Справа № 214/3581/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
05 серпня 2019 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:
головуючого - судді Попова В.В.,
при секретарі - Джемерчук О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Криворізької місцевої прокуратури №3 Дніпропетровської області, в інтересах Дніпропетровської обласної ради, в особі Комунального підприємства «Криворізька міська клінічна лікарня №2» Дніпропетровської обласної ради», до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину, -
Керівник Криворізької місцевої прокуратури №3 Дніпропетровської області Кондратов В.Г. звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» ДОР» кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_3 у сумі 4851 грн. 01 коп.
В обґрунтування позовних вимог вказано наступне. У провадженні Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебував обвинувальний акт відносно ОСОБА_1 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. Судом встановлено, що 23.03.2018 року в період часу приблизно з 14-00 години до 14-30 годин ОСОБА_1 , знаходився в приміщенні гаражу, розташованого третім з правої сторони від в`їзду на територію ТОВ «Ампер» за адресою: мікрорайон «Всебратське-2», № 4А в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу, де спільно зі своїм знайомим ОСОБА_4 та раніше незнайомими ОСОБА_5 і ОСОБА_3 , вживали спиртні напої. В процесі вживання спиртного, під час спілкування, у ОСОБА_1 , який перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння, раптово виникло почуття гострої неприязні до ОСОБА_3 та умисел на спричинення останньому тяжких тілесних ушкоджень, за вказаних мотивів. З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_1 вийшов з приміщення вищезазначеного гаражу на вулицю, де почав очікувати ОСОБА_3 , присівши на дерев`яну лавку, встановлену з правої сторони від виходу до гаражу, забезпечуючи собі в такий спосіб безперешкодне учинення задуманого злочину, за відсутності інших осіб, які б могли завадити його злочинному посяганню. При цьому, ОСОБА_1 знаходячись на вулиці біля приміщення вказаного гаражу, побачив на поверхні встановленого поряд столику ніж господарсько-побутового призначення, який вирішив застосувати під час свого злочинного посягання, у якості знаряддя злочину. Приблизно о 14-30 годин 23.03.2018 року ОСОБА_3 вийшов з приміщення вищезазначеного гаражу та зупинившись на відстані близько 3-х метрів спиною від ОСОБА_1 запалив сигарету, нічого не підозрюючи про злочинні наміри останнього. В цей же час ОСОБА_1 , розуміючи, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, підвівся з лавки, взяв з поверхні вищевказаного столу заздалегідь підшуканий ним ніж господарсько-побутового призначення, та утримуючи його у правій руці, наблизився до ОСОБА_3 Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись поблизу гаражу встановленого на території ТОВ «Ампер», розташованого на мікрорайоні «Всебратське-2», №4А в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу, діючи з метою спричинення ОСОБА_3 тяжких тілесних ушкоджень, з мотивів гострої неприязні до нього, знаходячись безпосередньо за спиною потерпілого ОСОБА_3 , продовжуючи утримувати раніше підшуканий ніж у правій руці, приблизно о 14-35 годин 23.03.2018 року, усвідомлюючи суспільне небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, зненацька умисно завдав потерпілому ОСОБА_3 одного удару клинком вищевказаного ножа, господарсько-побутового призначення, в ліву ділянку спини, не переслідуючи за мету спричинити йому смерть. Після цього ОСОБА_1 припинив свої злочинні дії, а потерпілого ОСОБА_3 цього ж дня було госпіталізовано до КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» ДОР», де йому було надано належну медичну допомогу.
В результаті протиправних дій ОСОБА_1 потерпілому ОСОБА_3 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини ліворуч з ушкодженням верхнього полюса селезінки, що викликало гемоперетоніум, які згідно висновку судово-медичної експертизи №601 від 11.05.2018 року, виданої Криворізьким міжрайонним відділом ОКЗ «Бюро СМЕ» ДОР», за своїм характером відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.
Вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.02.2019 року, який набрав законної сили 19.03.2019 року, ОСОБА_1 визнано винним за ч. 1 ст. 121 КК України за ознаками: умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

З отриманими тілесними ушкодженнями потерпілий ОСОБА_3 перебував на лікуванні в хірургічному відділенні КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» ДОР» з 23.03.2018 року по 02.04.2018 року, тобто 10 ліжко-днів та на його лікування було витрачено 4851 грн. 01 коп.

Викладене свідчить, що потерпілий ОСОБА_3 проходив стаціонарне лікування у КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» ДОР» внаслідок вчинення щодо нього ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. Таким чином, внаслідок протиправних дій ОСОБА_1 порушено законні інтереси держави в особі КП «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» ДОР», що виразилося у витрачанні закладом охорони здоров`я бюджетних коштів на лікування потерпілого ОСОБА_3 , якому кримінальним правопорушенням завдано тілесні ушкодження.

Представник позивача у судове засідання надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності, а в разі неявки відповідача - ухвалити рішення при заочному розгляді справи.

Відповідач, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзив на позов чи заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не надав.

Представник комунального підприємства «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» Дніпропетровської обласної ради» в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце засідання повідомлявся належним чином.

На підставі наявних у справі доказів та зі згоди представника позивача суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 131 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

За ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушенню або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно ч. 4 ст. 56 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про прокуратуру» право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному, прокурору України, його першому заступнику та заступникам, керівникам регіональних та місцевих прокуратур, їх першим заступникам та заступникам.

