ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/2735/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2019 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі

головуючого судді Колесника О.М.

при секретарі Лавро А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-та особа: ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням, вселення та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , 3-та особа: ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, виселення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням та вселення до квартири. В ході розгляду справи відповідач звернувся до суду з зустрічним позовом до позивача про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, виселення з квартири.

В судовому засіданні представник позивача по первісному позову ОСОБА_4 позовні вимоги первісного позову підтримав, просив їх задовольнити, зустрічний позов не визнав, пояснивши, що позивач зареєструвала шлюб з відповідачем у 2007 році. Від шлюбу мають малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 2.06.2014 року вона домовилась з відповідачем відвести їх дитину до лікаря, але, прийшовши у призначений час додому, довідалась, що ОСОБА_2 викрав сина і відвіз його у невідомому напрямку. Крім того, з моменту вселення в спірну квартиру АДРЕСА_1 її чоловік та його батьки постійно вчиняють сварки та конфлікти з нею, створюючи нестерпні умови для її проживання у даному помешканні. 2 лютого та 21 лютого 2014 року ОСОБА_2 двічі виганяв позивача з вказаної квартири, але їй вдавалось повертатись, а 4.04.2014 року коли вона повернулась вчергове до квартири, то виявила двері кімнати в квартирі замкненими на новий замок, а велика частина речей зникла. 5.06.2014 року коли позивач повернулась з роботи, то виявила зміненими замки вхідних дверей квартири. Станом на день звернення до суду позивач потрапити до спірної квартири не може з вини відповідача, в телефонному режимі спілкуватись не бажає. За таких обставин просить усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 , вселити її до вказаноїквартири, стягнути з відповідача на користь позивача 243 грн. 60 коп. судового збору. З описаних вище підстав просить відмовити в задоволенні зустрічного позову в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_8 в судовому засіданні первісний позов не визнали, зустрічний позов підтримали, просили його задовольнити, пояснивши, що сторони дійсно одружились в 2007 році. Спірна квартира належить на праві власності в рівних частках відповідачу ОСОБА_2 та його батьку. Позивач ОСОБА_1 права власності на неї не має. 11.02.2014 року позивач по первісному позову була зареєстрована в даній квартирі, однак весь час вона зловживала спиртними напоями, вчиняла безпідставні сварки на очах у дитини. Після чергового запою вона зникла з квартири і пішла у невідомому напрямку, як потім з`ясувалось - кілька днів вона проживала у подруги. 1.03.2014 року вона повернулась до спірної квартири, де продовжувала зловживати спиртними напоями, провокувати конфлікти, вести себе нахабно, агресивно. В кінці березня 2014 року вона добровільно залишила квартиру, забравши всі свої речі, пояснивши, що буде проживати з іншим чоловіком і створить нову сім`ю. З того часу вона спірною квартирою не цікавиться, не оплачує житлово-комунальні послуги, не здійснює ремонту жилого приміщення. За таких обставин просять визнати ОСОБА_1 такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Крім того, проживаючи в квартирі, позивач за первісним позовом створювала неможливі умови проживання в ній іншим мешканцям: випускала бігати по квартирі лабораторних пацюків, які гризли продукти харчування, меблі, тощо, справляли природні потреби в будь-якому місці, при цьому сварилась на всіх мешканців житла, якщо хтось їй робив зауваження. ОСОБА_1 не сплачує вартості спожитих житлово-комунальних послуг. Тому просять виселити її з займаного приміщення в порядку ст.116 ЖК України без надання іншого жилого приміщення.

3-тя особа ОСОБА_9 в судові засіданні не з`явився жодного разу, про розгляд справи був неодноразово повідомлений судом належним чином, з заявами до суду про неможливість розгляду справи у його відсутність не звертався.

Заслухавши відповідача, представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що первісний позов не підлягає задоволенню, а зустрічний позов необхідно задовольнити частково з наступних підстав.

За змістом ч.1, ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Як наголошує ч.1, ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пункт 1, частини 2 цієї ж статті зазначає, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права.

Як передбачено ч.1, ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд, в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі, встановив наступні обставини та правовідносини.

У відповідності до ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Як встановлено у судовому засіданні, позивач ОСОБА_1 уклала шлюб з відповідачем ОСОБА_2 26.06.2007 року, який був зареєстрований у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва, актовий запис №1299 (т.1, а.с.8; 111). Від зареєстрованого шлюбу сторони мають малолітню дитину: сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1, а.с.112).

Спірна квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_10 та ОСОБА_2 в рівних частинах на підставі свідоцтва про право власності, виданого Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації від 1.10.2004 року. Згідно реєстраційного напису на право встановлювальному документі вказане свідоцтво було зареєстроване 15.01.2007 року у Комунальному підприємстві „Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна" за реєстровим номером №44152 (т.1, а.с.71; 92; 113). Спірна квартира є ізольованою, трьохкімнатною квартирою загальною жилою площею 95,60 м2, жилою площею 55,40 м2, яка розташована на 4 поверсі 18-типоверхового будинку. Зареєстрованими на день розгляду справи в спірній квартирі є вказані сторони по справі: позивач ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 їх малолітній син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_11 , 3-тя особа по справі, що підтверджується довідкою Ф-3 житлового органу (т.1, а.с.84; 93; 114) і не заперечувалось учасниками справи.

