Постанова

Іменем України

08 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 722/235/17

провадження № 61-29910св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю.,

Коротенка Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Шебутинецька сільська рада Сокирянського району Чернівецької області, Сокирянська районна державна адміністрація Чернівецької області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 03 квітня 2017 року у складі судді Побережної О. Д. та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 25 липня 2017 року у складі колегії суддів: Кулянди М. І.,

Одинака О. О., Половінкіної Н. Ю.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ:

Короткий зміст позовних вимог:

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Шебутинецької сільської ради Сокирянського району Чернівецької області, Сокирянської районної державної адміністрації Чернівецької області, у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив зобов`язати відповідачів замінити належну йому на праві приватної власності земельну ділянку площею 0,25 га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, яка розташована в урочищі «Будівництво біля Гуйвана» по АДРЕСА_1 на 1/4 частину належної йому на праві приватної власності земельної ділянки площею 1,01 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Шебутинецької сільської ради Сокирянського району Чернівецької області.

Позовна заява мотивована тим, що Шебутинська сільська рада Сокирянського району Чернівецької області не мала права надавати йому земельну ділянку для будівництва житлового будинку на відстані більше одного кілометра від лінії електромежі, оскільки вартість проведення лінії електромежі складає приблизно 250 000,00 грн, що позбавляє позивача можливості проведення будівництва житлового будинку та проживання в ньому.

Рішення про передачу позивачеві даної земельної ділянки для будівництва житлового будинку він не оскаржував, оскільки на той час йому не було відомо щодо неможливості проведення ліній електромережі до даної земельної ділянки, а також вартість такого проведення.

З цих підстав, ОСОБА_1 просив позовні вимоги задовольнити.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій:

Рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 03 квітня 2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що нормами земельного законодавства не передбачено повноважень сільської ради або районної державної адміністрації щодо вирішення питання про заміну земельних ділянок різних цільових призначень або заміну цільового призначення земельних ділянок, які належать громадянам на праві приватної власності.

Ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 25 липня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено.

Рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 03 квітня 2017 року залишено без змін.

Відхиляючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , апеляційнйи суд погодився з висновком суду першої інстанції.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги:

08 серпня 2017 року ОСОБА_1 через засоби поштового зв`язку подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій, з урахуванням уточнень просить скасувати рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 03 квітня

2017 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 25 липня

2017 року та зобов`язати відповідачів виконати надані їм повноваження, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального та порушенням норм процесуального права.

Доводи інших учасників справи:

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Рух касаційної скарги:

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано матеріали цивільної справи з Сокирянського районного суду Чернівецької області.

У жовтні 2017 року матеріали цивільної справи надійшли до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення»

ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 388 ЦПК України встановлено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року касаційну скаргу разом з матеріалами цивільної справи передано до Верховного Суду.

Розпорядженням від 04 червня 2019 року № 508/0/226-19 за касаційним провадженням № 61-29910св18 призначено повторний автоматизований розподіл даної судової справи.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями

від 04 червня 2019 року справу призначено судді-доповідачеві.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ У СКЛАДІ КОЛЕГІЇ СУДДІВ ДРУГОЇ СУДОВОЇ ПАЛАТИ КАСАЦІЙНОГО ЦИВІЛЬНОГО СУДУ:

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд:

Звертаючись з цим позовом до суду про заміну належної ОСОБА_1 на праві приватної власності земельної ділянки площею 0,25 га, для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку, яка знаходиться в урочищі «Будівництво біля Гуйвана» по АДРЕСА_1 на 1/4 частину належної йому на праві приватної власності земельної ділянки площею 1,01 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Шебутинецької сільської ради Сокирянського району Чернівецької області, позивач вказував, що Шебутинська сільська рада Сокирянського району надала йому вказану земельну ділянку для будівництва житлового будинку на відстані більше 1 кілометра від лінії електромежі, що позбавляє позивача можливості розпочати будівництво житлового будинку та проживати в ньому.

Статтею 14 Конституції України визначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно положень частини першої статті 3 ЗК України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Нормами ЗК України визначено повноваження сільських рад у галузі земельних відносин, а також повноваження місцевих державних адміністрації у зазначеній галузі.

Нормами ЗК України врегульовані питання щодо зміни цільового призначення земельних ділянок, зокрема положеннями статті 20 ЗК України.

Віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.

Зміна цільового призначення земельних ділянок приватної власності здійснюється за ініціативи власників земельних ділянок.

Зміна цільового призначення земельних ділянок приватної власності провадиться: щодо земельних ділянок, розташованих у межах населеного пункту, - сільською, селищною, міською радою; щодо земельних ділянок, розташованих за межами населених пунктів, - районною державною адміністрацією, а щодо земельних ділянок, розташованих за межами населених пунктів, що не входять до території району, або в разі якщо районна державна адміністрація не утворена, - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласною державною адміністрацією.

Земельні ділянки сільськогосподарського призначення використовуються їх власниками або користувачами виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання, встановлених статями 31,3 3-37 цього Кодексу.

Суди попередніх інстанцій на підставі належним чином оцінених доказів дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки зазначена позивачем вимога про заміну земельних ділянок є фактично вимогою про зміну цільового призначення земельної ділянки і право на зміну такого цільового призначення належить виключно органам місцевого самоврядування. З такою заявою до органів місцевого самоврядування позивач не звертався і не звертався з такою ж позовною вимогою до суду.

При цьому, нормами земельного законодавства не передбачено повноважень сільської ради або районної державної адміністрації щодо вирішення питання про заміну земельних ділянок різних цільових призначень або заміну цільового призначення земельних ділянок, які належать громадянам на праві приватної власності.

Щодо доводів касаційної скарги:

Доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків судів першої та апеляційної інстанцій, якими у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, а зводяться до неправильного тлумачення норм матеріального права та до переоцінки доказів, що відповідно до приписів статті 400 ЦПК України виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 03 квітня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 25 липня 2017 року- без змін, оскільки підстави для скасування судових рішень відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 03 квітня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 25 липня

2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. П. Курило

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко