Провадження №2/369/5071/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2019 м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Дубас Т.В., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості у зв`язку з невиконанням судового рішення, -

в с т а н о в и в и л а:

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області із позовною заявою в якій просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 17 716,70 грн. (сімнадцять тисяч сімсот шістнадцять гривень 70 коп.) - три відсотки річних від несплаченої суми боргу;123 293,64 грн. (сто двадцять три тисячі двісті дев`яносто три гривні 64коп.) - індекс інфляції за весь час прострочення;200 000,00 грн. (двісті тисяч гривень 00коп.) - відшкодування моральної (немайнової) шкоди;1 410,11 грн. (одна тисяча чотириста десять гривень 11коп.) - сплата судового збору за вимоги майнового характеру; 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп.) - сплата судового збору за вимоги немайнового характеру;384,20грн. (триста вісімдесят чотири гривні 20 коп.) - сплата судового збору за заявою про забезпечення позову;10 000,00 грн. (десять тисяч гривень 00коп.) - витрати на професійну правничу допомогу.

Разом з позовною заявою представником позивача подано заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно відповідача ОСОБА_3 , а саме: земельну ділянку площею 0,1390 га, за адресою: АДРЕСА_1 ; житловий будинок, за адресою: АДРЕСА_1 .

Мотивуючи тим, що в 26.08.2011 року рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі 2-2400/11 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору та застосування наслідків недійсності правочину задоволено. Визнано недійсною угоду про завдаток на відчуження земельної ділянки від 10 травня 2008 року, згідно якої ОСОБА_4 сплатила ОСОБА_3 50 500грн. 00коп. та угоду про завдаток на відчуження земельної ділянки від 10 травня 2008 року, згідно якої ОСОБА_1 сплатила ОСОБА_3 25 250грн. 00 коп. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 75 750,00грн. та судові витрати в розмірі 877,50грн., а всього 76 627,50грн.

09.09.2011 року на виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.08.2011р. видано виконавчий лист № 2-2400/2011. 17.02.2012 року на підставі даного виконавчого листа відділом державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області відкрито виконавче провадження № 31297115. Відповідно до результатів пошуку виконавчих проваджень в Автоматизованій системі виконавчих проваджень №31297115 встановлено, що дане виконавче провадження завершено. При цьому не вказана дата завершення виконавчого провадження.

На час подання позову відповідач не виконав рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.08.2011 року. Заборгованість за вказаним виконавчим провадженням державною виконавчою службою не стягнута, борг не сплачено так як ОСОБА_3 неодноразова намагалась продати власну земельну ділянку, отримувавши при цьому завдаток, а в подальшому відмовлялась підписувати договір та повертати кошти.

У зв`язку з чим відносно неї відкривались виконавчі провадження, але будь-яких дій виконавчою службою не вчинялось. Про вказані обставини свідчать виконавчі провадження № 48304100, №49899967 де боржником виступає відповідач, а стягувачами інші особи які відповідно до змісту судових рішень також бажали придбати земельну ділянку в ОСОБА_3 .

Зазначені обставини вказують на системність дій відповідача по відношенню до позивача та третіх осіб з метою збагачення за рахунок чужих коштів.

На час подання позову заборгованість за виконавчим провадженням № 31297115, становить 76 627,50 грн.

На думку представника позивача, невжиття заходів забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, оскільки належне на праві власності майно відповідача ОСОБА_3 може бути нею відчужене, що змушує його звернутись з даною заявою до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

За таких обставин розгляд заяви проводиться без повідомлення сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та матеріали цивільної справи суд прийшов до наступного.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду від 06 грудня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості у зв`язку з невиконанням судового рішення.

Згідно із ч.ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Предметом спору є стягнення заборгованості у зв`язку з невиконанням судового рішення.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 4 постанови № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачу ОСОБА_3 належить на праві власності земельна ділянка площею 0,1390 га, за адресою: АДРЕСА_1 ; житловий будинок, за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник позивача в заяві про забезпечення позову зазначає, що у відповідності до свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого 24.06.1997 року в.о. державного нотаріуса Києво-Святошинської державної нотаріальної контори Апшикова З.І. за ОСОБА_3 зареєстровано на праві власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 та оцінка житлового будинку становить 10 977 грн., зареєстровано в реєстрі за № 1140.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 11.11.2019 року № 188260772, відповідачу ОСОБА_3 належить на праві власності домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Оцінки нерухомого майна належного відповідачу ОСОБА_3 , а саме земельної ділянки площею 0,1390 га, за адресою: АДРЕСА_1 ; житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , станом на момент подання заяви про забезпечення позову, матеріали справи не містять.

Разом з тим, виходячи із загальновідомої орієнтовної ринкової вартості аналогічного майна, станом на момент розгляду даної заяви, його вартість значно перевищує суму 341 010,34 грн.

А відтак, суд вважає, що накладення арешту на земельну ділянку площею 0,1390 га, за адресою: АДРЕСА_1 ; житловий будинок, за адресою: АДРЕСА_1 , є неспівмірним видом забезпечення позову, виходячи із ціни позову.

Крім того, позивачем у заяві про забезпечення позову не надано доказів того, що існує реальна загроза відчуження майна відповідача, а невжиття заходів забезпечення позову унеможливить виконання можливого судового рішення про задоволення позовних вимог.

Таким чином, суд, перевіривши доводи якими позивач обґрунтовує заяву про забезпечення позову, співмірність виду забезпечення позову заявленим позовним вимогам, приходить до висновку, що з урахуванням сукупності вказаних обставин, відсутні належні правові підстави для забезпечення позову у обраний представником позивача спосіб.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 149-153, 259-260, 353-355 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в и л а :

Відмовити у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості у зв`язку з невиконанням судового рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Т.В. Дубас