ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

Справа № 621/2179/18

Провадження № 22-ц/818/2793/19

05 серпня 2019 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Сащенко І.С.

суддів Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув в порядку спрощеного апеляційного провадження без повідомлення учасників справи апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 15 березня 2019 року (суддя Овдієнко В.В.) по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

встановив:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від її щомісячного заробітку (доходу) починаючи з 30.01.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

На обґрунтування позову зазначав, що з 28.07.2007 року по 30.06.2016 року перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Під час шлюбу у них народились діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . До серпня 2017 року відповідач разом з дітьми проживала в належній йому на праві приватної власності квартирі АДРЕСА_1 . 20.11.2017 року відповідач виїхала з належної йому квартири разом з молодшим сином ОСОБА_5 та проживає в квартирі АДРЕСА_2 . Він зі старшим сином проживає в належній йому квартирі. Відповідач не надає йому ніякої матеріальної допомоги на утримання сина. ОСОБА_2 працює на Зміївській ТЕ, де отримує регулярний та достатній дохід. Вона є молодою та здоровою жінкою, тому має можливість сплачувати аліменти на утримання їхнього сина. 30.01.2018 року він вже звертався з аналогічним позовом до суду (справа №621/192/18). Під час розгляду цієї справи відповідач 03.07.2018 року направила йому СМС-повідомлення в якому попросила, щоб він забрав свій позов про стягнення з неї аліментів, а вона не буде стягувати аліменти з нього на утримання їхнього молодшого сина. Він погодився на такі умови утримання їхніх дітей і 03.07.2018 рок звернувся до суду із заявою про залишення позову без розгляду. 03.07.2018 року судом залишено його позовну заяву про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_6 без розгляду. Проте відповідач обманула його і замість того, щоб забрати свій позов про стягнення аліментів на дітей, як вони домовилися, 15.08.2018 року уточнила свій позов по справі №621/1181/17, в якому просила суд стягнути з нього аліменти на утримання їхнього молодшого сина ОСОБА_7 в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. При цьому, сама відповідач в утриманні їхнього старшого сина ОСОБА_6 ніякої участі не бере з листопада 2017 року.

Вважав, що є підстави стягувати з відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , який проживає з ним та перебуває на його утриманні з листопада 2017 року за минулий час, а саме з 30.01.2018 року.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача під час розгляду справи підтримали позовні вимоги у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 під час розгляду справи позовні вимоги визнала частково та не заперечував проти стягнення з неї аліментів на користь позивача у розмірі 1/6 частини від усіх видів її заробітку починаючи з 20 серпня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 15 березня 2019 року позовну заяву задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі однієї шостої частини її заробітку (доходу), але не менше розміру прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 серпня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. У решті позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати за постановити нове, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі ј частини заробітку але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

Скарга мотивована неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи; порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що отримання відповідачкою ОСОБА_2 заробітної плати в розмірі понад 9000 гривень щомісяця та аліментів від нього на їхнього спільного сина ОСОБА_7 , 2014 р.н. не свідчить про її скуртне матеріальне становище, яке не дозволяє їй сплачувати аліменти на другого сина - ОСОБА_8 , 2008 р.н. в розмірі ј частини усіх її видів заробітку.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначила, що вона також частково не погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає, що вона повинна сплачувати аліменти на утримання їхнього старшого сина ОСОБА_6 , 2008 р.н у розмірі 1/6 частини всіх видів її заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 також звернуласься з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати за постановити нове, яким стягнути з неї на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів її заробітку але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

Скарга мотивована неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи; порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що вона визнає свій обовязок сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_6 в розмірі 1/6 частини від заробітку. Проте, суд першої інстанції не взяв до уваги, що на її утриманні знаходиться її молодший син ОСОБА_9 , 2014 року народження, який постійно хворіє, тому вона не має змоги платити аліменти більше ніж 1/6 частини всіх видів її заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначив, що відповідач здорова, молода жінка, яка має постійний заробіток та має можливість сплачувати аліменти у розмірі ј частини усіх її видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

Згідно зі ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що утримання неповнолітніх дітей є конституційним обов`язком батьків, а тому з відповідача ОСОБА_2 належить стягувати аліменти на користь позивача на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції в частині визначення мінімуму стягнутих аліментів з огляду на таке.

Встановлено, що з 28.07.2007 року по 30.06.2016 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі.

Під час шлюбу у них народились діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

30.06.2016 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а. с. 5-8).

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 03.10.2018 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13.06.2017 року і до досягнення дитиною повноліття (а. с. 51-52).

Матеріали справи не містять даних про наявність доходу позивача. Відповідач ОСОБА_2 працює з 18.01.2011 року на підприємстві Зміївська ТЕС ПАТ "Центренерго" на посаді комірника, форма працевлаштування - постійна, її заробіток за період з 01.03.2018 року до 01.08.2018 року складає 54 256, 87 гривень, податки - 10 580,08 гривень, сплачено - 43 676,79 гривень, середньомісячна заробітна плата - 9 042,81 гривень (а. с. 95).

Разом з позивачем проживає малолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; відповідач, яка є матір`ю дитини, проживає окремо; між сторонами не досягнуто згоди щодо участі відповідача в утриманні дитини.

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений за рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до частини 2 ст. 182 СК України, до якої внесено зміни Законом України № 2037-УІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08 липня 2017 року, визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Прийняття відповідного законодавства щодо зміни мінімального розміру аліментів, спрямоване на посилення захисту права дитини на належне утримання, а тому є підставою для зміни розміру стягнутих аліментів. Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у справі № 581/638/17ц (провадження № 61-11279св18).

Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Визначаючи розмір аліментів, які підлягає стягнути з відповідача суд першої інстації зазначив 1/6 частину всіх видів доходу, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі наполягає на збільшенні розміру аліментів, які підлягають до стягнення на його користь на утримання старшого сина ОСОБА_6 , а саме стягненню з позивачки на його користь аліментів у розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу) матері, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до матеріалів справи сторони мають ще одного спільного сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає з матір`ю та часто хворіє (а. с. 53-70).

Тому колегія суддів в цій частині погоджується з висновком суду першої інстанції що розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача має бути визначений з урахуванням вказаної обставини, а саме у розмірі 1/6 усіх видів заробітку (доходу) матері.

Проте зважаючи на вказані вище обставини справи, колегія суддів, вважає, що є підстави для зміни рішення суду в частині визначення мінімального розміру аліментів, а саме - 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно із п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції в частині визначення мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягає зміні: з відповідача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/6 усіх видів заробітку (доходу) матері, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 серпня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Колегія суддів вважає, що даний розмір аліментів відповідає вимогам закону, розумності і справедливості.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 15 березня 2019 року - змінити.

Викласти абзац другий рішення суду у такій редакції: «Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у розмірі 1/6 усіх видів заробітку (доходу) матері, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 серпня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття».

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.С.Сащенко

Судді А.І. Овсяннікова

І.П. Коваленко