Житомирський апеляційний суд
Справа №285/1138/14-ц Головуючий у 1-й інст. Романюк Ю.Г.
Категорія 26 Доповідач Шевчук А. М. ПОСТАНОВА
31 липня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючої судді Шевчук А.М.,
суддів: Коломієць О.С., Талько О.Б.,
з участю секретаря судового засідання Хоменка Я.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі
цивільну справу №285/1138/14-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фудексперт» до Приватного сільськогосподарського підприємства «Случ-Агро», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , законним представником якого є ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4
на заочне рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 14 травня 2014 року, яке ухвалене під головуванням судді Романюка Ю.Г. у м. Новограді-Волинському,
У 2014 році Товариство з обмеженою відповідальністю «Агробонус» (надалі - ТОВ «Агробонус») звернулося до суду із позовом до Приватного сільськогосподарського підприємства «Случ-Агро» (надалі - ПСП «Случ-Агро»), ОСОБА_1 та ОСОБА_5 . Просило в солідарному порядку стягнути з відповідачів заборгованість у загальній сумі 2 482 852 грн. 53 коп., яка складається із: 1 734 349,88 грн. основного боргу, 279 230,33 грн. відсотків за користування товарним кредитом, 99 451,90 грн. пені, 346 869,98 грн. штрафу, 22 950,44 трьох процентів річних. Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 28 лютого 2013 року уклало із ПСП «Случ-Агро» договір поставки №В3036, за умовами якого поставило ПСП «Случ-Агро» товар, а саме: насіння сільськогосподарських культур та засоби захисту рослин на загальну суму 1 821 393,08 грн., а ПСП «Случ-Агро» провело часткову оплату товару в загальній сумі 87 043,20 грн. За умовами договору поставки та специфікацій кінцевий строк розрахунку за отриманий товар становив 01 жовтня 2013 року. Однак повний розрахунок не проведений (1 821 393,08 грн. - 87 043,20 грн.). Умовами договору передбачена для покупця плата за користування товарним кредитом у розмірі 0,1% від вартості поставленого та не оплаченого товару за кожен календарний день користування до дня оплати товару в повному обсязі у разі поставки товару до його повної плати (п.5.8 договору поставки). Також за порушення строку оплати передбачена пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ (п.7.4 договору поставки) та штраф в розмірі 20% від вартості несвоєчасно оплаченого товару (п.7.5 договору поставки). Посилаючись на положення ст.625 ЦК України, вважає, що до стягнення підлягає й три процента річних від простроченої суми. У забезпечення виконання основного зобов`язання 25 червня 2013 року між ТОВ «Агробонус» і ОСОБА_1 , а 28 лютого 2013 року між ТОВ «Агробонус» і ОСОБА_5 укладені договори поруки.
Заочним рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 14 травня 2014 року позов задоволено у повному обсязі. Стягнуто у солідарному порядку з ПСП «Случ-Агро», ОСОБА_1 ОСОБА_5 на користь ТОВ «Агробонус» заборгованість на загальну суму 2 482 852,53 грн., яка включає: 1 734 349,88 грн. основного боргу, 279 230,33 грн. відсотків за користування товарним кредитом, 99 451,90 грн. пені, 346 869,98 грн. штрафу, 22 950,44 грн. трьох процентів річних, а також - 3 654 грн. судового збору. Окрім того, стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на користь ТОВ «Агробонус» витрати, пов`язані з публікацією у пресі оголошення про виклик відповідачів, в розмірі 693 грн.
Ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 23 червня 2017 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволені заяви про перегляд заочного рішення (а.с.220 т.1).
Не погодившись із заочним рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить заочне рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Зазначає, що процесуального залучення правонаступника позивача у справі здійснено не було, а відбулася лише заміна стягувача у виконавчому провадженні. Окрім того, суд не перевірив особу позивача, тобто ТОВ «Агробонус», яка відповідно до інформації з ЄДРПОУ ніколи не існувала, а ідентифікаційний код 36426339 присвоєно іншій юридичній особі. Отже, на думку скаржника рішення ухвалено на користь не існуючої юридичної особи. Також постановою Господарського суду Житомирської області від 25 квітня 2017 року ПСП «Случ-Агро» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Порука припиняється у разі припинення основного зобов`язання. Оскільки зобов`язання за договором поставки припинилося, то припинилися й зобов`язання за договорами поруки. Окрім того, зважаючи на статус сторін справу належало розглядатися у порядку господарського, а не цивільного судочинства.
Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 11 вересня 2017 року до участі в справі як правонаступника позивача ТОВ «Агробонус» залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Фудексперт» (надалі-ТОВ «Фудексперт»), а також малолітнього ОСОБА_2 , законним представником якого є мати ОСОБА_3 , в якості правонаступника відповідача ОСОБА_5 (а.с.64 т.2).
Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 27 листопада 2017 року апеляційна скарга була задоволена, заочне рішення суду першої інстанції було скасоване та ухвалено нове про відмову в задоволені позову і вирішено питання судових витрат.

