Дата документу 06.08.2019 Справа № 336/1182/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/1182/17
Провадження №22-ц/807/1756/19
Головуючий в 1-й інстанції Галущенко Ю.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2019 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С. В.,
суддів:Крилової О.В., Полякова О.З.,
секретарКулабухова І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 лютого 2019 року, ухвалене в м. Запоріжжі у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2017 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі ПАТ «Укрсоцбанк») звернулося до суду із позовом, уточненим в процесі розгляду справи в якому зазначає, що 03.12.2007 року між АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено генеральний договір про здійснення кредитування №120/224/07 від 03.12.2007р. відповідно до умов якого банк надав відповідачу ОСОБА_1 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в межах загального ліміту в сумі 40 000,00 доларів США, строком до 02.12.2022 р. 13.12.2007 року між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду № 120/255/01/07до генерального договору №120/224/07 від 03.12.2007р. згідно п.1. якої позивач надав відповідачу кредит в сумі 17 900,00 дол. США (сімнадцять тисяч дев`ятсот доларів США 00 центів), зі сплатою 13,5 (тринадцять цілих п`ять десятих) відсотків річних, з рівномірним щомісячним погашенням кредиту, з кінцевим терміном погашення основної заборгованості по Кредиту до 02.12.2022 року. В якості забезпечення виконання зобов`язань за генеральним договором №120/224/07 від 03.12.2007р. між позивачем та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 укладено договір іпотеки № 120/218-І-120/224/07 від 3 грудня 2007 року, відповідно до умов якого останні передали в іпотеку в якості забезпечення виконання трикімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 Посилаючись на те, що всупереч умовам кредитного договору зобов`язання позичальником ОСОБА_1 щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами не виконуються, у зв`язку з чим станом на 20.11.2015 року заборгованість за кредитним договором складає 1 589 181,88 грн.(один мільйон п`ятсот вісімдесят дев`ять тисяч сто вісімдесят одна грн.88 коп.) , яка складається з суми заборгованості за кредитом - 27391,20 доларів США, що в еквіваленті становить 652982,82грн., суми заборгованості за відсотками-26338,84 доларів США, що в еквіваленті становить 627895,38грн., пені за несвоєчасне повернення кредиту -3731,47доларів США, що в еквіваленті становить 88955,01 грн., пені за несвоєчасне повернення відсотків - 9201,19 доларів США, що в еквіваленті станових 219348,67грн., Банк просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: трикімнатну квартиру на першому поверсі 4 поверхового житлового будинку, загальною площею 83,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 , виданого Шевченківською районною адміністрацією м. Запоріжжя 19.07.2000р., зареєстрована «Орендним підприємством «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» в реєстровій книзі № 290,«запис 40096 за реєстраційним № 2557703, визначивши спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження з початковою ціною реалізації не нижчою ніж 303000,00 грн., ціною, яка встановлена відповідно до п. 1.2. іпотечного договору, стягнути з відповідачів судовий збір.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 лютого 2019 року позов задоволено.

Для задоволення вимог Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" за Генеральним договором №120/224/07 від 03.12.2007р. у загальній сумі 66 662,70 доларів США, що в еквіваленті за курсом на день складання розрахунку становить 1 589 181,88 грн.(один мільйон п`ятсот вісімдесят дев`ять тисяч сто вісімдесят одна грн.88 коп.) , яка складається з суми заборгованості за кредитом -27391,20 доларів США, що в еквіваленті становить 652982,82грн., суми заборгованості за відсотками-26338,84 доларів США, що в еквіваленті становить 627895,38грн., пені за несвоєчасне повернення кредиту -3731,47доларів США, що в еквіваленті становить 88955,01 грн., пені за несвоєчасне повернення відсотків - 9201,19 доларів США, що в еквіваленті станових 219348,67грн. Звернути стягнення на предмети іпотеки, а саме: трикімнатну квартиру на першому поверсі 4 поверхового житлового будинку, загальною площею 83,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 , виданого Шевченківською районною адміністрацією м. Запоріжжя 19.07.2000р., зареєстрована «Орендним підприємством «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» в реєстровій книзі № 290,«запис 40096 за реєстраційним № 2557703.

