазначає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову, оскільки позивач не отримала відмову страхової компанії щодо страхового відшкодування. Пред?явлення вимоги до відповідача ОСОБА_2 суперечить вимогам чинного законодавства (т. 2 а.с. 28-29).

Третя особа ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА» відзив на апеляційну скарга не надала.

В судовому засіданні апеляційного суду, представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, а представник відповідача заперечив проти цих доводів і просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник ТДВ «Страхове товариство «ДОМІНАНТА», повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка представника третьої особи не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з таких підстав.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним нормам процесуального права.

Судом встановлено, що 09 вересня 2017 року, о 14-00 год., ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «ВАЗ», д/н НОМЕР_1 , по вул. Героїв України в м. Кропивницькому, не стежив за зміною дорожньої обстановки та не вибравши безпечної дистанції для руху допустив зіткнення з автомобілем «Тойота», д/н НОМЕР_2 , який рухався попереду в попутному напрямку та зупинився, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Згідно постанови Кіровського районного суду м. Кіровограда у справі № 404/6053/17 від 23 жовтня 2017 року, яка набрала законної сили 03 листопада 2017 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження по справі закрити у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення ( а.с. 11 ).

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, тобто ці правила не застосовуються до обставин, встановлених у справі про адміністративні правопорушення.

Разом з тим, згідно з вимогами ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань чи мали місце та чи вчинені вони цією особою.

Як вбачається із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 власником транспортного засобу ТОYОТА Саmrу, державний реєстраційний № НОМЕР_4 є ОСОБА_3 (т.1, а.с. 14).

Встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «ВАЗ», р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_2 була застрахована ТДВ СТ ДОМІНАНТА відповідно до Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (поліс № АМ/ 053178).

ОСОБА_3 в листопаді 2017 року звернулась до ТДВ СТ Домінанта із заявою щодо повідомлення нарахованої їй суми виплати, страхового відшкодування по справі ЦВ 2017-12920 (т.1,а.с. 12).

Згідно з п. 1 ст. 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі,відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

05 грудня 2017 року за вих № 3262 провідним фахівцем Управління врегулювання збитків ТДВ СТ Домінанта у відповідь на лист Лось ОСОБА_5 .В. повідомлено, що на підставі розрахунку страховика, виконаного за допомогою програми AUDATEX згідно всіх вимог чинного законодавства вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу ТОYОТА Саmrу, державний реєстраційний № НОМЕР_4 складає 25 493,76 грн.. Полісом № АМ/0531788 передбачена франшиза розміром 1 000,00 грн. Таким чином сума страхового відшкодування становить 24 493,76 грн. (т.1, а.с. 13).

12 грудня 2017 року позивач звернулась до генерального директора МТСБУ із заявою, якою просила вжити дієвих заходів та вирішити питання щодо здійснення перерахунку страховиком ТДВ СТ ДОМІНАНТА суми страхового відшкодування (т.1, а.с. 9).

17 січня 2018 року за вих. № 4.2-10/1605 начальником відділу правового забезпечення Моторно (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) повідомлено, що розглянуто звернення ОСОБА_3 стосовно зволікань ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА» у здійсненні страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/ 0531788.

З наданої інформації та копій документів вбачається, що ОСОБА_3 подано до ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА» заяву про страхове відшкодування 07 листопада 2017 року, тому на дату подання нею звернення до МТСБУ та його розгляду ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА» не порушено встановлені законодавством строки для прийняття рішення по справі.

Водночас її проінформовано, що відповідно до п. 36.7 ст. 36 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» рішення страховика про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування може бути оскаржено у судовому порядку. У випадку незгоди з прийнятим страховиком рішенням, у тому числі щодо визначеного розміру страхового відшкодування, спір між нею та ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА» може бути вирішений у судовому порядку (т.1,а.с. 10).