Згідно ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Так, Комунальне підприємство «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» ДОР» є установою охорони здоров`я населення.

Згідно з визначення, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України, бюджет - план формування та використання фінансових ресурсів для забезпечення завдань і функцій, які здійснюються відповідно органами державної влади, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування протягом бюджетного періоду.

Відповідно до пп. «а» п. 3 ч. 1 ст. 89 БК України до видатків, що здійснюються з бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення, районних бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад належать, зокрема, видатки на охорону здоров`я, в т.ч. на амбулаторно-поліклінічну та стаціонарну допомогу (лікарні широкого профілю, спеціалізовані медико-санітарні частини, пологові будинки, поліклініки і амбулаторії, загальні стоматологічні поліклініки, дільничні лікарні).

Згідно ст. 18 Основ законодавства про охорону здоров`я фінансове забезпечення охорони здоров`я може здійснюватися за рахунок коштів Державного бюджету України та місцевих бюджетів, коштів юридичних та фізичних осіб, а також з інших джерел, не заборонених законом.

Кошти Державного бюджету України та місцевих бюджетів, призначені на охорону здоров`я, використовуються, зокрема, для забезпечення медичної допомоги населенню, фінансування державних цільових і місцевих програм охорони здоров`я та фундаментальних наукових досліджень у цій сфері.

Фінансове забезпечення державних та комунальних закладів охорони здоров`я - бюджетних установ здійснюється відповідно до бюджетного законодавства.

Згідно ст. 49 Конституції України охорона здоров`я забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально-економічних, медико-санітарних і оздоровчо-профілактичних програм.

Відповідно ч. 2 ст. 61 Закону України «Про місцеве самоврядування» районні та обласні ради затверджують районні та обласні бюджети, які формуються з коштів державного бюджету для їх відповідного розподілу між територіальними громадами або для виконання спільних проектів та з коштів, залучених на договірних засадах з місцевих бюджетів для реалізації спільних соціально-економічних та культурних програм, контролюють їх виконання.

Згідно статуту КП «Криворізька МКЛ №2» ДОР», затвердженого рішенням Дніпропетровської обласної ради №388-14//VII від 19.10.2018 року, підприємство є лікувальним закладом охорони здоров`я - комунальним некомерційним підприємством, що надає послуги вторинної/спеціалізованої медичної допомоги населенню в порядку та на умовах, установлених законодавством України та цим статутом. Підприємство створене за рішенням Дніпропетровської обласної ради від 22.06.2018 року №342-13/VІІ відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» шляхом перетворення комунального закладу «Криворізька міська клінічна лікарня №2» Дніпропетровської обласної ради» у комунальне підприємство «Криворізька міська клінічна лікарня №2» Дніпропетровської обласної ради» та є правонаступником всіх майнових та немайнових прав комунального закладу «Криворізька міська клінічна лікарня №2» Дніпропетровської обласної ради».

Вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.02.2019 року, який 19.03.2019 року набрав законної сили, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено покарання (а.с.28-30).

У зазначеному вироку суду зазначені обставини, що були встановлені під час розгляду справи, а саме те, що ОСОБА_1 , з мотивів гострої неприязні до потерпілого, умисно завдав потерпілому ОСОБА_3 тяжких тілесних ушкоджень.

Частиною 6 статті 82 ЦПК встановлено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» № 11 від 07.07.1995, судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії того закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.

З абзацу 2 пункту 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16 липня 1993 року, визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання.

Так, потерпілий ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» ДОР» у період часу з 23.03.2018 року до 02.04.2018 року.

Відповідно до довідки-калькуляції КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» ДОР» №34 від 19.04.2019 року на лікування потерпілого ОСОБА_3 протягом 10 ліжко-днів було витрачено бюджетні кошти у сумі 4851 грн. 01 коп. із розрахунку, що фактичні витрати на 1 ліжко-день для лікування останнього склали: у березні 2018 року - 480 грн. 73 коп., разом за 9 днів - 4326 грн. 57 коп. та у квітні 2018 року - 524 грн. 44 коп. за 1 день (а.с.13,14,15).

Таким чином, враховуючи викладене, судом встановлено причино-наслідковий зв`язок між діями відповідача та наслідками травмування потерпілого від злочину, тому обов`язок по відшкодуванню витрат необхідно покласти на відповідача в повному обсязі, відтак позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, а також враховуючи, що позивача, на підставі п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору у розмірі в сумі 1921 грн.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ст. 1206 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 19, 23, 27, 56, 77, 78, 82, 141, 263-265, 268, 273, 280-284, 354-355 ЦПК України, Законом України «Про прокуратуру», суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Криворізької місцевої прокуратури №3 Дніпропетровської області, в інтересах Дніпропетровської обласної ради, в особі Комунального підприємства «Криворізька міська клінічна лікарня №2» Дніпропетровської обласної ради», до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Комунального підприємства «Криворізька міська клінічна лікарня №2» Дніпропетровської обласної ради» (, юридична адреса: м. Кривий Ріг, майдан 30-річчя Перемоги, 2) кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_3 в сумі 4851 грн. 01 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 1921 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, оформленою згідно вимог ст. 285 ЦПК України, та поданою протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя В.В. Попов.