Справа №521/3104/19
Провадження №2/521/2214/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2019 року місто Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Тополевої Ю.В.,

за участю секретаря Манюка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, в якому просить стягнути з ОСОБА_3 на свою користь понесені додаткові витрати на утримання неповнолітньої ОСОБА_2 у розмірі 146062,58 гривні.

Позов обґрунтований наступними обставинами. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , яка приходилась матір`ю ОСОБА_2 та дочкою позивача ОСОБА_4 . Розпорядженням Приморської районної адміністрації № 1030 від 23 травня 2007 року ОСОБА_4 . призначено опікуном ОСОБА_2 . З дня смерті матері ОСОБА_2 постійно проживає із позивачем. Відповідач, який є батьком ОСОБА_2 , участі у вихованні дитини не приймає, має іншу сім`ю, з якою проживає окремо, життям ОСОБА_2 не цікавиться. Рішенням Одеського апеляційного суду від 05 лютого 2019 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на утримання ОСОБА_2 аліменти у твердій грошовій сумі 3500 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач зазначає, що саме вона піклується неповнолітньою внучкою, та постійно супроводжує її на всі творчі конкурси. ОСОБА_2 є лауреатом музичних всеукраїнських та міжнародних конкурсів та фестивалів. Позивач є пенсіонером за віком, та всі свої кошти фактично використовує виключно на свою внучку. Враховуючи довготривалість навчання та велику чисельність витрат, пов`язаних із його отриманням, а саме: проживання, проїзд до місця навчання та на творчі конкурси, додаткові заняття, одяг, харчування, підручники, медичні послуги тощо, ОСОБА_2 потребує додаткової матеріальної допомоги. Позивач вказала, що фактичні витрати, які вона понесла за період 2016-2017 роки, частково за 2018 рік становлять 271914,16 гривень, з яких: витрати на утримання орендованої квартири в м. Києві 147205,60 гривень; витрати на уроки-консультації з вокалу та сольфеджіо 57600 гривень; витрати на заняття з вокалу у школі І. Крутого «Парадіз» 3500 гривень; витрати на вивчення французької мови у Французькому інституті при Посольстві Франції в РФ 29500 рублів, що за курсом НБУ станом на 21.09.2018 року становить 12459,90 гривень; витрати на проїзд за маршрутами Одеса-Київ, Київ-Одеса, Одеса-Москва на навчання та творчі конкурси 20211 гривень, при цьому, позивач постійно супроводжувала внучку, в зв`язку з чим витрати на проїзд були подвійні. Всього, витрати на розвиток дитини становлять 44760 гривень. Крім того, позивач понесла витрати на проїзд у метро у сумі 8316 гривень, та витрати на медичне обслуговування у розмірі 51601,56 гривень. Позивач зазначає, що вона не в змозі утримувати внучку лише за рахунок своєї пенсії. У свою чергу зазначила, що відповідач працює другим помічником капітана на судах іноземних компаній та має змогу надавати доньці додаткову матеріальну допомогу.

26 червня 2019 року представником відповідача було надано відзив на позовну заяву із запереченнями проти позову. В обґрунтування заперечень проти позову представником відповідача зазначено, що позовна заява є необґрунтованою, а позивачем не доведено зазначені в позовній заяві обставини, не надано належних, допустимих та достовірних доказів на їх підтвердження.

Щодо витрат на оренду квартири в м. Київ, представник відповідача зазначив, що, надані позивачем копія договору оренди від 25.08.2017, акт прийому приміщення від 25.08.2017 та квитанції про сплату комунальних послуг - є неналежними та недопустимими доказами та не можуть підтвердити, що позивач дійсно понесла витрати в розмірі 138000 гривень. Крім того зазначив, що потреба в житлі є базовою потребою для нормального розвитку дитини, ця потреба є постійною та не викликана особливими обставинами, а тому витрати на житло, де проживає дитина, входить до основних витрат на її утримання та не є додатковими витратами, як стверджує позивач.

Щодо витрат на проїзд, представник відповідача зазначив, що позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу, що міг би підтвердити витрати на проїзд в метро у м. Київ в розмірі 8316 гривень. На підтвердження витрат на проїзд потягом та автобусом за маршрутами Одеса-Київ, Київ-Одеса, Одеса-Москва, Москва-Одеса, позивачем надано копії проїзних документів, в частині з яких не зазначено рік, в який був здійснений проїзд, а інші проїзні документи підтверджують проїзд в 2015, 2014 та 2013 роках. Таким чином, вимоги позивача про стягнення витрат на проїзд, як додаткових витрат на дитину були заявлені з пропуском строків позовної давності, а тому не підлягають задоволенню.

