Номер провадження: 22-ц/813/1992/19
Номер справи місцевого суду: 501/1498/16-ц
Головуючий у першій інстанції Смирнов В.В.
Доповідач Журавльов О. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Комлевої О.С., Кравця Ю.І.,

за участю секретаря Павлючук Ю.В.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 10 листопада 2017 року у складі судді Смирнова В.В.,

встановив:

У червні 2016 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за договором 661/Ф03.14/266 від 08 листопада 2007 року в сумі 473 424,41 гривень, а також стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» судовий збір в розмірі 7101,37 гривень.

Позов обґрунтовано тим, що 08 листопада 2007 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» (в цей час - ПАТ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №661/Ф03.14/266, за умовами якого позивач надав ОСОБА_1 кредит на суму 126250 грн., з порядком повернення кредиту, передбаченим п. 1.1 договору кредиту зі сплатою 15 відсотків річних з подальшим збільшенням відповідно до п. 2.6 договору кредиту та кінцевим терміном повернення всієї заборгованості за договором кредиту до 07 листопада 2017 року або достроково у випадках, передбачених договором кредиту.

Відповідачем не виконуються умови договору кредиту, порушуються строки повернення кредиту та сплати процентів, в зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на дату розрахунку становить - 473424,41 грн. та складається з: заборгованості за тілом кредиту в сумі 117833,36 грн.; заборгованості за відсотками в розмірі 178984,84 грн.; пені за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 61168,61 грн.; пені за несвоєчасне повернення відсотків в розмірі 62036,44 грн.; інфляційних витрат за тілом кредиту в сумі 26 512,51 грн.; інфляційних витрат за відсотками в розмірі 26888,65 грн.

В суді першої інстанції представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що ПАТ «Укрсоцбанк» 24.07.2009 року вже звертався з позовом до Іллічівського міського суду про стягнення боргу. Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області 25 січня 2010 року позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» було задоволено та в рахунок погашення заборгованості в розмірі 172993,05 гривень за договором №661/Ф03.14/266 від 08 листопада 2007 року звернуто стягнення на предмет іпотеки: земельну ділянку площею 0,059 га у межах згідно з планом, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.39-41).

Також просив суд застосувати строки позовної давності, підтримавши відповідну заяву відповідача (а.с.84-85).

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 10 листопада 2017 року у задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк» відмовлено. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ПАТ «Укрсоцбанк» 24.07.2009 року вже звертався з позовом до Іллічівського міського суду про стягнення боргу. Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області 25 січня 2010 року позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 було задоволено та в рахунок погашення заборгованості в розмірі 172993,05 гривень за договором №661/Ф03.14/266 від 08 листопада 2007 року звернуто стягнення на предмет іпотеки: земельну ділянку площею 0,059 га у межах згідно з планом, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Оскільки позивачем не надано доказів про наявність боргу, тому відсутні правові підстави для задоволення позову.

Зазначене рішення суду оскаржує в апеляційному порядку ПАТ «Укрсоцбанк». В скарзі з посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права ставиться питання про скасування судового рішення, ухвалення нового, про задоволення позову. Основними доводами апеляційної скарги є посилання на те, що рішення Іллічівського міського суду Одеської області 25 січня 2010 року на час звернення до суду не виконано, предмет іпотеки не реалізовано та погашення заборгованості не відбулося.

На апеляційну скаргу ОСОБА_1 подано відзив, яким вона заперечує проти задоволення апеляційної скарги, просить судове рішення залишити без змін. При цьому посилається на те, що рішенням Іллічівського міського суду Одеської області 25 січня 2010 року позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» було задоволено та в рахунок погашення заборгованості в розмірі 172993,05 гривень за договором №661/ФОЗ.14/266 від 08 листопада 2007 року звернуто стягнення на предмет іпотеки. Рішення набрало законної сили, а позивач звернувшись до суду з позовом у 2016 році, заявив ту саму вимогу з тих самих підстав, порушив вимоги процесуального закону.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 16 січня 2018 року у складі судді Кононенко Н.А. було відкрито провадження по справі.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 23 січня 2018 року у складі суддів Кононенко Н.А., Сегеди С.М., Цюри Т.В. справу призначено до розгляду.

