Провадження № 2/947/5807/19
Київський районний суд м.Одеси
У складі судді Калашнікової О.І.
При секретарі Шеховцевій О.В.
Розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за правилами загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом,
Позивач у вересні 2019 року звернувся до суду з вимогами ухвалити рішення про визнання ОСОБА_2 такою особою , що втратила право користування жилою площею в квартирі АДРЕСА_1 , стверджуючи, що відповідач залишив житло добровільно у 2009 році, не користується квартирою більше 10 років, житлом не цікавиться, не несе витрат по утриманню квартири. У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 просив задовольнити його вимоги.
Третя особа - ОСОБА_4 вимоги батька про визнання ОСОБА_2 такою особою, що втратила право на користування житлом підтримав.
Третя особа ОСОБА_3 надала заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує.
Третя особа ОСОБА_5 до суду не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи сповіщена.
Відповідач до суду не з`явився, про час та місце слухання справи сповіщався судом за місцем реєстрації неодноразово, відповідь на позов не надав.
За згодою позивачевої сторони суд ухвалює судове рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд вислухав позивача, третю особу, свідка, вивчив матеріали справи і встановив наступне:
Квартира АДРЕСА_1 в 1976 році в установленому законом порядку була надана сім`ї ОСОБА_1 складом 4 особи: ОСОБА_1 , дружина ОСОБА_3 , син ОСОБА_4 і дочка ОСОБА_6 (після шлюбу ОСОБА_7 ). Сім`я ОСОБА_1 у повному складі на підставі ордеру заселилась до квартири, в подальшому всі члени сім`ї оформили реєстрацію за місцем проживання. В 1991 році ОСОБА_8 (до шлюбу ОСОБА_6 ) народила сина - ОСОБА_2 , по досягненню 16 річного віку ОСОБА_2 оформив реєстрацію за місцем реєстрації і проживання матері. Позивач стверджує, що ОСОБА_2 в 2009 році добровільно звільнив квартиру і перейшов проживати до батька. Позивач також пояснив, що останні 5 років онук не спілкується ні з ним - дідом, ні з матір`ю ОСОБА_5 , фактичне місце мешкання відповідача їм невідоме. Позивач також стверджує, що батько відповідача в м.Одесі не проживає. Позивач доводить , що з 2009 року в квартирі відсутнє майно належне відповідачу, що ОСОБА_2 10 років квартирою не цікавиться, не несе витрат на утримання житла, що наявність реєстрації у відповідача по вищевказаній квартирі порушує права та інтереси інших користувачів квартирі. Так, позивач разом з дружиною і сином повинні сплачувати додаткові кошти за житлово-комунальні послуги по квартирі з урахуванням реєстрації ОСОБА_2 . Крім того, вирішити питання щодо приватизації квартири позивач разом з членами своєї родини позбавлені можливості без письмової згоди на це відповідача.
Третя особа ОСОБА_4 , підтримуючи позов, повністю повторив пояснення батька. На підтвердження своїх вимог сторона позивача посилалась на такі докази: копію ордеру від 10.06.1976 року на право вселення в квартиру, довідку з місця проживання і реєстрації, свідоцтва про шлюб і про розірвання шлюбу ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 , ОСОБА_7 ), свідоцтво про народження ОСОБА_2 , акти про не проживання ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1 ), складені 11.06.2013 року і 13.09.2019 року комісією дільниці №2 КП «ЖКС «Вузівський і 28.08.2019 року - сусідами позивача та посвідчений начальником дільниці №2 КП «ЖКС «Вузівський», поясненнями свідка ОСОБА_10 , яка є сусідкою сім`ї ОСОБА_1 більше 20 років, часто буває в їхній квартирі і їй достовірно відомо, хто проживає в квартирі.
При наведених обставинах суд вважає, що позов ОСОБА_1 є обґрунтованим і підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до правил статей 71, 72 ЖК України наймач або члени його сім`ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням, зокрема, якщо вони не проживають у ньому без поважних причин понад шість місяців. Питання визнання особи такою, що втратила право на жиле приміщення, вирішується виключно в судовому порядку.
Надані суду письмові докази безперечно свідчать, що ОСОБА_2 добровільно залишив житло у квартирі АДРЕСА_1 , більше 10 років відповідач не цікавиться цим житлом, не несе витрат на його утримання, в квартирі відсутні його особисті речі, фактичне місце проживання відповідача суд не встановив.
Суд погоджується з доводами позивача, що наявність у ОСОБА_2 реєстрації по квартирі АДРЕСА_1 порушують інтереси користувачів цього житлового приміщення, яка самотужки сплачують вартість комунальних послуг по квартирі за усіх осіб, що мають реєстрацію по квартирі, а не за фактично проживаючих в цій квартирі. Крім того, наявність реєстрації у відповідача створює користувачам квартири перешкоди в реалізації права на приватизацію цього житла.
Відповідно до положень ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не отримав будь-яких доказів, що спростовують доводи позивачевої сторони.
Відповідно до ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" , зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі в тому числі і судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Така ж норма закріплена і в ч.2 п. 26 Правил реєстрації місця проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №207, зняття з реєстрації місця проживання особи, здійснюється на підставі в тому числі, рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Обставин, які б заважали ОСОБА_2 заселитися і мешкати у квартирі суд також не встановив, тому суд визнає, що ОСОБА_2 втратив право користування жилою площею у квартирі АДРЕСА_1 .
Керуючись ст.ст.258,259,263-265,268 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН невідомий, такою особою, що втратила право на користування жилою площею в квартирі АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржено в Одеський апеляційний суд через Київський райсуд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за заявою відповідача, наданою протягом 30 днів з дня оголошення рішення.

Суддя Калашнікова О. І.