Твердження позивача про те, що позивачем понесено витрати на уроки-консультації з вокалу та сольфеджіо в розмірі 57600 гривень також не підтверджені належними доказами, крім того, не надано копії договору зі студії «Парадіз», що не дозволяє дізнатись призначення сплати цих коштів. Позивачем не обґрунтовано доцільність навчання французької мови саме у Французькому інституті в Росії при посольстві Франції в Російській Федерації.

Щодо витрат на медичне забезпечення, представник відповідача зазначив, що профілактика захворювань шляхом проведення медичних консультацій, досліджень, покупки профілактичних препаратів несе користь для дитини. Однак, за відсутності хвороби чи каліцтва дитини, такі заходи є необов`язковими, їх доцільність має бути обґрунтована. Відповідач не відмовляється від свого обов`язку брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (її хворобою, каліцтвом), однак витрат на медичне забезпечення у відсутності хвороби чи каліцтва є виключною ініціативою позивача та не викликані особливими обставинами.

Крім того вказав, що відповідно до рішення Одеського апеляційного суду від 05.02.2019 з відповідача стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_2 в розмірі 3500 гривень на місяць. На даний час відповідач працює сторожем в НУ «Одеська юридична академія» та отримує заробітну плату в розмірі 4173 гривень на місяць. Таким чином, відповідач не має можливості сплачувати аліменти в повному обсязі, додаткові витрати взагалі є надмірними та такими, які відповідач не має можливості сплачувати.

03 жовтня 2019 року представником позивача до канцелярії суду подано заперечення на відзив. В обґрунтування заперечень проти доводів відповідача, наведених у відзиві на позовну заяву, представником позивача зазначено наступне.

Позивач вимушена орендувати квартиру, в якій ОСОБА_2 проживає у місті Києві, адже внучка навчається у навчальному закладі у місті Києві. Витрати на оренду квартири з 25.08.2017 року по 25.08.2018 року становлять 138000 гривень. Витрати на оплату комунальних послуг орендованої квартири становлять 9205,60 гривень, що підтверджується копіями платіжних документів, що додано до матеріалів справи. При цьому, сплата комунальних послуг здійснювалася від імені ОСОБА_6 власником квартири, з урахуванням особливостей системи оплати комунальних послуг, яка відображає виключно власника нерухомості. При цьому, обов`язок оплати комунальних послуг позивачем відображено у договорі оренди квартири.

Щодо витрат на проїзд зазначила, що проїзд у метро підтверджується жетонами, які видаються у касі метро, і які є платіжним засобом користування метро, жодного платіжного документу при цьому не видається. Вказала, що у разі порушення цивільного права або інтересу неповнолітньої особи, позовна давність починається від дня досягнення нею повноліття, в зв`язку з чим застосування строку позовної давності є необґрунтованим.

Стосовно витрат на розвиток дитини вказала, що всі уроки з сольфеджіо та вокалу носили приватний характер, сплачувалися також приватно. При цьому, неможливість надання таких документів, ніяким чином не спростовує факт зайняття такими урокам дитини.

Стосовно витрат на оплату навчання з французької мови при посольстві Франції в Москві представником позивача зазначено, що ОСОБА_7 приймала участь у конкурсі «Ти - супер», який проводився у м. Москві. Саме під час участі у конкурсі, ОСОБА_7 змушена була займатись французькою мовою, що в свою чергу, призвело до додаткових витрат позивача.

Щодо медичного обслуговування представник позивача зазначила, що позивач піклується про свою внучку, в зв`язку з чим постійно здійснює профілактичне дослідження здоров`я дитини саме з метою не допустити тяжкого захворювання дитини.

Вказала, що працевлаштування відповідача у місті Одесі є лише тимчасовим заходом, поки не буде укладено контракт з іноземною компанією для роботи на судах. Згідно інформації крюінгових компаній щомісячна середня заробітна платня помічника капітана становить 2400-2600 доларів США.

Представник позивача у відкритому судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити.

Представник відповідача у відкритому судовому засіданні просив позовні вимоги залишити без задоволення.

Суд, вивчивши позовну заяву, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_5 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу у ОСОБА_5 та відповідача народилась дочка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується перекладом з свідоцтва про народження від 12 липня 2002 року, виданого Черемушкінським ЗАГС м. Москви, актовий запис № 2146 (а.с. 19).

