Дата документу 13.12.2019 Справа № 310/5265/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 310/5265/17 Головуючий у 1-й інстанції: Прінь І.П.
Провадження №22-ц/807/3283/19 Суддя-доповідач Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача суддів: за участю секретаряПодліянової Г.С., Гончар М.С., Кочеткової І.В., Путій Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Железняк Василь Семенович на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ в натурі житлового будинку, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2017 року ОСОБА_2 звернулося з позовом до ОСОБА_1 про поділ в натурі житлового будинку, який неодноразово уточнювала.

В обґрунтування позову позивачка вказує, що їй на підставі договору купівлі - продажу, який був укладений 12.10.2016 року з відповідачем ОСОБА_1 , належить 1/ 4 частка житлового будинку АДРЕСА_1 , що складається з житлового будинку «А», житлової прибудови «А1», ганку до «А1», господарської будівлі «Г», літньої кухні «Б», тамбуру до літньої кухні «В», літньої кухні «Е», сараю «Д», вбиральні «Ж», душу «З», сараю «И», паркану №1, паркану №2, паркану №3, ганку до «Г», замощення І. Земельна ділянка під будинком не приватизована.

10 липня 2017 року ОСОБА_2 в усній формі звернулася до ОСОБА_1 з пропозицією укласти договір про поділ житлового будинку та земельної ділянки, однак остання відмовилася, більш того, чинить перешкодити у користуванні її майном. Постійно розміщує оголошення про продаж будинку, погрожує знищити майно ОСОБА_2 , все майно, включаючи і частку позивачки, відповідачка здає квартирантам. ОСОБА_2 не може дійти домовленості з відповідачкою щодо поділу житлового будинку, а тому просить поділити його в судовому порядку. ОСОБА_2 просить здійснити поділ житлового будинок АДРЕСА_1 відповідно до варіанту №1 судової будівельно-технічної експертизи №138/10-17 від 05.10.2017 року і виділити їй в натурі в рахунок належної їй 1/4 частини такі приміщення: з житлового будинку «А»: кімнату №1-8 площею 11,7 кв.м., вартістю 20938,00 грн.; кімнату №1-9 площею 22,4 кв.м., вартістю 40087,00 грн.; літню кухню «Б» вартістю 121174,00 грн.; тамбур до літньої кухні «В» вартістю 924,00 грн.; сарай «И» вартістю 8641,00 грн.; замощення І вартістю 561,00 грн.; частку паркану №1 площею 5,65 кв.м., вартістю 302,00 грн., загальною вартістю майна 192628 грн. Також просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь понесені нею судові витрати у розмірі 13 624,16 грн.

ОСОБА_1 подала зустрічний позов до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Борисенко С.М., про визнання договору купівлі-продажу ј частки житлового будинку недійсним. Ухвалою суду від 11.12.2017р. (а.с.118 т.1) зустрічний позов був прийнятий до провадження і об`єднаний в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_2 .

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 06 вересня 2016 року прийнято відмову за зустрічним позовом ОСОБА_1 від позовних вимог до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Борисенко Сергій Миколайович, про визнання договору купівлі-продажу недійсним та закрито провадження у справі у цій частині.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24 квітня 2019 року поділено в натурі житловий будинок АДРЕСА_1 виділено ОСОБА_2 , в рахунок належної їй 1/ 4 частини житлового будинку АДРЕСА_1 наступні будівлі і споруди на загальну вартість 192628,00 грн.:

-з житлового будинку літ. «А»: кімнату №1-8 площею 11,7 кв.м., вартістю 20938,00 грн.; кімнату №1-9 площею 22,4 кв.м., вартістю 40087,00 грн.;

-літню кухню літ. «Б» вартістю 121174,00 грн.;

-тамбур до літньої кухні літ. «В» вартістю 924,00 грн.;

-сарай літ. «И» вартістю 8641,00 грн.;

-замощення І вартістю 561,00 грн.;

-частку паркану №1 площею 5,65 кв.м., вартістю 302,00 грн.

