Справа №731/245/19
Провадження №2/731/110/19
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 серпня 2019 року Варвинський районний суд Чернігівської області
в складі судді Семенченка О.М.,
з участю секретаря Трохименко Т.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Варвинського районного суду Чернігівської області в порядку спрощеного позовного провадження без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -
В С Т А Н О В И В:
21 травня 2019 року позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом.
В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що від шлюбу з ОСОБА_2 у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 . Рішенням суду від 22 липня 2016 року шлюб розірвано. Дитина проживає з нею. Протягом останніх років ОСОБА_2 з`являється до дитини рідко, з сином майже не спілкується, участі у вихованні та утриманні не бере. Ухилення від утримання дитини мотивує відсутністю коштів. За весь період після розлучення він надав 300 грн на харчування та 2 000 грн на день народження. У минулому році купив сину спортивний костюм та осінню куртку. Дитина часто хворіє, внаслідок патології постійно приймає лікарські препарати, що потребує значних коштів. Постійного місця роботи ОСОБА_2 не має, його доходи нерегулярні, але значні. Інших дітей у відповідача ОСОБА_2 немає. На підставі ст. ст. 180, 182, 191 СК України просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22 липня 2016 року, тобто і за минулий час.
До початку судового засідання позивачка ОСОБА_1 надіслала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала повністю та просила його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 28).
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином шляхом направлення судової повістки на адресу останнього відомого місця проживання, за допомогою телефонограми та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відзиву на позов чи заяв з процесуальних питань не подав.
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивачка не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України на місці ухвалив про заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково, виходячи з такого.
Судом встановлено, що від шлюбу у позивачки ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 (а.с. 7).
Рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 22 липня 2016 року шлюб розірвано (а.с. 8).

Дитина проживає разом з матір`ю, що підтверджується довідкою виконкому Антонівської сільської ради № 119 від 2 травня 2019 року (а.с. 9).

З довідки Журавської лікарської амбулаторії від 7 травня 2019 року вбачається, що дитина ОСОБА_3 хворіє та потребує постійних витрат на лікування (а.с. 11).

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. ст. 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789XІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки та інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина.

Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2)стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4)інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Доказів того, що відповідач є непрацездатним, має інших утриманців або незадовільний стан здоров`я, суду не надано.

Відсутня також інформація про матеріальне становище відповідача та його доходи, про наявність на праві власності, володіння та/або користування у відповідача майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, а також про витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи.

Проте відсутні також і докази того, що відповідач має достатній заробіток (дохід) для того, щоб сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Проте позивачкою не надано жодного доказу на підтвердження того, що вона вживала заходів для одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати.

За таких обставин суд приходить до переконання, що аліменти слід стягувати з батька дитини у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку у зв`язку з тим, що позивачка скористалася передбаченим ч. 3 ст. 181 СК України правом обрати такий спосіб отримання аліментів - у твердій грошовій сумі, щомісячно, починаючи з дня звернення позивачки до суду (21 травня 2019 року) і до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан і стан здоров`я відповідача та дитини, відсутність у відповідача інших утриманців, відсутність відомостей про доходи відповідача.

Оскільки згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору, то відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 180-182, 184, 191 СК України, ст.ст. 141, 247, 263, 265, 273, 280-284, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН невідомий, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 травня 2019 року до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судові витрати в розмірі 768 гривень 40 копійок.

Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу аліментів за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду через Варвинський районний суд Чернігівської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Семенченко