Встановлено, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 09 жовтня 2006 року, виданого Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 9058 (а.с. 19).

Розпорядженням Приморської районної адміністрації № 1030 від 23 травня 2007 року ОСОБА_4 , призначено опікуном ОСОБА_2 (а.с. 18). Встановлено, що позивач є пенсіонером за віком.

У судовому засіданні встановлено, що рішенням Одеського апеляційного суду від 05 лютого 2019 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на утримання ОСОБА_2 аліменти у твердій грошовій сумі 3500 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до копії довідки № 334/18 від 22 червня 2018 року ОСОБА_2 є студенткою Київського інституту музики імені Р.М. Глієра з терміном навчання з 01.09.2016 року по 30.06.2020 року (а.с. 21).

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 приймає участь у всеукраїнських та міжнародних вокальних конкурсах. Вказані обставини не заперечувались представником відповідача протягом розгляду справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ОСОБА_2 також додатково займається англійською та французькою мовами, сольфеджіо, грою на фортепіано, вокалом. Крім того, як зазначає позивач, вона разом із неповнолітньою внучкою ОСОБА_2 , на час навчання останньої у вищому навчальному закладі проживають у м. Києві.

В судовому засіданні встановлено, та не заперечувалось представником відповідача, що ОСОБА_3 добровільно додатково матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, в житті дитини, її вихованні та розвитку ніякої участі не приймає.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд вважає, що вони виникли в зв`язку із обов`язком батьків утримувати дитину, а тому регулюються Главою15 СК України.

Статтею 180 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення повноліття.

Відповідно до статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Враховуючи обов`язок ОСОБА_3 по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої ОСОБА_2 відповідно до рішення Одеського апеляційного суду від 05 лютого 2019 року, відповідач зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину.

При цьому, вказані витрати не є абсолютними, а обмежені законом, відповідно до вимог якого вказані витрати повинні бути викликані особливими обставинами. До таких обставин закон відносить розвиток здібностей дитини, її хворобу, каліцтво тощо.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Задовольняючи позов частково, суд виходив із того, що більшість позовних вимог ОСОБА_8 не підтверджено належними та допустимими доказами.

Так, пред`являючи позов про стягнення додаткових витрат, пов`язаних із розвитком вокальних здібностей ОСОБА_2 , позивач надала на підтвердження цих вимог квитанції про оплату навчання вокалу дитини у студії «Парадіз» на загальну суму 3000 грн. Таким чином, з ОСОБА_3 стягненню підлягають 1500 грн., враховуючи вимоги ст. 180 СК України щодо обов`язку обох батьків брати участь в утриманні дитини.

Вимоги про стягнення грошових коштів за навчання ОСОБА_2 сольфеджіо та вокалу, а також саме навчання цим предметам, не підтверджено жодним належним та допустимим доказом.

Позовні вимоги про стягнення додаткових витрат, пов`язаних із навчанням ОСОБА_2 французькій мові при посольстві Франції в Російській Федерації не підлягають задоволенню в зв`язку із тим, що вимоги в цій частині не обґрунтовані позивачем належним чином: не зазначено та не доведено період навчання, необхідність навчання саме у Французькому Інституті в Росії, без узгодження навчання із батьком дитини, який не позбавлений батьківських прав та має право на прийняття участі у вихованні дитини. Крім того, не доведено позивачем і те, що неповнолітня ОСОБА_2 має здібності до вивчення іноземних мов, в зв`язку із чим потребує додаткових витрат на розвиток цих здібностей.

Суд відмовляє також і в задоволенні позовних вимог на стягнення додаткових витрат у вигляді витрат на оренду квартири в м. Києві та транспортних витрат.

Потреба в житлі є базовою потребою для нормального розвитку дитини, ця потреба є постійною та не викликана особливими обставинами, а тому витрати на житло, де проживає дитина, входить до основних витрат на її утримання, охоплюються аліментами, які стягуються з відповідача за рішенням суду, та не є додатковими витратами на утримання дитини.

Позивачем не підтверджено необхідність проживання ОСОБА_2 в квартирі в м. Києві на підставі договору оренди, не надано доказів відсутності можливості проживання ОСОБА_2 у гуртожитку для студентів на безоплатній основі.