Постановою Верховного Суду від 28 листопада 2018 року рішення Апеляційного суду Житомирської області від 27 листопада 2017 року скасовано, а справа передана на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Перевіривши при новому розгляді законність та обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України в оскаженій частині, колегія суддів апеляційного суду доходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Так, апеляційна скарга подана ОСОБА_4 , який згідно з довіреністю від 02 лютого 2017 року уповноважений представляти інтереси ОСОБА_1 , а тому апеляційний суд переглядає заочне рішення суду першої інстанції щодо вирішення вимог відносно відповідача ОСОБА_1 . Отже, апеляційний суд не має процесуальних підстав для перегляду заочного рішення відносно відповідачів ПСП «Случ-Агро» та ОСОБА_2 , законним представником якого є ОСОБА_3 , оскільки вони не подавали апеляційної скарги, а тому апеляційний суд не робить висновків щодо інших відповідачів, оскільки вони його не оскаржували.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що 28 лютого 2013 року між ТОВ «Агробонус» (постачальник) та ПСП «Случ-Агро» (покупець) укладений договір поставки №В3036, за умовами якого ТОВ «Агробонус» зобов`язалося поставити і передати у власність ПСП «Агробонус» насіння сільськогосподарських культур та засоби захисту рослин, а покупець зобов`язався прийняти й оплатити товар на умовах, визначених даним договором (а.с.6-11 т.1).

На забезпечення виконання основного зобов`язання, у тому числі, між ТОВ «Агробонус» (кредитор) та ОСОБА_1 (поручитель) 25 червня 2013 року був укладений договір поруки, за умовами якого останній поручився перед ТОВ «Агробонус» (ідентифікаційний код 36426339) за виконання зобов`язань ПСП «Случ-Агро» (боржник) за договором поставки від 28 лютого 2013 року №В3036 в частині оплати ПСП «Случ-Агро» вартості товару, який становить 1 821 393,08 грн., а також штрафних санкцій, збитків тощо, оплата яких передбачена договором поставки (а.с.41-44 т.1).

ТОВ «Агробонус» (ідентифікаційний код 3642339) після відступлення права вимоги ТОВ «Фудексперт», у серпні 2016 року, змінило назву на ТОВ «Санторгтрейд» та юридичну адресу.

Відповідно до п.2.1 договору поруки поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором за належне виконання боржником забезпеченого договором зобов`язання.

Сторони договору поруки домовилися, що відповідальність ОСОБА_1 настає з моменту порушення основного зобов`язання ПСП «Случ-Агро» (п.3.1 договору поруки).

Так, за умовами договору поставки та специфікацій до нього від 05 березня 2013 року, від 27 березня 2013 року, двох від 26 квітня 2013 року, від 14 травня 2013 року, чотирьох від 23 травня 2013 року та від 28 травня 2013 року (а.с.12-21) відстрочений платіж - плата до 01 жовтня 2013 року, тобто кінцевий строк розрахунку за отриманий товар - 01 жовтня 2013 року.

Згідно з пунктом 3.2 договором поруки кредитор звертається до поручителя із письмовою вимогою про виконання зобов`язання, якщо основне зобов`язання не було виконане боржником, не раніше наступного робочого дня після настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання повність або частинами.

Із вимогою щодо сплати заборгованості ТОВ «Агробонус» звернулося до ОСОБА_1 02 жовтня 2013 року, яку останній отримав 29 жовтня 2013 року (а.с.53 т.1).

Разом із тим, у вищевказаному договорі поруки виписані випадки припинення поруки, які не підпадають під обставини даної справи та не встановлено строку припинення поруки.

Відповідно до першого та другого речень частини четвертої ст.559 ЦК України, що діяли у таких редакціях на час виникнення спірних правовідносин, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Строк дії поруки не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не може.

Із огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов`язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред`явленням кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання.

Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку виконання основного зобов`язання.

Із даним позовом до суду до поручителя і відповідача ОСОБА_1 ТОВ «Агробонус» звернулося після припинення поруки.

Дана правова позиція, висловлена Верховним Судом України у постановах від 17 вересня 2014 року в справі №6-53цс14, від 14 вересня 2016 року в справі №6-1451цс16, підтримана Верховним Судом у постанові від 21 березня 2018 року в справі №61-5541св18, який не знайшов підстав відступити від такого правового висновку щодо застосування норми права у подібних відносинах.

Оскільки кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя ОСОБА_1 , що припинило поруку, то вимоги до даного відповідача не підлягають до задоволення.

Відповідно до положень ст.376 ЦПК України апеляційний суд заочне рішення суду першої інстанції в частині солідарного стягнення з поручителя ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості на загальну суму 2 482 852 грн. 53 коп., судового збору в сумі 3 654 грн. та витрат, пов`язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик, в розмірі 693 грн. скасовує та ухвалює в цій частині нове судове рішення, яким відмовляє у задоволені позову до поручителя ОСОБА_1 .

Судовий збір у сумі 4 020 грн., понесений на оплату апеляційної скарги, стягується на користь скаржника, що узгоджується із приписами ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,376,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 задовольнити частково.

Заочне рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 14 травня 2014 року в частині солідарного стягнення з поручителя ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості на загальну суму 2 482 852 грн. 53 коп., судового збору в сумі 3 654 грн. та витрат, пов`язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик, в розмірі 693 грн. скасувати та ухвалити у цій частині нове судове рішення.

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальність «Фудексперт» у задоволені позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальність «Фудексперт» (Київська обл., м. Ірпінь, смт Ворзель, вул. Окружна, буд. 11; ідентифікаційний код 3801584) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 4 020 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 08 серпня 2019 року.