ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 594/149/19Головуючий у 1-й інстанції Губіш О.А.
Провадження № 22-ц/817/755/19 Суддя - доповідач - Храпак Н.М.
Категорія - 310020000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Бершадська Г. В., Ткач З. Є.,

за участю секретаря - Кантицька О.І.

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу №594/149/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 24 травня 2019 року, ухваленого суддею Губіш О.А., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И В:

у лютому 2019 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1 , в якому просила стягувати з відповідача, ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя села Устя Борщівського району Тернопільської області, паспорт Серія НОМЕР_1 , виданого Тернопільським МУ УМВС України в Тернопільській області 18 квітня 1996 року, в користь позивача, ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки села Пилипче Борщівського району Тернопільської області , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 (одна тисяча п`ятсот) гривень щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до досягнення сином двадцяти трьох років або в разі припинення сином навчання.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначила, що під час шлюбу з відповідачем, який було розірвано ІНФОРМАЦІЯ_4 2008 року, у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який досяг повноліття, продовжує навчатися, на даний час є студентом 3 курсу Державного вищого навчального закладу "Кам`янець-Подільський індустріальний коледж", а тому, потребує матеріальної допомоги, в тому числі, і у зв`язку з організацією навчального процесу, оплатою проживання. Крім того, він постійно хворіє. Син перебуває на її утриманні. Самостійно повністю матеріально забезпечити сина, не взмозі, так як не працює, є інвалідом 3 групи по загальному захворюванню і їй протипоказана важка фізична праця, отримує пенсію по інвалідності. Проте, її дохід ледь покриває витрати на побутові речі, одяг, взуття, ліки для сина, оплату комунальних платежів, продукти використовують з власного городу. Щотижня вона оплачує проїзд сина з м. Кам`янець-Подільський до с.Пилипче в розмірі 55,40 грн. Крім того, вона сплатила по 1800 грн. за проживання сина в гуртожитку. Також її витрати включають оплату підручників для сина. Сам же відповідач добровільно не надає коштів сину. Вважає, що відповідач може надавати сину матеріальну допомогу в зв`язку з його навчанням, та просила суд стягувати з нього на її користь аліменти для утримання сина в розмірі 1 500 грн. щомісячно, до досягнення ним 23-х років за умови, що він буде продовжувати навчання.

Рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 24 травня 2019 року позов - задоволено частково.

Стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя села Устя Борщівського району Тернопільської області , РНОКПП НОМЕР_3 , аліменти на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки села Пилипче Борщівського району Тернопільської області, РНОКПП НОМЕР_2 , на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на період його навчання в Державному вищому навчальному закладі "Кам`янець-Подільський індустріальний коледж", тобто, до 30 червня 2020 року, в твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 (однієї тисячі п`ятсот) гривень щомісячно, з урахуванням індексу інфляції, починаючи з 08 лютого 2019 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок судового збору.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 24 травня 2019 року та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково, стягнути з нього аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 500 (п`ятсот) гривень щомісячно, в задоволенні решти позовних вимог просить відмовити, посилаючись на те, що дане рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив, що суд першої інстанції не врахував його незадовільний стану здоров`я, наявності у нього на утриманні малолітньої доньки, непрацездатних батьків та те, що він не працює і не має можливості надавати матеріальну допомогу синові на час його навчання в тій сумі, яку просить позивач.

Від ОСОБА_2 надійшов відзив, в якому просить залишити рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 24 травня 2019 року у справі №594/149/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів - без змін, а скаргу без задоволення, посилаючись на те, що воно ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що юридичні факти, сукупність яких встановлює обов`язок утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчатися після досягнення повноліття нею доведені і враховані Борщівським районним судом при прийнятті рішення. Вказує також на те, що посилання відповідача на те, що він не працює і їхній син ОСОБА_5 не працює, в інтересах якого заявлено позов про стягнення аліментів, то в даному випадку інтереси сина мають пріоритетне значення. Також, посилання апелянта на те, що на його утриманні є непрацездатні батьки, не підтверджені жодними доказами, не мають значення, оскільки його матір та батько є пенсіонерами, а відповідно мають самостійний дохід у вигляді пенсії. Тому, вважає, що відповідач з власної волі не влаштовується на роботу, щоб не виконувати свій обов`язок - не сплачувати аліменти на свого сина ОСОБА_4 .

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач може надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання і потребує матеріальної допомоги, оскільки є працездатною особою, стан його здоров`я дозволяє працювати, а надані відповідачем пенсійні посвідчення батьків не є доказами того, що такі є його утриманцями.

Колегія суддів, з даним висновком суду першої інстанції погоджується, оскільки він відповідає встановленим обставинам, зібраним по справі доказам, нормам матеріального та процесуального права.

Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина в період навчання регулюються главою 16 СК України.

Так, відповідно до частин першої, другої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Також, враховуючи правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15, при визначенні розміру даного виду аліментів слід брати до уваги вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Навчання дитини має бути її основним заняттям, отже, якщо дитина навчається на заочному відділенні і має можливість працювати та заробляти собі на життя, обов`язку батьків утримувати таку дитину не виникає.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серія НОМЕР_4 , відповідний запис №3 (а.с. 9).

11 серпня 2008 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, серія НОМЕР_5 , відповідний актовий запис №132 (а.с. 8).

Згідно Довідки ДВНЗ "Кам`янець-Подільський індустріальний коледж" №88 від 16 травня 2019 року ОСОБА_3 є студентом ІІІ курсу денної форми навчання із терміном закінчення навчання 30 червня 2020 року (а.с. 49).

У судовому засіданні сторони не заперечили, що повнолітній син ОСОБА_3 перебуває на утриманні матері ОСОБА_2 , батько будь-яких витрат відносно сина не несе, розвитком та життям сина не цікавиться, участі у його житті не приймає.

З огляду на викладене, висновок місцевого суду про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, на користь матері є обґрунтованим та таким, що відповідає нормам сімейного законодавства.

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 щодо неможливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі з тих підстав, що він офіційно не працевлаштований та має на утриманні батьків пенсійного віку, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки відповідач є особою працездатного віку, не має інших зобов`язань матеріального характеру, а додані пенсійні посвідчення не доводять факту, що батьки відповідача знаходяться на його утриманні, оскільки є пенсіонерами та отримують пенсію.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 24 травня 2019 року - залишити без змін, оскільки висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами матеріального та процесуального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покласти на сторони в межах них понесених.

Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 24 травня 2019 року - залишити без змін.

Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покласти на сторони в межах них понесених.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення виготовлений 08 серпня 2019 року.

Головуючий

Судді