Указом Президента України №452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах», ліквідовано Апеляційний суд Одеської області, створено Одеський апеляційний суд, який здійснює правосуддя в апеляційному окрузі, який включає Одеську область, з місцезнаходженням у м. Одесі.

Відповідно до ч. 6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно - територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

В порядку ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» рішенням зборів Одеського апеляційного суду від 28.12.2018 №1 днем початку роботи Одеського апеляційного суду визначено 03.01.2019.

Згідно до ч. 5 ст. 31 ЦПК України у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду.

В порядку автоматизованого розподілу судової справи після створення нового суду суддею - доповідачем визначено суддю Журавльова О.Г. в складі суддів Комлевої О.С., Кравця Ю.І.

Ухвалою Одеського апеляційного суду в складі суддів Журавльова О.Г., Комлевої О.С., Кравця Ю.І. від 28.01.2019 року справа прийнята до провадження та призначена до розгляду.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зазначеним вимогам судове рішення у повній мірі не відповідає.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено та сторонами не заперечується, що 08 листопада 2007 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» (в цей час ПАТ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №661/Ф03.14/266, за умовами якого позивач надав ОСОБА_1 кредит на суму 126250 грн., з порядком повернення кредиту, передбаченим п. 1.1 договору кредиту зі сплатою 15 відсотків річних з подальшим збільшенням відповідно до п. 2.6 договору кредиту та кінцевим терміном повернення всієї заборгованості за договором кредиту до 07 листопада 2017 року або достроково у випадках, передбачених договором кредиту.

У зв`язку з виниклою заборгованістю за кредитним договором №661/Ф03.14/266 ПАТ «Укрсоцбанк» звертався до суду з позовом до ОСОБА_1 .

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області 25 січня 2010 року позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 було задоволено та в рахунок погашення заборгованості в розмірі 172993,05 гривень за договором №661/Ф03.14/266 від 08 листопада 2007 року звернуто стягнення на предмет іпотеки: земельну ділянку площею 0,059 га у межах згідно з планом, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 61 Конституції ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що ПАТ «Укрсоцбанк» 24.07.2009 року вже звертався з позовом до Іллічівського міського суду про стягнення боргу. Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області 25 січня 2010 року позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 було задоволено та в рахунок погашення заборгованості в розмірі 172993,05 гривень за договором №661/Ф03.14/266 від 08 листопада 2007 року звернуто стягнення на предмет іпотеки: земельну ділянку площею 0,059 га у межах згідно з планом, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а тому повторне стягнення кредиту, всупереч положенням ст. 61 Конституції, призведе до подвійного стягнення заборгованості за одне й те саме зобов`язання.

При цьому колегія суддів не погоджується з висновком суду в частині нарахованих відсотків, що залишилося поза увагою суду першої інстанції.

Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Таким чином, у справі, яка переглядається, вимоги банку про стягнення процентів не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Такі правові висновки, що не були враховані судом під час вирішення спору, узгоджуються з позицією Великої палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 28.03.2018 у справі №14-10цс18.

У ст. 1050 ЦК передбачено: якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, у цій справі кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів, однак таких вимог банк не заявляв, у зв`язку із чим позовні вимоги про стягнення процентів, нарахованих після закінчення строку дії кредитного договору, є необґрунтованими.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ст. 12, 13, 81, 89 ЦПК України).

За таких обставин, оскільки у позивача було відсутнє право повторно стягувати заборгованість за процентами, нараховані після закінчення строку дії кредитного договору, а вимог про застосування наслідків, передбачених ст. 625 ЦК, банк не заявляв, у задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк» також слід відмовити за його безпідставністю на підставі ст. 376 ч. 1 п. 3, 4 ЦПК України, змінивши обґрунтування підстав для відмови позивачу у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 374, 376, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задовольнити частково.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 10 листопада 2017 року змінити в частині обґрунтування підстав для відмови у задоволенні позову.

В інший частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст Постанови складено 01 серпня 2019 року.

Головуючий О.Г.Журавльов

Судді О.С.Комлева

Ю.І.Кравець