Крім того, пунктом 10.1 договору оренди від 25 серпня 2017 року передбачено, що орендодавець видає орендарю розписку в отриманні орендної плати (а. с. 81). Матеріали справи не містять копії вказаної розписки, що унеможливлює висновок щодо дійсного проведення позивачем оплати за проживання.

Щодо транспортних витрат, які позивач просить стягнути з відповідача, як додаткові витрати на утримання дитини (а. с. 28-73), суд зазначає, що вказані витрати також входять до основних витрат на утримання дитини. Крім того, позивачем не підтверджено необхідність придбання квітків на потяг та автобус до м. Москва та м. Київ. Відповідними доказами необхідності відвідування дитиною цих міст у вказаний позивачем період могли би бути відповідні запрошення для навчання або участі у конкурсі, програми навчання або конкурсів тощо.

Проїзд ОСОБА_2 на метро, та вартість цього проїзду також не підтверджено жодним наявним в матеріалах справи доказом.

Суд вважає можливим задовольнити частково додаткові витрати на дитину, пов`язані із її лікуванням.

В матеріалах справи містяться відомості щодо хвороби ОСОБА_2 на поверховий гастрит та дуоденогастральний рефлюкс, в зв`язку із чим дитині були зроблені лікарями відповідні призначення (а. с. 74-78). На виконання рекомендацій лікарів позивачем було придбано лікарських препаратів на суму 2274,26 грн. (а. с. 131-135), Ѕ якої, а саме 1137,13 грн. суд вважає за необхідним стягнути з відповідача.

При цьому, суд звертає увагу на те, що вартість лікарських препаратів стягується з відповідача лише за препарати за призначенням. Відомостей, щодо призначення ОСОБА_2 таких препаратів, як бетаргін, канефрон, ністатін, цефазолін матеріали справи не містять.

Суд вважає необхідним і стягнути з відповідача витрати на консультації дитячого отоларінголога та інфекціониста з подальшим призначенням фізіопроцедур, так як вони належним чином підтверджені (а. с. 88).

Матеріали справи містять відомості щодо лікування ОСОБА_2 у офтальмолога з подальшим визначенням діагноза та призначення лікування у вигляді носіння окулярів, які суд приймає та задовольняє ці вимоги (а. с. 89, 97). При цьому, суд не бере до уваги доводи позивача про лікування дитини у офтальмолога в медичних закладах Російської Федерації (а. с. 110-112), так як позивачем не надано доказів того, що ці заклади можуть надавати медичні послуги та мають ліцензію щодо господарської діяльності з медичної практики.

Підлягають стягненню з відповідача послуги стоматолога, що підтверджується відповідним фіскальним чеком (а. с. 92) та консультація терапевта у пологовому будинку «Лелека» (а. с.99).

Разом із цим, витрати на проведення лабораторних досліджень, які позивач просить стягнути з відповідача, стягненню не підлягають в зв`язку із відсутністю в матеріалах справи відомостей щодо їх призначення та необхідності їх проведення.

Загальна сума медичних послуг, наданих ОСОБА_2 , яка підтверджена наявними у матеріалах справи доказами складає 13302 грн., а тому з відповідача повинно бути стягнуто Ѕ частка цієї суми в розмірі 6651 грн.

Таким чином, враховуючи викладене, наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що загальна сума додаткових витрат на утримання неповнолітньої ОСОБА_2 , яка підтверджена наявними в матеріалах справи доказами, складає 18576,26 грн., а тому з відповідача необхідно стягнути Ѕ цих коштів, що складає 9038,13 грн.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 3, ч. 1, ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору за вимоги про стягнення аліментів та оплату додаткових витрат на дитину.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1, ч.1 ст. 176 ЦПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Ціна позову по даній справі становить 146062,58 гривень, який задоволено на 6,4%.

Відповідно ст. 4 Закону України «Про судовий збір» розмір ставки судового збору за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою підприємцем становить - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.

Таким чином судовий збір складає 1460,62 гривень, тобто 1% ціни позову.

Тобто з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 93,44 гривень (6,4% задоволених позовних вимог).

Керуючись ст.ст. 180, 181, 182, 183,184, 185 СК України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 141, 258-259, 264, 267, 268, ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , понесені додаткові витрати на утримання неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , у розмірі 9374 (дев`ять тисяч триста сімдесят чотири) гривні 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 93 (дев`яносто три) гривні 44 копійки.

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд міста Одеси протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 13 грудня 2019 року.

Суддя: Ю.В. Тополева