ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 серпня 2019 року м. Харків

Справа № 610/2690/18

Провадження № 22-ц/818/3296/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Бровченко І.О., Пилипчук Н.П.,

Учасники справи :

Позивач (відповідач за зустрічним позовом): ОСОБА_1 ,

Відповідач (позивач за зустрічним позовом): ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні суду в м. Харкові

апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 15 квітня 2019 року, ухвалене суддею Храмцовим В.Б.,-

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів,-

в с т а н о в и в :

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив зменшити розмір аліментів, що стягуються за рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 17 вересня 2015 року на утримання дитини ОСОБА_3 з ј до 1/6 частки з усіх видів доходу.

Позов мотивований тим, що рішенням Балаклійського районного суду Харківської області у справі за позовом ОСОБА_2 з нього стягнуто аліменти на утримання дитини у вигляді ј з усіх видів доходів, розмір яких на підставі ст.192 СК України підлягає зменшенню, оскільки рішенням цього ж суду від 6 серпня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 на нього покладено обов`язок з виплати аліментів на утримання іншої його дитини у розмірі 1/6 від його заробітку, що змінило матеріальний стан позивача та погіршило його.

У відзиві на позов ОСОБА_2 просила відмовити у його задоволенні, так як вважає його безпідставним. Зазначає про підстави розірвання шлюбу, а також те, що спільна дитина сторін повністю знаходиться на її утриманні, позивач будь-якої допомоги не надає та ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, має заборгованість по аліментах, тоді як дитина потребує у додаткових витратах на лікування, гуртки тощо, її життям не цікавиться, не піклується про її стан та розвиток і вважає позов другої дружини позивача про стягнення аліментів штучним, оскільки неодноразово спостерігала як позивач піклується про свою другу дитину. Вказує, що ОСОБА_1 має у своєму користуванні рухоме майно у вигляді двох транспортних засобів, має закордонний паспорт та виїздить за межі України, тобто у нього наявні грошові кошти, проте вона перебуває на обліку в Балаклійській районній філії Харківського обласного центру зайнятості, як безробітна і будь-якого майна на праві власності не має. Стверджує, що всупереч законодавству не була залучена до участі у справі про стягнення аліментів на другу дитину позивача.

У жовтні 2018 року ОСОБА_2 в межах розгляду даної справи звернулася із зустрічним позовом, у якому просила збільшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_5 , в розмірі ј частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого законодавством для дитини відповідного віку з урахуванням індексації, починаючи з дня надходження позову до суду.

У зустрічному позові викладені ті ж доводи, що і у відзиві на позов.

У відзиві на зустрічний позов ОСОБА_1 просив відмовити у його задоволенні, обґрунтовуючи це тим, що неодноразово намагався налагодити дружні стосунки з колишньою дружною з метою участі у житті та вихованні спільної доньки, проте вона цьому не сприяє та ускладнює налагодження контакту з дитиною. Зазначає, що жодним майном не володіє, за межі України на відпочинок не виїжджав, інших джерел доходу окрім заробітної плати не має, крім того з моменту працевлаштування з грудня 2016 року проводяться виплати по всім виконавчим листам, частину боргу по аліментам він сплатив особисто, про що свідчить розрахунок заборгованості ВДВС від 22.10.2018, тому від сплати аліментів він не ухиляється, їх стягнення проводиться у встановленому законом порядку. Стверджує, що позивач за зустрічним позовом вказала невірні відомості щодо проживання лише з дитиною, оскільки вона мешкає разом з матір`ю та цивільним чоловіком, який повернувся з Латвії, де отримував гарну заробітну плату та якого спільна донька сторін називає батьком. Також вважає зустрічний позов необґрунтованим, оскільки встановлення мінімального розміру платежу аліментів на рівні 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не потребує звернення з позовом.

Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 15 квітня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів задоволено. Зменшено розмір аліментів, які було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 17 вересня 2015 року з 1/4 до 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, та до досягнення дитиною повноліття. У задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем за первісним позовом доведено, що після ухвалення судового рішення про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 змінився сімейний стан ОСОБА_1 та його матеріальний стан, що відповідно до ст. 192 Сімейного СК України є підставою для зменшення розміру аліментів, визначених рішенням суду, тоді як позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_2 не надано суду доказів відносно погіршення її матеріального становища або стану її здоров`я після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів на її користь, також не надано доказів стосовно поліпшення матеріального або сімейного становища платника аліментів, а також стану його здоров`я. щодо доводів позивача за зустрічним позовом щодо відвідування гуртків самодіяльності, суд зазначив, що це не є підставою для збільшення розміру аліментів згідно вимог ст. 192 СК України. Щодо доводів позивача за зустрічним позовом щодо внесення змін у законодавстві, якими збільшено мінімальний розмір аліментів, передбачений ч. 2 ст. 182 СК України з 30% до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд зазначив, що при задоволенні позовних вимог позивача за первісним позовом судом при винесенні рішення були такі зміни судом враховані та на підставі діючих норм закону судом ухвалене рішення про задоволення позовних вимог позивача за первісним позовом про зменшення розміру аліментів.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 через поштове відділення звернулася з апеляційною скаргою, у якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 та задовольнити її зустрічний позов.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

