КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2019 року м. Київ

Унікальний номер справи № 372/3801/18

Апеляційне провадження 22-ц/824/10636/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Кравець В.А., Шкоріної О.І.

сторони

позивач Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», подану через представника Крилову Олену Леонідівну, на рішення Обухівського районного суду Київської області від 23 травня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Тиханського О.Б., у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

у грудні 2018 року АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог просило стягнути заборгованість за кредитним договором в розмірі 19 712,59 грн.

В обґрунтування позову зазначало, що з метою отримання банківських послуг, відповідач підписала заяву № б/н від 06.06.2013, згідно з якою отримала кредит у сумі 2 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Проте свої зобов`язання за договором відповідач не виконує, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 19 712,59 грн, яка складається з тіла кредиту - 1 442,90 грн, пені - 13 904,80 грн, заборгованості по пені - 2 950 грн, штрафу (фіксована частина) - 500 грн, штрафу (процентна складова) - 914,89 грн.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 23.05.2019 позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість по тілу кредиту у сумі - 1 442,90 грнта судові витрати у сумі 128,80 грн.

Не погоджуючись з даним рішенням суду в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення неустойки, АТ КБ «ПриватБанк» через представника подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду в цій частині та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не врахував, що відповідач особистим підписом засвідчила, що ознайомлена з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку та згодна, що заява разом з цими документами складає договір. Відсутність підпису позичальника на Умовах та правилах не свідчить про те, що вона не була ознайомлена з ними, не означає відсутність договірних правовідносин між сторонами та відсутність заборгованості. Вказував, що кредитний договір повністю відповідає вимогам закону щодо письмової форми правочину. Відповідач не оспорювала розмір заборгованості, а виконуючи частково умови договору підтвердила свою згоду з розміром відсотків, пені, штрафів.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомленням учасників справи.

Враховуючи ціну позову, а також ту обставину, що позивач, у позовній заяві зазначив про розгляд справи у його відсутності, колегія суддів відхиляє клопотання позивача про розгляд апеляційної скарги з викликом сторін.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 06.06.2013 ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

У даній заяві відсутні дані про те, яку картку мала отримати відповідач і який кредитний ліміт встановлюється.

Позивач надав розрахунок, у якому була відсутня заборгованість по тілу кредиту, проте наявна заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 1 079,20 грн, пеня - 11 752,18 грн, штраф - 500 грн (фіксована частина), штраф 641,57 грн (процентна складова).

Надалі позивач подав уточнення до позовної заяви та змінив розрахунок заборгованості. За зміненим розрахунком заборгованості загальна заборгованість 09.10.2017 становить - 19 712,59 грн, яка складається з тіла кредиту - 1 442,90 грн, пені - 13 904,80 грн, заборгованості по пені - 2 950 грн, штрафу (фіксована частина) - 500 грн, штрафу (процентна складова) - 914,89 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення пені та штрафів, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів укладення з відповідачем кредитного договору на умовах, на яких нараховані суми неустойки.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи та нормам матеріального права.

У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати кредит позичальнику в розмірі й на умовах передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу; інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Позивачем на підтвердження позовних вимог надано копію заяви - анкети про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (далі Умови).

Суд першої інстанції, оцінюючи надані позивачем докази в їх сукупності, дійшов правильних висновків про те, що позивачем не доведено, які саме умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і які саме тарифи і умови кредитування мали на увазі сторони, підписуючи анкету-заяву, та відповідно, які брала на себе зобов`язання відповідач зі сплати процентів за користування кредитними коштами, винагороди та неустойки у разі порушення зобов`язання з повернення кредиту. Крім того, у анкеті - заяві не вказано яка саме кредитна картка видана відповідачці. Витяг з Тарифів, наданий позивачем містить тарифи по чотирьом кредитним карткам з різними умовами нарахування відсотків та штрафних санкцій.

Умови і Правила надання банківських послуг в ПриватБанку відповідачкою не підписані, а матеріали справи не містять підтвердження, що саме з цими Умовами відповідач була ознайомлена і погодилася з ними, підписуючи анкету - заяву.

Сам по собі розрахунок заборгованості без надання доказів про те, які саме умови договору були узгоджені сторонами не є підтвердженням наявності заборгованості.

Відтак доводи апеляційної скарги про те, що відповідач мала спростувати такий розрахунок, а у разі, якщо він не спростований, то такий розрахунок є підставою для стягнення неустойки суперечать вимогам закону.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 ЦК України однією із засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивач не надав доказів про те, що відповідач на час підписання анкети - заяви достовірно знала про розмір процентів за користування кредитом та суму штрафних санкцій.

У апеляційній скарзі позивач вказує на те, що надав анкету-заяву, витяг з Умов, а також розрахунок заборгованості та вважає, що зазначені докази є достатніми на підтвердження отримання відповідачем кредитних коштів і розміру заборгованості. Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Оскільки, як вказувалося вище, такі докази не підтверджують обставин щодо умов, на яких надавався кредит, доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає безпідставними.

Висновки суду першої інстанції відповідають висновках Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині відмови в позові є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Рішення суду в частині задоволення позову про стягнення заборгованості по тілу кредиту не оскаржується, а відтак у апеляційному порядку не перевіряється.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 23 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Постанова складена 06.08.2019.

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді В. А. Кравець

О. І. Шкоріна