Визначено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження з початковою ціною реалізації не нижчою ніж 570762,00грн., ціною, яка встановлена відповідно до звіту № ВА 170926-009 від 26.09.2017 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН НОМЕР_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», МФО 300023, , на р/р НОМЕР_3 , судовий збір в сумі 5959,43 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ІПН НОМЕР_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», МФО 300023, , на р/р НОМЕР_3 , судовий збір в сумі 5959,43 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ІПН НОМЕР_5 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», МФО 300023, , на р/р НОМЕР_3 , судовий збір в сумі 5959,43 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ІПН НОМЕР_6 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», МФО 300023, , на р/р НОМЕР_3 , судовий збір в сумі 5959,43 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що ціна реалізації предмета іпотеки визначена у розмірі 570762 грн. є необґрунтованою, оскільки звіт-оцінки № ВА170926-009 від 26.09.2017 року складений суб`єктом оціночної діяльності без проведення огляду квартири. Розмір заборгованості за договором є суперечливим та неузгодженим, оскільки судом першої інстанції необґрунтовано не застосовано строки позовної давності, щодо вказаних вимог. Апелянт вважає, що за умови відсутності узгодженого розміру заборгованості перед Банком пред`явлення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки є передчасним. Відповідно до п.4.8 Іпотечного договору, реалізація предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження можлива тільки в разі звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса. Таким чином, звернувшись до суду з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження банк порушив вимоги іпотечного договору. Також в рішенні суду не зазначено про зупинення його виконання в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 03.12.2007 року між АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено генеральний договір про здійснення кредитування №120/224/07 від 03.12.2007р. відповідно до умов якого банк надав відповідачу ОСОБА_1 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в межах загального ліміту в сумі 40 000 доларів США, строком до 02.12.2022 року.

13.12.2007 року між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду № 120/255/01/07 до генерального договору №120/224/07 від 03.12.2007р. згідно п.1. якої позивач надав відповідачу кредит в сумі 17 900,00 дол. США (сімнадцять тисяч дев`ятсот доларів США 00 центів), зі сплатою 13,5 (тринадцять цілих п`ять десятих) відсотків річних, з рівномірним щомісячним погашенням кредиту, з кінцевим терміном погашення основної заборгованості по Кредиту до 02.12.2022 року.

В якості забезпечення виконання зобов`язань за генеральним договором №120/224/07 від 03.12.2007р. між позивачем та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 укладено договір іпотеки № 120/218-І-120/224/07 від 3 грудня 2007 року, відповідно до умов якого останні передали в іпотеку в якості забезпечення виконання трикімнатну квартиру на першому поверсі 4 поверхового житлового будинку, загальною площею 83,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 , виданого Шевченківською районною адміністрацією м. Запоріжжя 19.07.2000р., зареєстрована «Орендним підприємством «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» в реєстровій книзі № 290,«запис 40096 за реєстраційним № 2557703.

19.12.2007р. між позивачем та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду №120/248/02/07 до генерального договору №120/224/07 від 19.12.2007р. (надалі Додаткова угода-2), згідно п.1. якої позивач надав відповідачу кредит в сумі 5 000,00 дол. США (п`ять тисяч доларів США 00 центів), зі сплатою 13,5 (тринадцять цілих п`ять десятих) відсотків річних, з рівномірним щомісячним погашенням кредиту, з кінцевим терміном погашення основної заборгованості по Кредиту до 02.12.2022 року.

23.04.2007р. між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду №120/399/03/08 до генерального договору №120/224/07 від 23.04.2007р. (надалі Додаткова угода-3), згідно п.1. якої позивач надав відповідачу кредит в сумі 7 000,00 дол. США (сім тисяч доларів США 00 центів), зі сплатою 14 (чотирнадцять цілих) відсотків річних, з рівномірним щомісячним погашенням кредиту, з кінцевим терміном погашення основної заборгованості по Кредиту до 02.12.2022 року.

Зобов`язання позивачем за договором кредиту були виконанні в повному обсязі, що підтверджується меморіальним ордером № 75-07 від 04.12.2007 р., 75-09 від 19.12.2007 року, L6-01 від 23.04.2008 року.

