Житомирський апеляційний суд
Справа №2-1808/08 Головуючий у 1-й інст. Мокрецький В. І.
Категорія 61 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

з участю секретаря судового засідання Хоменка Я.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №2-1808/08 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Довіра та гарантія про заміну сторони виконавчого провадження

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Довіра та гарантія

на ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 03 квітня 2019 року, яка постановлена під головуванням судді Мокрецького В.І. в м. Житомирі,

в с т а н о в и в:

У березні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» (надалі ТОВ «ФК «Довіра та гарантія») звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження у порядку, передбаченому ст.442 ЦПК України. Просило у справі №2-1808/08 замінити первісного стягувача на Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Довіра та гарантія», оскільки вважає себе й правонаступником ОСОБА_1 . Заяву обґрунтовувало тим, що є правонаступником ВАТ «ВТБ Банк» (у подальшому найменування змінено на ПАТ «ВТБ Банк»), яке набуло право грошової вимоги за кредитним договором від 21 грудня 2007 року №443/07 та договором іпотеки від 21 грудня 2007 року, укладеними між ВАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_1 . У порядку, передбаченому ст.37 Закону України «Про іпотеку» та умов іпотечного договору, ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» набуло право власності на предмет іпотеки, а саме: житловий будинок садибної забудови загальною площею 172,4 кв.м., що розташований у АДРЕСА_1 , та є законним власником даного нерухомого майна. Під час укладення іпотечного договору ОСОБА_1 в іпотеку було передано лише житловий будинок без земельної ділянки, оскільки остання на той час перебувала в оренді у ПП «Інвестиційно-будівельна компанія «Династія» і не належала на праві власності боржнику. Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 27 листопада 2008 року за ОСОБА_1 визнано право власності на земельну ділянку площею 0,15 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . Оскільки ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» шляхом набуття права власності на предмет іпотеки є власником житлового будинку, то відповідно до положень ст.377 ЦК України та ст.120 Земельного кодексу України до ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» також переходить право власності на земельну ділянку, на якій розташований вказаний будинок. Наразі рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 27 листопада 2008 року в справі №2-1808/08 не виконано. Реєстраційні дії щодо державної реєстрації права власності на дану земельну ділянку за ОСОБА_1 не вчинено.

Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 03 квітня 2019 року відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» подало апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заяву задовольнити. Доводи апеляційної скарги, зокрема, обґрунтовує тим, що, суд безпідставно послався на те, що заявнику для реалізації свого права на спірну земельну ділянку необхідно звернутися до суду із позовом про визнання права власності. Так, у цивільній справі №278/308/18 постановою Житомирського апеляційного суду від 03 грудня 2018 року Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» відмовлено у задоволенні позову до ОСОБА_1 , Житомирської державної районної адміністрації Житомирської області про визнання права власності на земельну ділянку площею 0,15 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . На думку заявника, у зв`язку із зміною власника спірного житлового будинку ОСОБА_1 вибув як стягувач, а тому суд має замінити сторону виконавчого провадження, а саме: стягувача у рішенні Житомирського районного суду Житомирської області від 27 листопада 2008 року, з ОСОБА_1 на ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія».

Учасниками справи відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи Товариству з обмеженою відповідальністю «ФК «Довіра та гарантія» у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження, суд першої інстанції погодився із тим, що у силу імперативних норм ст.377 ЦК України та ст.120 ЗК України до заявника перейшло право власності на земельну ділянку, на якій розміщений належний йому на підставі договору про відступлення права вимоги житловий будинок, але обраний заявником спосіб захисту суперечить чинному законодавству. Разом із тим, суд першої інстанції у обґрунтування відмови у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження послався й на те, що рішення суду, яким за ОСОБА_1 визнано право власності на земельну ділянку не скасоване та набрало законної сили. Заявник не є універсальним правонаступником та може реалізувати своє право на земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок, не через заміну сторони виконавчого провадження, а шляхом звернення до суду із позовом про визнання за ним права власності.

Колегія суддів апеляційного суду не може погодитися з усіма мотивами суду першої інстанції, за якими заявнику відмовлено у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження у порядку, передбаченому ст.442 ЦПК України, з наступних міркувань.

Із матеріалів цивільної справи №2-1808/08 вбачається, що 10 квітня 2007 року між Житомирською районною державною адміністрацією Житомирської області та Приватним підприємством «Інвестиційно-будівельна компанія «Династія» був укладений договір оренди землі, за умовами якого в оренду приватному підприємству була передана на п`ять років, із правом пролонгації на новий строк, земельна ділянка загальною площею 24,3755 га для будівництва індивідуальних житлових будинків котеджного типу. Договір зареєстрований у Житомирському районному відділі Житомирської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 10 квітня 2007 року. Земельним ділянкам були присвоєні наступні кадастрові номери: НОМЕР_1 - ділянці № НОМЕР_2 , площею 17,3414 га; НОМЕР_3 ділянці №2, площею 7,0341 га.