В обґрунтування скарги вказує обставини справи, а також посилається на ті ж доводи, що і у зустрічному позові та відзиві на позов. Крім того зазначає, що позивач та його друга дружина зареєстровані за різними адресами, проте проживають разом та виховують спільно дитину. Позивач є працездатною особою із стабільним заробітком, має у користуванні рухоме майно, часто перетинає межі України, тобто має можливість відпочивати закордоном. Між тим, відповідач ніде не працює, одна виховує дитину, яка потребує значних витрат на лікування, гуртки, їжу та одяг, тоді як батько дитини не приділяє їй увагу та не виконує свої обов`язки щодо виховання та утримання.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просив відмовити у її задоволенні, оскільки вона є необґрунтованою та безпідставною, посилається на ті ж підстави, що і у відзиві на зустрічний позов. Також зазначає, що неодноразово намагався налагодити стосунки з колишньою дружиною, відомості зазначені нею в скарзі не відповідають дійсності, а довідка з центру зайнятості є простроченою.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судовим розглядом встановлено, що рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 10 вересня 2016 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 19 липня 2013 року Червонодонецькою селищною радою Балаклійського району Харківської області за актовим записом №41 (а.с.43).

Під час перебування у шлюбі позивача та відповідача (позивача за зустрічним позовом) ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася дитина ОСОБА_3 , про що зроблено актовий запис №85 і підтверджено копією свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 , виданого 2 грудня 2013 року. Батьками дитини зазначені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 40).

Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 17 вересня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 з ОСОБА_1 на користь позивача стягнуто аліменти на неповнолітню дитину ОСОБА_3 в розмірі ј частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого законодавством для дитини відповідного віку (а.с.41-42).

Зі змісту копії рішення цього ж суду від 6 серпня 2018 року в справі №610/1470/18 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 вбачається, що сторони з 23 лютого 2018 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого 23.02.2018 Зміївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Харківській області) від якого мають дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , видане Виконавчим комітетом Донецької селищної ради Балаклійського району Харківської області) (а.с.4, 6-7).

Вказаним рішенням суду стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на дитину ОСОБА_6 у розмірі 1/6 частин від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30.05.2018 і до досягнення дитиною повноліття.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина друга статті 182 СК України).

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно частини другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку з визначених підстав.

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ (далі - Конвенція про права дитини), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Конвенцією про права дитини закріплено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Як роз`яснено у пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Отже, зменшення розміру аліментів можливе при настанні певних умов.

Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Утримання інших осіб впливає на матеріальне становище утримувача.

Судова колегія вважає за необхідне зазначити, що на час ухвалення судом рішення щодо стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 рішення щодо стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь другої дружини ще ухвалене не було. Про зміну сімейного та матеріального стану позивача у даній справі свідчить не тільки факт, що у нього з`явилася сім`я, а й присудження до сплати аліментів на утримання іншої дитини.

Щодо відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 слід зазначити, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для його задоволення.

Зі змісту зустрічного позову вбачається, що ОСОБА_2 просить збільшити мінімальний розмір аліментів присуджених на одну дитину у зв`язку зі змінами в законодавстві. Між тим, Верховний суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20 червня 2019 року (справа №632/580/17, провадження №61-51сю18) дійшов висновку, що аналіз змісту статті 192 СК України свідчить, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.

Крім того, тимчасове безробіття заявника не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів за відсутності доказів щодо поліпшення майнового стану платника аліментів.

Долучені до матеріалів справи копії квитанцій про нарахування комунальних платежів не дають підстав зробити висновок про погіршення матеріального стану ОСОБА_2 , оскільки особовий рахунок відкритий на ім`я ОСОБА_7 і з них не вбачається, що сплачувала їх саме позивач за зустрічним позовом.

Судом першої інстанції правильно зазначено про недоведеність поліпшення матеріального або сімейного становища платника аліментів, оскільки копії витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не свідчать про придбання ОСОБА_1 нерухомого майна за останній час. Доказів набуття у власність ОСОБА_1 рухомого майна матеріали справи не містять.

Задовольняючи первісний позов, суд першої інстанції, виходячи з принципу рівності дітей, обґрунтовано дійшов висновку про зменшення розміру стягуваних аліментів до 1/6 частини від доходів позивача. Крім того, суд критично оцінив доводи відповідача щодо витрат на гуртки самодіяльності та зауважив, що ці витрати не впливають на обов`язок батьків утримувати своїх дітей та не є постійними.

При цьому інші доводи апеляційної скарги відповідача є аналогічні аргументам відзиву на позов та зустрічного позову, які були досліджені судом першої інстанції із дотриманням норм матеріального і процесуального права та додаткового правового аналізу не потребують, а також на законність судового рішення не впливають і зводяться лише до переоцінки доказів по справі.

Що стосується посилання на постанову Верховного Суду від 9 серпня 2018 року, то судова колегія відхиляє їх, оскільки висновки суду зроблені в іншій справі.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, правильно застосував положення СК України, на підставі доказів, поданих сторонами, дійшов правомірного висновку про зменшення розміру стягуваних аліментів та відмову в задоволенні зустрічного позову, судова колегія погоджується з рішенням суду в частині визначення розміру таких аліментів, оскільки суд вірно надав оцінку та врахував матеріальний стан відповідача, позивача, та те, що позивач перебуває у іншому шлюбі та на його утриманні знаходиться інша дитина на утримання якої він також сплачує аліменти.

Також, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне роз`яснити, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (частина перша статті 192 СК України).

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 15 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий С.С. Кругова

Судді І.О. Бровченко

Н.П. Пилипчук