21.10.2008р. між позивачем та ОСОБА_1 було підписано Додаткові угоди №1 до Додаткової угоди-1, Додаткової угоди-2 та Додаткової угоди-3, відповідно до яких було встановлено процентну ставку за користування кредитами на рівні 14,5 (чотирнадцять цілих п`ять десятих) відсотків річних, всі інші умови Додаткових угод залишились без змін.

21.10.2008 року між сторонами було укладено договір про внесення змін та доповнень № 1 до генерального договору № 120/224/07 від 03.12.2007 року у зв`язку зі зміною умов кредитування.

26.01.2011р. між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було підписано Додаткові угоди №2 до Додаткової угоди-1, Додаткової угоди-2 та Додаткової угоди-3, відповідно до яких було встановлено процентну ставку за користування кредитами на рівні 14,81 (чотирнадцять цілих вісімдесят одна сота) відсотків річних, змінився порядок та строки погашення заборгованості та відсотків за користування кредитом, всі інші умови Додаткових угод залишились без змін.

Пунктом 2.5. Договору кредиту, визначено, що погашення Кредиту здійснюється в строки/терміни, визначені цим договором та додатковими угодами до нього, але в будь-якому випадку повне погашення має біти здійснене не пізніше останнього строку дня кредитування. А п. 2.2. Додаткових угод №2 від 26.01.2011р. до Додаткових угод 1-3 передбачено, що Відповідач зобов`язаний погашати Кредит у валюті кредиту рівними частинами, не пізніше 05 числа кожного місяця, починаючі з 05.08.2012р.

Порядок нарахування та погашення відсотків за Кредитом встановлений п. 2.6. Договору кредиту встановлено, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на суму фактичної заборгованості за кредитом у валюті кредиту за методом факт/360, де факт фактична кількість днів у періоді, за який здійснюється нарахування процентів, 360 умовна кількість днів у році. Відповідно до п. 2.7 Договору кредиту, Відповідач зобов`язувався сплачувати проценти за користування Кредитом щомісячно, згідно умов викладених в додаткових угодах до цього Договору, починаючи з наступного від місяця надання Кредиту.

А саме, згідно п. 3.2.1. Додаткових угод №2 від 26.01.2011р. до Додаткових угод 1-3 сплата відсотків за користування кредитом здійснюється щомісячно не пізніше 05 числа включно місяця, наступного за місяцем, за який нараховані проценти.

Відповідач, порушуючи виконання умов Договору кредиту в односторонньому порядку, всупереч ст. 526, 530, 629 ЦКУ, припинив повертати основну суму кредиту, сплачувати відсотки за користування кредитом та неустойку.

Так, за обрахунком банку станом на 20.11.2015 року заборгованість відповідача ОСОБА_1 за Генеральним договором №120/224/07 від 03.12.2007р. у загальній сумі 66 662,70 доларів США, що в еквіваленті за курсом на день складання розрахунку становить 1 589 181,88 грн.(один мільйон п`ятсот вісімдесят дев`ять тисяч сто вісімдесят одна грн.88 коп.) , яка складається з суми заборгованості за кредитом -27391,20 доларів США, що в еквіваленті становить 652982,82грн., суми заборгованості за відсотками-26338,84 доларів США, що в еквіваленті становить 627895,38грн., пені за несвоєчасне повернення кредиту -3731,47доларів США, що в еквіваленті становить 88955,01 грн., пені за несвоєчасне повернення відсотків - 9201,19 доларів США, що в еквіваленті станових 219348,67грн.

Згідно із п. 4.3.7 Договору кредиту, в разі невиконання позичальником обов`язків, щодо повернення повної суми заборгованості та сплати відсотків, на вимогу позивача, відповідач ОСОБА_1 зобов`язаний достроково, протягом 30 календарних днів з дня отримання вимоги повернути кредит у сумі загального ліміту кредитування, або у сумі, надання якої передбачено відповідною додатковою угодою, сплатити проценти та/або комісії, а також можливу неустойку (штраф, пеню).

В порядку досудового врегулювання спору відповідачам направлено лист-вимогу від 10.01.2017 року, проте жодних заходів щодо погашення заборгованості вжито не було.