Як зазначає ч.4, ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 29.09.2014 року шлюб між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було розірвано (т.1, а.с.216-217, т.2, а.с.10-11). Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 26.11.2014 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 29.09.2014 року було залишено без змін (т.1, а.с.115-117; 218-220, т.2, а.с.12-14). Дані обставини не заперечувались сторонами по справі та їх представниками і не були спростовані у судовому засіданні.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 2.02.2015 року з ОСОБА_1 було стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини з усіх її доходів щомісяця, починаючи з 30.10.2014 року і до досягнення ним повноліття (т.1, а.с.166; 221-222; т.2, а.с.15-16). Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 16.09.2015 року заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 2.02.2015 року було залишено без змін (т.1, а.с.225-227; т.2, а.с.19-21).

Також рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 19.11.2015 року визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 до досягнення дитиною чотирнадцятирічного віку, яке вступило в законну силу 30.11.2015 року (т.1, а.с.228-231; т.2, а.с.22-25). За змістом вказаного судового рішення судом було встановлено, що ОСОБА_1 в червні 2014 року добровільно залишила своє місце проживання в спірній квартирі і переїхала до іншої квартири, яку орендує за адресою: АДРЕСА_3 (т.1, а.с.229; т.2, а.с.23).

Згідно ч.2, ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За правилами ч.3, ст.12 та ч.1, ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, факт добровільного виселення зі спірної квартири ОСОБА_1 і не проживання в ній з червня 2014 року не підлягає доказуванню при розгляді даної справи. Крім того, вказана обставина, а також зловживання спиртними напоями ОСОБА_1 , вчинення нею сварок та конфліктів підтверджується і матеріалами даної цивільної справи, а саме: показаннями ОСОБА_2 , змістом звернення ОСОБА_9 та ОСОБА_12 до органу опіки та піклування Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації (т.1, а.с.94-95), письмовими поясненнями ОСОБА_12 від 16.05.2014 року в Дарницькому РУ ГУ МВС України в м. Києві (т.1, а.с.97), заявою ОСОБА_9 від 16.05.2014 року на ім'я начальника Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві (т.1, а.с.98), висновками та відповіддю Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві про результати розгляду звернення громадян від 28.04.2014 року, від 9.06.2014 року, від 10.06.2014 року (т.1, а.с.150-153), офіційним попередженням про неприпустимість вчинення насильства в сім'ї від 17.04.2014 року, яке винесено ОСОБА_1 . Дарницьким РУ ГУ МВС України в м. Києві (т.1, а.с.215), актом обстеження житлово-побутових умов, з якого вбачається, що ОСОБА_1 мешкає за адресою: АДРЕСА_3 (т.1, а.с.233), довідкою Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві від 16.11.2015 року, зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_2 3.06.2014 року о 1 годині 36 хвилин звертався по спец. лінії 102 з повідомленням, що за адресою: АДРЕСА_1 сімейна сварка: дебоширить п`яна дружина (т.2, а.с.26). За вказаних обставин суд вважає, що ініціатором сварок між сторонами по справі була саме ОСОБА_1 .

Таким чином, позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 не надали судові доказів у розумінні положень ст.76-80 ЦПК України, які б спростували описані вище докази, і які б стали підставами для залишення ОСОБА_1 спірної квартири з поважних підстав.

Аналізуючи встановлені обставини справи та докази надані сторонами по справі, суд вважає, що положення ч.2, ст.405 ЦК України, які регулюють правовідносини між власником нерухомого майна і його користувачем (ами), передбачають втрату права користування житлом при умові відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік в ньому, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом, при цьому будь-якого домовленості між позивачем і відповідачем не існує. За таких обставин, оскільки ОСОБА_1 не є членом сім`ї обох співвласників квартири і була відсутня в спірній квартирі понад 1 рік без поважних причин, тому її необхідно визнати такою, що втратила право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 , задовольнивши зустрічний позов частково.

Не підлягає задоволенню вимога зустрічного позову про виселення ОСОБА_1 зі спірної квартири без надання іншого жилого приміщення, оскільки заявлені вимоги позивачем ОСОБА_2 за зустрічним позовом про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та виселення з квартири є взаємовиключаємими, оскільки судом встановлено, що відповідач по зустрічному позову не користувалась квартирою понад 1 рік, тому вона не підлягає виселенню, якщо її немає в квартирі.

В свою чергу, оскільки в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження чинення ОСОБА_2 перешкод ОСОБА_1 у користуванні спірною квартирою, тому у задоволенні первісного позову необхідно відмовити.

Згідно ст.133; 141 ЦПК України при частковому задоволенні зустрічного позову з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 необхідно стягнути судові витрати, які складаються з 243 грн. 60 коп. судового збору, що документально підтверджені стороною позивача за зустрічним позовом.

Керуючись ст.4-5; 10; 12-13; 76-80; 81-82; 133; 141; 259; 258-259; 263-265 ЦПК України, на підставі ст.47 Конституції України, ст.15-16; 405 ЦК України, ст.4; ч.3, ст.12 та ч.1, ст.81 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні первісного позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-та особа: ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 , вселенняв квартиру АДРЕСА_1 , стягнення 243 грн. 60 коп. судового збору відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженку м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області такою, що втратила право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 243 грн. 60 коп. судового збору.

В задоволенні частини зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , 3-та особа: ОСОБА_3 про виселення з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини рішення через Дарницький районний суд м. Києва.

Суддя :