Виділено ОСОБА_1 в рахунок належної їй 3/ 4 частки житлового будинку АДРЕСА_1 наступні будівлі і споруди на загальну вартість 577371,00 грн.:

-з житлового будинку літ. «А»: коридор №1-6 площею 11,1 кв.м., вартістю 19865,00 грн.; кімнату №1-7 площею 7,0 кв.м. вартістю 12527,00 грн.; коридор №1-10 площею 6,8 кв.м., вартістю 12169,00 грн.; шафу №1-11 площею 0,3 кв.м., вартістю 537,00 грн.;

-житлову прибудову літ. «А1» вартістю 314751,00 грн.;

-прибудову літ. «а» вартістю 21856,00 грн.;

-господарську будівлю літ. «Г» вартістю 290,00 грн.;

-ганок до літ. «Г» вартістю 290,00 грн.;

-ганок до літ. «Г» вартістю 691,00 грн.;

-літню кухню літ. «Е» вартістю 15693,00 грн.;

-сарай літ. «Д» вартістю 2231,00 грн.;

-вбиральню літ. «Ж» вартістю 5958,00 грн.;

-душ літ. «З» вартістю 4325,00 грн.;

-паркан №2 вартістю 5505,00 грн.;

-паркан №3 вартістю 442,00 грн.;

-частку паркану №1 площею 5,65 кв.м., вартістю 302,00 грн.

Припинено право спільної часткової власності співвласників ОСОБА_2 і ОСОБА_1 на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 різницю у вартості нерухомого майна в сумі 128,00 гривень.

Витрати, пов`язані з улаштуванням ізольованих квартир в будинку покладено на позивача ОСОБА_2 .

Судовий збір у розмірі 640,00 грн. (шістсот сорок гривень), сплачений позивачем ОСОБА_2 за квитанцією №781410025 від 14.08.2017 року компенсувати за рахунок держави.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на проведення експертизи у розмірі 12005,00 (дванадцять тисяч п`ять) гривень.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Железняк В. С. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи просить рішення суду скасувати та закрити провадження у справі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що суд розглянув справу без участі відповідача ОСОБА_1 , яка є інвалідом І групи, тяжко хворіє, про що суд повідомляв її представник адвокат Железняк В.С та просив суд з цієї причини відкласти розгляд справи. Договір купівлі-продажу 1/4 частини спірного житлового будинку був укладений представником ОСОБА_1 з одного боку та ОСОБА_2 з іншого боку, яка є матір`ю представника ОСОБА_1 , що суперечить ст. 238 ЦК України. Крім того, в договорі купівлі-продажу відсутній факт передачі грошей, будь-яких відомостей про попередній договір купівлі-продажу або сам договір матеріали справи не містять. У оскаржуваному рішенні вказано, що можливо поділити у натурі спірний житловий будинок, однак на думку апелянта, відсутнє погодження відповідних підприємств, установ, організацій, як це передбачено п. 22 Порядку проведення переобладнання і перепланувань індивідуальних жилих будинків, жилих і нежилих приміщень у житлових багатоквартирних будинках, кімнат у гуртожитках в м. Бердянськ № 122 від 18.03.2013 року.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

ОСОБА_1 та її представник адвокат Железняк В.С., будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи ( а. с. 101-102 т. 3 ) до апеляційного суду не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, будь яких клопотань від них не надходило.

Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За положенням ч. 1 п. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Рішення суду першої інстанції мотивовано наявністю підстав для здійснення виділу в натурі часток співвласників у праві власності на спірний житловий будинок з надвірними будівлями, з метою захисту права ОСОБА_2 на володіння та користування належним їй майном. Запропонований висновком експертизи варіант поділу будинку № 1 є найбільш зручнішим, має мінімальне відступлення від ідеальних часток, передбачає повну ізоляцію, враховуючи неприязнені стосунки сторін. Варіантів без переобладнань жилого приміщення експертом не запропоновано.

З таким висновком суду можна погодитися.