Із матеріалів даної справи вбачається, що 21 грудня 2007 року між ВАТ ВТБ Банк та ОСОБА_1 укладений кредитний договір №443/07, за умовами якого останній отримав грошові кошти в сум 176 000 дол. США для придбання житлового будинку садибної забудови, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Із метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 21 грудня 2007 року між ОСОБА_1 та ВАТ ВТБ Банк укладений іпотечний договір №443/07, який посвідчений у нотаріальному порядку, за умовами якого в забезпечення виконання основного зобов`язання ОСОБА_1 передав в іпотеку лише житловий будинок садибної забудови АДРЕСА_2 НОМЕР_4 . Земельна ділянка, на якій розміщений житловий будинок садибної забудови та яка необхідна для його обслуговування, у іпотеку не передавалася, оскільки на час укладення іпотечного договору ОСОБА_1 на праві власності не належала, а перебувала в оренді Приватного підприємства «Інвестиційно-будівельна компанія «Династія».

У цивільній справі №2-1808/08 за позовом ОСОБА_1 до Житомирської державної районної адміністрації Житомирської області, Новогуйвинської селищної ради Житомирської області, третя особа: Приватне підприємство «Інвестиційно-будівельна компанія «Династія», про визнання права власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 27 листопада 2008 року визнано за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,15 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . Це рішення у апеляційному та касаційному порядку не оскаржувалося.

За договорами про відступлення права вимоги від 24 грудня 2012 року №241212нв та про відступлення прав за іпотечним договором від 27 грудня 2012 року ПАТ «ВАТ Банк» відступило право вимоги за кредитним договором та іпотечним договором новому кредитору Товариству з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс», який у свою чергу за договорами про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами від 17 лютого 2014 року та про відступлення прав вимоги за іпотечним договором від 28 жовтня 2016 року відступило право вимоги за кредитним договором від 21 грудня 2007 року та іпотечним договором від 21 грудня 2007 року новому кредитору Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія».

За відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на житловий будинок садибної забудови АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 на підставі вищезазначених договорів відступлення від 27 грудня 2012 року та від 28 жовтня 2016 року зареєстровано у грудні 2017 року за ТОВ «Довіра та гарантія», із зазначенням ідентифікаційного коду господарюючого суб`єкта - 38750239 (а.с.27). До Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань під таким ідентифікаційним кодом внесено наступну юридичну особу Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» (а.с.29).

Відповідно до частини першої ст.442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Дана стаття визначає цей процес наступним чином - у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Оскільки виконання рішення суду є невід`ємною стадією процесу правосуддя, то заміна сторони на стадії виконавчого провадження може відбуватися не інакше, як на підставах, визначених ЦПК України та законодавством, яке регулює умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій, визначених у Законі України «Про виконавче провадження», органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені чинним законодавством, прийнятим відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

При цьому питання щодо заміни сторони її правонаступником, у тому числі і в разі заміни кредитора у зобов`язанні, вирішується лише судом у порядку, передбаченому нормами ЦПК. Отже, заміна стягувача за рішенням суду шляхом укладення цивільно-правового договору чинним законодавством не передбачена.

У даному випадку в іпотеку був переданий лише житловий будинок садибної забудови. Земельна ділянка, на якій розміщений житловий будинок садибної забудови та яка необхідна для його обслуговування, у іпотеку не передана. Виконання рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 27 листопада 2008 року в справі №2-1808/08, яким за ОСОБА_1 визнано право власності на спірну земельну ділянку площею 0,15 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , не передбачає його (рішення суду) примусового виконання, оскільки воно (рішення суду) має виконувати шляхом звернення ОСОБА_1 або уповноваженою ним особою до належних органів із рішенням суду про визнання за ОСОБА_1 права власності на спірну земельну ділянку для проведення саме за ОСОБА_1 державної реєстрації права власності на спірну земельну ділянку. Зобов`язання ж у даному випадку позивача до виконання є абсурдним з точки зору чинного законодавства, чим виключається набуття позивачем статусу стягувача у даному виконавчому провадженні у класичному його розумінні. Отже, ОСОБА_1 із виконавчого провадження не вибув та заявник не набував абсолютного правонаступництва, а тому заява не може бути задоволена у порядку, передбаченому ст.442 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,376,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» задовольнити частково.

Ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 03 квітня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 05 серпня 2019 року.