Згідно п 4.1 Іпотечного договору, у разі невиконання позичальником основного зобов`язання Іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

П. 4.6 Іпотечного договору встановлено, що звернення стягнення може здійснюватися на підставі рішення суду, та у разі звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, застосовується реалізація предмета іпотеки на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження.

Встановивши, що основним позичальником умови кредитного договору не виконуються, суд дійшов до висновку, що позивач обґрунтовано звернувся до суду за захистом свого порушеного права, в спосіб визначений законом.

Згідно із п 1.2 Іпотечного договору заставна вартість предмета іпотеки за згодою сторін становила 303000,00 грн.

Зважаючи на зміну економічної ситуації в країні, ринку нерухомості, що відбулися після підписання сторонами іпотечного договору, вказана вартість об`єкта нерухомості значно зросла.

Так, як визначено Звітом № ВА 170926-009 від 26.09.2017 року вартість предмета іпотеки, а саме трикімнатна квартира на першому поверсі 4 поверхового житлового будинку, загальною площею 83,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 , виданого Шевченківською районною адміністрацією м. Запоріжжя 19.07.2000р., зареєстрована «Орендним підприємством «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» в реєстровій книзі № 290,«запис 40096 за реєстраційним № 2557703, станом на 26.09.2017 року складає 570 762 грн.

Розглянувши матеріали справи суд першої інстанції дійшов висновку, що порушене право позивача, підлягає захисту в повному обсязі, а обраний ним спосіб жодним чином не суперечить закону, сума визначена у звіті не суперечить загальним нормам законодавства.

З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів повністю погодитись не може виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст.ст.1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Сторони зобов`язані дотримуватися умов укладено договору та виконувати взяті на себе зобов`язання у встановлений договором строк (термін) його виконання, що передбачено ст.ст. 526, 530 ЦК України.

Банк свої зобов`язання за Кредитним договором повністю виконав, надавши відповідачу ОСОБА_1 кредит, в розмірі та строки передбачені Кредитним договором.

Відповідач порушив умови укладеного кредитного договору, оскільки, відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України).

Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Заборгованість за кредитним договором розрахована банком відповідно до позову станом на 20.11.2015 року.

Між тим, 22. 05.2014 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до ОСОБА_1 з позовом який було подано до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків про стягнення заборгованості з цим же договором кредиту (т. 2 а.с. 90-91).

За вказаним позовом третейським судом 26 вересня 2014 року було ухвалено рішення про стягнення заборгованості (т. 2 а.с. 92-93). Однак вказане рішення не виконувалось і було скасовано судами загальної юрисдикції.

Звернувшись у травні 2014 року до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків з вимогою, щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , ПАТ «Укрсоцбанк» змінив строк дії договору, який припинив свою дію з дати подання позову, вимогами позову визначено загальний розмір заборгованості за кредитним договором.

Звертаючись з позовом до третейського суду банк визначив всю заборгованість за Генеральним договором №120/224/07 від 03.12.2007 станом на 04.03.2014 року (т. 2 а.с. 90 зворот-91):

1)заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем за додатковою угодою №120/225/01/07 від 04.12.2007 року до Генерального договору №120/224/07 від 03.12.2007р. складає:

-сума заборгованості за кредитом 16316,00 доларів США;

-сума заборгованості за відсотками 11385,07 доларів США;

-розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту - 240,42 долари США;

-розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків 1353,65 доларів США.

2)заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем за додатковою угодою №120/248/02/07 від 19.12.2007р. до Генерального договору №120/224/07 від 03.12.2007р. складає:

-сума заборгованості за кредитом 4555,20 доларів США;

-сума заборгованості за відсотками 3290,30 доларів США;

-розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту 66,07 доларів США;

-розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків 402,02 доларів США.

3)заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем за додатковою угодою №120/399/03/08 від 23.04.2008р. до Генерального договору №120/224/07 від 03.12.2007р. складає:

-сума заборгованості за кредитом 6520,00 доларів США;

-сума заборгованості за відсотками 4609,44 доларів США;

-розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту 95,43 доларів США;

-розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків 561,46 доларів США, що становить5610,37гривень;

Поза цим строком нарахування пені та відсотків за кредитним договором є неправомірним.