Судом установлено, що ОСОБА_4 належить 1/ 4 частка житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 12.10.2016 року, укладеного з ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Борисенко С.М. (а.с.7 т.1). Право власності позивачки на вказаний об`єкт нерухомості зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 18.10.2016 року (а.с.9-10 т.1).

Власником 3/ 4 частки цього будинку є відповідачка ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності від 18.02.2011р.(а.с.50 т.2).

Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 28.08.2017 року житловий будинок знаходиться на земельній ділянці площею 0,0527га, кадастровий номером №:09:011:0582, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с.40 т.1).

З технічного паспорту на житловий будинок станом на 17.10.2016р. ( а.с.12-14) вбачається, що будинок складається: з житлового будинку «А», житлової прибудови «А1», ганку до «А1», господарської будівлі «Г», літньої кухні «Б», тамбуру до літньої кухні «В», літньої кухні «Е», сараю «Д», вбиральні «Ж», душу «З», сараю «И», паркану №1, паркану №2, паркану №3, ганку до « ОСОБА_5 », ОСОБА_6 .

Ухвали суду від 16.08.2017 року була проведена будівельно - технічна експертиза (висновок №138/10-17 від 05.10.2017 року ( а.с.55-56 т.1).

Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи № 138/10-17 від 05.10.2017 року (а.с. 70-75 т. 1) експертом запропоновано три варіанти виділу в натурі в рахунок належної ОСОБА_2 1/4 частки нерухомого майна по АДРЕСА_1 :

- Варіант №1: з житлового будинку «А» кімнату №1-8 площею 11,7 кв.м., кімнату №1-9 площею 22,4 кв.м., літню кухню «Б», тамбур до літньої кухні «В», сарай «И», замощення І, частку паркану №1 площею 5,65 кв.м. Загальна вартість майна 192628 грн., що перевищує вартість ідеальної частки на 128 грн.;

- Варіант №2: з житлового будинку «А» кімнату №1-9 площею 22,4 кв.м., коридор №1-10 площею 6,8 кв.м., з житлового будинку «А» шафу №1-11 площею 0,3 кв.м., літню кухню «Б», тамбур до літньої кухні «В», літню кухню «Е», замощення І, частку паркану №1 площею 5,65 кв.м. Загальна вартість майна - 578 551 грн., що перевищує вартість ідеальної частки на 1052 грн.

- Варіант №3: з житлової прибудови кімнату №1-3, кімнату №1-4, вбиральню «Ж», душ «З», літню кухню «Е», паркан №2, частку паркану №1 площею 5,65 кв.м. Загальна вартість майна -185 762 грн., що менше вартості ідеальної частки на 6 738 грн.

Ухвалою суду від 05.09.2018 року (а.с.57-58, 144 т.2) у справі призначена додаткова будівельно-технічна експертиза на предмет визначення можливості обладнання окремого приміщення із влаштуванням окремого виходу з приміщень, що пропонуються до виділу позивачу за Варіантом №1 висновку №138/10-17 від 05.10.2017 року.

Відповідно до висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи №181/01-19 від 31.01.2019 року (а.с.169-173 т.2) експерт вважає можливим, з технічної точки зору, з приміщень двох кімнат №1-8, №1-9 житлового будинку «А» обладнати ізольовану квартиру, з улаштуванням окремого виходу через один з існуючих віконних отворів кімнати №1-9, що запропоновані у варіанту 1 висновку судової будівельно-технічної експертизи № 138/10-17 від 05.10.2017 року.

Зокрема, у висновку експерта зазначено, що розбирання підвіконної кладки зовнішньої стіни в межах ширини існуючого віконного прорізу не порушить несучі конструкції будівлі, не приведе до збільшення навантажень на фундаменти будівлі та не змінить її конструктивну розрахункову схему.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що право приватної власності є непорушним і ніхто не може бути позбавленим своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Поняття спільної часткової власності визначено в частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.

Згідно зі статтею 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то, з урахуванням конкретних обставин, такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна.

Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що сторони у справі не досягли згоди щодо виділу в натурі належних їм часток у праві спільної часткової власності

Отже, поділ є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом, що виключає можливість залишення у спільному користуванні співвласників будь-яких приміщень будинку.

Для визначення можливості та варіантів розподілу домоволодіння в натурі, у справі було проведено судову будівельно-технічну експертизу, та додаткову будівельно- технічно експертизу відповідно до висновку якої поділ спірного будинку можливий за трьома варіантами виходячи із ідеальних часток співвласників.

При цьому, варіант № 1 поділу майна найбільш прийнятний з точки зору доцільності, наближений до ідеальних часток власності та потребує менше матеріальних витрат.

Таким чином, суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, з метою захисту права ОСОБА_2 на володіння та користування належним їй майном, відповідно до варіанту № 1 поділу в натурі домоволодіння, який запропоновано у висновку судової будівельно-технічної від 05 жовтня 2017 року № 138/10-17 та додаткової судової будівельно- технічної експертизи № 181/01-19 від 31 січня 2019 року.

Суд першої інстанції також вірно зазначив, що оскільки влаштування дверного отвору із існуючого віконного прорізу, згідно висновку експерта, не порушить несучі конструкції будівлі, то в даному випадку, відповідно до приписів ст. 152 ЖК України, отримання дозволу на переобладнання житлового будинку не є необхідним.

Крім того, судом першої інстанції також було враховано те, що з 05 січня 2017 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2016 року № 1024 "Про внесення змін до Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків", якою скасована вимога щодо необхідності отримання дозволів на переобладнання та реконструкцію житлових приміщень та житлових будинків і гуртожитків.

За таких обставин доводи апеляційної скарги стосовно того, що судом вирішено спір без наявності у матеріалах справи позитивних висновків уповноважених органів про допустимість проведення робіт з переобладнання спірного будинку не заслуговують на увагу.

Крім того, експертом було зазначено, що подальші роботи, тобто після виділу часток, щодо забезпечення частин будинку автономними системами інженерного обладнання та встановлення необхідних приладів повинні проводитися кожним із співвласників за власні кошти. Тобто питання облаштування своїх часток інженерними мережами, у тому числі електро-, газо-, водопостачання та виготовлення технічних умов на перепланування вирішується власниками самостійно після поділу будинку та отримання правовстановлюючих документів на свої частки.

За таких обставин, правильними є висновок суду першої інстанцій про задоволення вимог ОСОБА_2 про розподіл спірного домоволодіння, обраний позивачем варіант, з яким погодився суд, відповідає ідеальним часткам співвласників. Крім того, суд взяв до увги, що позивач маючи частку у спірному будинку, не може використовувати його для власного проживання.

Отже, по суті судом спір вирішено та конфлікт між сторонами усунуто.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 не взявши до уваги клопотання її представника адвоката Железняк В.С. про відкладення розгляду справи не приймаються апеляційним судом.

Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 надійшла до суду в серпні 2017 року, ОСОБА_1 неодноразово не з`являлася до суду, що й було причиною відкладення розгляду справи. В судове засідання, яке було призначене на 24 квітня 2019 року ОСОБА_1 та її представник адвокат Железняк В.С. були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи ( а.с. 206-207 т. 2), проте до суду не з`явилися.

В матеріалах справи відсутні будь-які клопотання від ОСОБА_1 та її представника адвоката Железняк В.С. про відкладення судового засідання, яке було призначене на 24 квітня 2019 року.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність оскаржуваного судового рішенн не впливають, фактично зводяться до необхідності переоцінки доказів та незгоди з оцінкою доказів, наданою судом, а також пов`язуються з необхідністю встановлення обставин, які, на думку заявника, встановлені судом неповно і неправильно.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення ("Серявін та інші проти України" (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до підпункту "в" пункту 4 частини першої статті 382ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375,381, 382, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Железняк Василь Семенович залишити без задоволення.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24 квітня 2019 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повна постанова складена 13 грудня 2019 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Подліянова Г.С.Гончар М.С.Кочеткова І.В.