Справа № 344/4365/18
Провадження № 2/344/1051/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2019 року м.Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді - Антоняка Т.М.,

секретаря Максимів Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Івано-Франківської міської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Івано-Франківської міської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, а саме: визнання права власності за ОСОБА_1 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , після смерті її чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнання права власності за ОСОБА_2 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , після смерті його батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Доводами позову зазначається, що 21.02.1986 року ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 . Від даного шлюбу у них народився син - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після реєстрації шлюбу, позивач ОСОБА_1 разом з чоловіком придбали власне житло, шляхом пайової участі у його будівництві через житлово-будівельний кооператив. У зв`язку з тим, що членом кооперативу міг бути лише один член сім`ї, ОСОБА_3 вступив у члени «Житлово-будівельного кооперативу № 14». Після завершення будівництва житла і здачі його в експлуатацію, вони всією сім`єю вселилися у квартиру на підставі ордера, який був виданий на підставі рішення загальних зборів житлово-будівельного кооперативу від 30.08.1988 року. Оскільки ОСОБА_3 , як член Житлово-будівельного кооперативу № 14 повністю вніс всі необхідні кошти за квартиру, то йому було передано квартиру АДРЕСА_1 і, відповідно, дана квартира стала їх спільною сумісною власністю подружжя. Розпорядженням міського голови від 24.09.2002 року № 575-р «Про оформлення права власності за громадянами на квартири в будинках житлово-будівельних кооперативів» зазначено: оформити право власності за громадянами на квартири в будинках житлово-будівельних кооперативів, а саме: п. 1.8 ЖБК № АДРЕСА_2 за ОСОБА_3 . Відповідно до свідоцтва про право власності від 24.09.2002 року, вказана квартира належить на праві приватної власності ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 помер. Після його смерті відкрилася спадщина. Заповіту ОСОБА_3 за життя складено не було. Позивачі, як дружина та син померлого, проживали разом до смерті з ОСОБА_3 у вищевказаній квартирі, так і надалі залишились проживати у ній. До недавнього часу вони вважали, що право власності на кооперативну квартиру автоматично переходить до члена ЖБК, тобто ОСОБА_3 , після виплати паю і будь-яких інших реєстрації не вимагається. Однак відвідавши нотаріуса, з метою переоформлення документації на нерухомість на своє ім`я, вони дізналися, що на сьогоднішній день право власності підлягає обов`язковій державній реєстрації і виникає з моменту такої реєстрації. Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_3 немає.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимог, в подальшому подав до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу без його участі. Заявлені вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача - Івано-Франківської міської ради при вирішенні справи покладається на розсуд суду. В подальшому не прибула в судове засідання.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , у віці 43 років (а.с. 21).

З довідки Житлово-будівельного кооперативу № 14 № 456 від 12.07.2017 року вбачається, що був членом вказаного кооперативу (а.с. 12).

Відповідно до ордеру від 12.10.1988 року та довідки Департаменту житлової, комунальної політики та благоустрою від 18.08.2017 року № М/2184 зазначається, що ОСОБА_3 , як члену ЖБК № 14 надано трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 13, 14).

Довідкою Житлово-будівельного кооперативу № 14 № 432 від 30.08.2002 року вказано, що вартість квартири становить 21 456,02 грн. Заборгованості за ОСОБА_3 по ЖБК немає (а.с. 17).

Як вбачається з архівного витягу з розпорядження міського голови від 24.09.2002 року № 575-р «Про оформлення права власності за громадянами на квартири в будинках житлово-будівельних кооперативів» зазначено: оформити право власності за громадянами на квартири в будинках житлово-будівельних кооперативів, а саме: п. 1.8 ЖБК № АДРЕСА_2 за ОСОБА_3 (а.с. 16).

Відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру вбачається, що квартира АДРЕСА_1 в цілому належить ОСОБА_3 (а.с. 20).

З довідки Житлово-будівельного кооперативу № 14 від 13.07.2017 року № 457 встановлено, що у квартирі АДРЕСА_1 був зареєстрований з 06.09.1989 року та проживав ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстровані та проживають з 06.09.1989 року: дружина ОСОБА_1 та син ОСОБА_2 (а.с. 15).

Також, як слідує з довідки № 286 від 02.02.2017 року, виданої головою правління ОК «Житлово-будівельного кооперативу № 14» , ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_3 , за період з 2000 року по даний час оплачує квартплату в ОК «Житлово-будівельного кооперативу № 14» і на даний час заборгованості не має (а.с. 22).

Також, матеріалами справи встановлено, що позивачі звернулися до приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Дузінкевич Л.Б. про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_3 , про що нотаріусом надано відповідь про неможливість оформити спадщину на квартиру, через відсутність документів, що підтверджують право власності ОСОБА_3 на вищевказану квартиру.

Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності за положеннямист.321 ЦК Україниє непорушним і ніхто не може протиправно бути обмеженим в реалізації свого права власності.

Стаття 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за заповітом та законом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Об`єктом відносин спадкування виступають права та обов`язки спадкодавця у їх сукупності, що належали йому на момент смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.1ст.1220 ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч.1ст.1221 ЦК України).

Частиною 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Пленум Верховного Суду України у п.23 постанови № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Згідно ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобовязання встановлено законодавством у звязку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст. 319, 328, 392, 1216, 1217, 1218, 1220, 1221, 1225, 1276, 1297 ЦК України, керуючись ст. ст. 89, 141, 263-265, 273, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Івано-Франківської міської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) право власності на спадкове майно, а саме: на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , після смерті її чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно, а саме: на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , після смерті його батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Антоняк Т.М.

Повний текст рішення складено та підписано 09.08.2019 року.