Справа №345/1226/19
Провадження № 2/345/699/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.12.2019 м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Якимів Р.В.,

секретаря Гладенької Л.Ф.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 В ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Калуші справу за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

що позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи його тим, що між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого АТ «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_4 23.12.2005 укладено Кредитний договір № 014/0002/84/41942, згідно якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит в сумі 21 000 доларів США строком до 22.12.2025, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 12,500% річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати інші зобов`язання в порядку та строки, визначені кредитним договором.

Банк виконав свої зобов`язання, надавши ОСОБА_4 кредитні кошти в сумі, строки та на умовах, передбачених кредитним договором. Сторони встановили, що обчислення строку надання кредиту, нарахування процентів по договору, здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому відсоткова ставка за користування кредитом нараховується на залишок заборгованості за кредитом, починаючи з дня надання кредиту до дня повного погашення заборгованості за кредитом включно. Позичальник зобов`язався здійснювати погашення кредитної заборгованості та сплату нарахованих відсотків щомісячно згідно Графіка погашення заборгованості до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, часткове погашення кредиту згідно п. 1.3 кредитного договору, та остаточне погашення отриманого кредиту по 20.02.2013 року (включно) на рахунки, зазначені в кредитному договорі.

Проте, всупереч вимогам пунктів 3.3 та 5.1 кредитного договору, позичальник не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, а саме не здійснював щомісячно погашення кредитної заборгованості згідно Графіка погашення кредиту та відсотків за кредитом. Станом на 07.02.2019 заборгованість позичальника перед банком становить 34 458 доларів США 57 центів, яка складається з: 18 417 доларів США 97 центів заборгованість за кредитом; 16 040 доларів США 60 центів заборгованість за відсотками.

Представник відповідача Бойко Р.Б. 16.04.2019 подав відзив на позов, в якому просив застосувати до вимог позивача наслідки спливу позовної давності та відмовити у задоволенні позову на цій підставі.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Ілляшенко О.В. позов підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково пояснила, що покликання представника відповідача на сплив строку позовної давності є безпідставними, оскільки кредитний договір діє до повного погашення кредитної заборгованості. Крім того, зазначила, що кредит надано до 22.12.2025 року. Просить позов задоволити та стягнути з відповідача заборгованість в сумі 18 417 доларів США 97 центів.

Представник відповідача адвокат Бойко Р.Б. позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у відзиві. Пояснив, що графіком погашення, який є невід`ємною частиною кредитного договору № 014/0002/84/41942 від 23.12.2005, передбачено повернення боргу частинами та встановлено терміни такого повернення щодо кожного платежу. Тому, позовну давність слід обчислювати щодо кожного простроченого платежу окремо, а не виходячи із строку дії договору. У задоволенні позову просить відмовити у зв`язку із спливом позовної давності.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи із наступних підстав.

Судом встановлено, що між АТ «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступник АППБ «Аваль») та ОСОБА_4 укладено 23.12.2005 кредитний договір № 014/0002/84/41942 (а.с. 8).

Згідно пунктів 1.1, 1.2, 1.4 кредитного договору кредитор надає позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 21 000 доларів США; кредит надається на 240 місяців на період з 23.12.2005 по 23.12.2025; процентна ставка за користування кредитом становить 12,500 відсотків річних.

Пунктом 1.3 договору встановлено, що погашення кредиту здійснюється згідно Графіку погашення кредиту (додаток № 1 до договору) (а.с. 9-11).

Пунктом 5.1 кредитного договору від 23.12.2005 р. № 014/0002/84/41942 передбачено, що позичальник зобов`язується здійснювати безготівковим платежем або готівкою в касу кредитора щомісячно, до п`ятнадцятого числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, часткове погашення кредиту, згідно пункту 1.3 цього договору та остаточне погашення отриманого кредиту до 22.12.2025 р.

З наявної в матеріалах справи виписки по рахунку (а.с. 12) вбачається, що банк перерахував відповідачу суму кредиту в розмірі 21 000 доларів США.

В свою чергу відповідач зобов`язання щодо повернення кредиту виконував неналежним чином.

Зокрема, останній платіж за договором здійснив 29.11.2013. Загальна сума сплачених платежів за тілом кредиту складає 2 582 долари США 03 центи (а.с. 44-45).

Оскільки відповідач не надав доказів погашення кредиту, то право позивача є порушеним.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 527 ЦК України визначено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

За умовами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 598 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

В силу вимог ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Разом із тим відповідно до висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 р. у справі № 444/9519/12, якщо договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

Згідно пункту 10.4 вищевказаного кредитного договору, до правовідносин, пов`язаних з укладанням та виконанням цього договору застосовується загальний строк позовної давності тривалістю у три роки (ст.ст. 257, 259 ЦК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Представник відповідача у відзиві та у поясненнях, наданих в судовому засіданні, просить застосувати сплив позовної давності.

Оскільки позивач звернувся до суду 20.03.2019, то стягненню підлягають платежі за три роки, що передували зверненню з цим позовом, в сумі 3 432,42 долари США.

У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити у зв`язку із спливом позовної давності.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_4 ,ІПН: НОМЕР_1 в користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором №014/0002/84/41942 від 23.12.2005 року у розмірі 3 432 (три тисячі чотириста тридцять два) долари США 42 центи .

Стягнути із ОСОБА_4 ,ІПН: НОМЕР_1 в користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» 1921,00 грн. судового збору.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня складення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне рішення складено 16.12.2019.

Суддя