Вимоги з підстав передбачених ст. 625 ЦК України, банком не заявлені.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1174цс16.

При цьому, як зазначено, банк звернувся з позовом до суду у цій справі збільшивши заборгованість яка була станом на 04.03.2014 року за рахунок пені та відсотків нарахованих поза межами дії договору.

Таким чином загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ "Укрсоцбанк" за Генеральним договором №120/224/07 від 03.12.2007 року становить 49 395,06 доларів США, яка складається з суми заборгованості за кредитом у розмірі 27 391,2 доларів США, суми заборгованості за відсотками у розмірі 19 284,81 долар США, пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 401,92 доларів США, пені за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 2 317,13 доларів США.

Згідно частини 1 статті 11 Закону України "Про іпотеку", майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

Згідно частини 1 статті 33 Закону України "Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до частини 3 статті 33 Закону України "Про іпотеку", звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки, згідно статті 33 Закону України "Про іпотеку", є невиконання або неналежне виконання боржником основного зобов`язання, внаслідок чого, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Таким чином, суд першої інстанції вірно дійшов висновку, щодо задоволення вимог позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед Банком, між тим розмір заборгованості встановлено не вірно, оскільки з наведеного загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ "Укрсоцбанк" за Генеральним договором №120/224/07 від 03.12.2007 року становить 49 395,06 доларів США.

Відповідно до Закон України № 1304-VII "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", яким запроваджено мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону № 898-IV, якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

Судом першої інстанції неправомірно не застосовано вимоги вказаного закону, оскільки рішення суду у частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" не підлягає виконанню.

Щодо доводів апеляційної скарги з приводу пропуску банком строку позовної давності, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов`язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою.

Так, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

У зобов`язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Звернення Банку з позовом до відповідача ОСОБА_1 до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків, третейський розгляд справи, розгляд питання щодо скасування цього рішення судами загальної юрисдикції вказує на те, що Банк не пропустив строк позовної давності, а тому підстави для її застосування відсутні.

У зв`язку з викладеним, апеляційна скаргу слід задовольнити частково, оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи викладене, з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 4410,57 грн. з кожного.

Крім того, оскільки відповідно до ухвали суду від 06.06.2019 року сплата апелянтом ОСОБА_1 суми судового збору в розмірі 35756,60 грн. грн. за подання апеляційної скарги була відстрочена до ухвалення рішення у справі, з урахування часткового задоволення вимог апеляційної скарги з ОСОБА_1 підлягає стягненню сума судового збору в сумі 26463,46 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 лютого 2019 року скасувати та прийняти нову постанову.

У рахунок погашення заборгованості для задоволення вимог Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" за Генеральним договором №120/224/07 від 03.12.2007 року у загальній сумі 49 395,06 доларів США, яка складається з суми заборгованості за кредитом у розмірі 27 391,2 доларів США, суми заборгованості за відсотками у розмірі 19 284,81 доларів США, пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 401,92 доларів США, пені за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 2 317,13 доларів США, звернути стягнення на предмети іпотеки, а саме: трикімнатну квартиру на першому поверсі 4 поверхового житлового будинку, загальною площею 83,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 , виданого Шевченківською районною адміністрацією м. Запоріжжя 19.07.2000р., зареєстрована «Орендним підприємством «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» в реєстровій книзі № 290, запис 40096 за реєстраційним № 2557703, шляхом реалізації предмета іпотеки з прилюдних торгів за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності - незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

В решті позову відмовити.

Рішення суду у частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" не підлягає виконанню.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН НОМЕР_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», МФО 300023, , на р/р НОМЕР_3 , судовий збір в сумі 4410,57 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН НОМЕР_2 на користь держави судовий збір у розмірі 26463,46 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ІПН НОМЕР_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», МФО 300023, , на р/р НОМЕР_3 , судовий збір в сумі 4410,57 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ІПН НОМЕР_5 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», МФО 300023, , на р/р НОМЕР_3 , судовий збір в сумі 4410,57 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ІПН НОМЕР_6 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», МФО 300023, , на р/р НОМЕР_3 , судовий збір в сумі 4410,57 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 09 серпня 2019 року.

Судді: С. В. Кухар

О. В. Крилова

О. З. Поляков