МТСБУ на сайті 03 липня 2018 року розміщено інформацію про втрату ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА» статусу асоційованого члена. Звернуто увагу, що з 02 липня 2018 року компанія втратила право укладати договори ОСЦПВВНТЗ, проте всі договори, що укладені страховиком до припинення членства в МТСБУ, продовжують діяти до закінчення їх строку дії. Підставою для втрати страховиком статусу асоційованого члена МТСБУ стала заборгованість понад два місяці по сплаті відрахувань до Фондів МТСБУ. Припинення ТДВ «СТ ДОМІНАНТА членства в МТСБУ не звільняє страховика від виконання зобов`язань за укладеними раніше договорами ОСЦПВВНТЗ (т.1, а.с. 189).

Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова та моральна шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом вказаних норм зобов`язання з відшкодування шкоди - це такі цивільно-правові зобов`язання, в яких потерпіла сторона має право вимагати від заподіювача шкоди повного відшкодування протиправно завданої шкоди шляхом надання відповідного майна в натурі або відшкодування збитків.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною 5 ст. 1187 ЦК України встановлено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Відповідно до положень частини першої статті 22 Закону України від 01 липня 2004 року «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року, провадження № 14-176цс18.

Матеріалами справи підтверджується, що ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА», як страховиком, на підставі заяви ОСОБА_3 про дорожньо-транспортну пригоду за участю страхувальника, здійснено розрахунок за допомогою програми AUDATEX та визначено вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Тойота" у розмірі 25 493,76 грн. та з урахуванням франшизи в розмірі 1 000 грн., яка не виплачується, визначено розмір страхового відшкодування - 24 493,76 грн..

В судовому засіданні апеляційного суду преставник позивача пояснив, що позивач не оскаржувала в установленому законом порядку висновок страховика про розмір страхового відшкодування. Уточнив, що полісом передбачено ліміт відповідальності страховика за майнову шкоду у розмірі 100 000 грн.. Також пояснив, що позивач не зверталась в суд з позовом до ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА» про стягнення страхового відшкодування.

Натомість, позивач звернулась до суб?єкта оціночної діяльності ОСОБА_6 щодо визначення вартості матеріального збитку завданого їй як власнику транспортного засобу.

Вартість матеріального збитку, визначена у звіті № 133/17 від 21 вересня 2017 року 44 822 грн., є більшою, ніж розмір страхового відшкодування, визначений страховою компанією - 24 493,76 грн., та не перевищує визначеного договором ліміту відповідальності страховика.

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка зстрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої неї шкоди зобов?язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодання шкоди особою, відповідіальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов?язок з випалти страхового відшкодування (зокрема у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов?язку з відшкодання шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплатив страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Вказаний правовий висновок викладено у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18.

Суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку , що страхова компанія не відмовила позивачці у виплаті страхового відшкодування, визначила його розмір, у страховика виник і існує обов?язок з виплати страхового відшкодування, розмір завданої шкоди не перевищує ліміт відповідальності страховика, проте відмовляючи у задоволенні позову повністю, не звернув увагу на те, що відповідач несе обов?язок по відшкодуванню тих сум, які підлягають сплаті потерпілому, але не виплачуються страховиком, а саме франшизи у розмірі 1000 грн..

Доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують, оскільки не грунтуються на нормах матеріального права, що регулюють правовідносини, які виникли між сторонами.

Оскільки суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального і процесуального права, дійшов висновків, які не відповідають обставинам справи, відповідно до ст.376 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

З ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню на відшкодування матеріальної шкоди в розмірі франшизи 1000 грн.. В решті вимог позов задоволенню не підлягає.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Звідповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог підлягає до стягнення судовий збір за подачу позову в суді першої інстанції в сумі 15,78 грн. (2,24%х704,80 грн.) та судовий збір за перегляд справи в апеляційному порядку в сумі 657,33 грн.(43822,25х1%х150%), а всього 673,11 грн..

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Деркаченка Юрія ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 червня 2019 року скасувати.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 ,) на користь ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РКНОКПП НОМЕР_5 ) на відшкодування матеріальної шкоди в розмірі франшизи 1000 грн.(одна тисяча гривень).

В решті вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 673 грн.11 коп..

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 19 грудня 2019 року.

Головуюча суддя Л. В. Суровицька

Судді Т. М. Авраменко

В. В. Черненко