Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 308/6731/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.12.2019 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Надопта А.А., при секретарі судового засідання Онисько С.С., за участі позивача ОСОБА_1 , представника позивача- ОСОБА_2 , представників відповідача Теняк І.В., Томаш С.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Закарпаттяобленерго» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , звертаючись з позовом до суду, просив зобов`язати ПАТ «Закарпаттяобленерго» усунути перешкоди в користуванні належною йому земельною ділянкою площею 0,2400 га, розташованою в контурі АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :00:004:0108.Зобов`язати Приватне акціонерне товариство «Закарпаттяобленерго» (, с. Оноківці, вул. Головна, 57 Ужгородського району Закарпатської області) перенести комплектну трансформаторну підстанцію (КТП) № 541 на інше місце - за межі земельної ділянки площею 0,2400 га, розташованої в контурі АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :00:004:0108, стягнути з ПАТ «Закарпаттяобленерго» понесені позивачем судові витрати, що є предметом позову.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити повністю та пояснив, що згідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 738956, він є власником земельної ділянки із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства площею 0,2400 га, розташованої в контурі АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :00:004:0108. На даній земельній ділянці, розташована комплектна трансформаторна підстанція (КТП) № 541, яка створює позивачу перешкоди у користуванні даною земельною ділянкою. КТП № 541 розташована посередині земельної ділянки зі сторони житлової вулиці і позивач не має можливості побудувати на власній земельній ділянці житловий будинок чи будь- які господарські будівлі для ведення господарства.

Позивач звертався до ПАТ «Закарпаттяоблнерего» з проханням за власний рахунок винести дану трансформаторну підстанцію за межі вказаної земельної ділянки, однак листом № 116-25/4663 від 31.08.2018 року позивачу було відмовлено, та було запропоновано зробити це за рахунок позивача. Позивач зазначає, що є пенсіонер і в нього немає коштів для перенесення КТП за власний рахунок за межі власної земельної ділянки, при цьому за всі роки розташування її на даній земельній ділянці відповідач не сплачував позивачу за використання земельної ділянки, що перебуває у приватній власності позивача. Трансформаторна підстанція унеможливлює повноцінне використання позивачем усієї площі земельної ділянки, чим порушуються його права як власника земельної ділянки, а також здійснює незручності.

Таким чином, позивач вважає, що бездіяльність відповідача чинить йому перешкоди у користування земельної ділянки, у зв`язку із чим, він змушений звернутись до суду за захистом своїх прав.

Представники відповідача Теняк І.В. , Томаш С.Я. , в судовому засіданні позов не визнали, просив в позові відмовити, пояснив, що проведення робіт по встановленню та розміщенню комплектної трансформаторної підстанції (КТП) №541, було проведено в 1986 році. На момент підключення до мережі електропостачання та проведення монтажних робіт заперечення з боку власника земельної ділянки, на той час Великокопанської сільської ради та будь-яких третіх осіб були відсутні, тому вважає, що за наявності у відповідача всіх дозвільних документів на розміщення комплектної трансформаторної підстанції (КТП) №541, задоволення судом вимог позивача призведе до порушення прав та інтересів інших осіб, які на законних підставах отримують електричну енергію від спірної трансформаторної підстанції, а тому просили в позові відмовити з підстав, викладених у відзиві на позов, які приєднано до справи (а.с.38-55).

Заслухавши пояснення позивача, представників відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочинну недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна право відношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ст.319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно положень частин другої ст. 386 Цивільного кодексу України власник, який має право передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинене нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 Цивільного кодексу України.

Як встановлено, позивач ОСОБА_1 , згідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 738956, є власником земельної ділянки із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства площею 0,2400 га, розташованої в контурі АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :00:004:0108 (а.с.8).

Відповідач ПАТ «Закарпаттяобленерго», є власником комплектної трансформаторної підстанції (КТП) №541, розташованої в с. Великі Ком`яти, Виноградівського р-ну, Закарпатської області, що була встановлена як розвантажувальна з метою забезпечення можливості безперебійного постачання електричної енергії жителям вказаного населеного пункту та станом на сьогоднішній день є частиною інженерної інфраструктури, що забезпечує розподіл електричної енергії відповідачем як оператором системи розподілу (також ОСР) споживачам с. Великі Ком`яти, Виноградівського району, Закарпатської області.

КТП №541, перебуває на балансі відповідача, введена в експлуатацію в 1986 році, що стверджується Довідкою про балансову належність №116-25/5735 від 16.09.2019 року (а.с.58,) та обслуговується відповідачем ще з 1994 року, що підтверджується паспортом на вказану підстанцію (копія паспорта на КТП №541 від 02.1994 р. та паспорта заземляющего устройства від 16.02.1994 року (а.с. 60-75).

Звертаючись із позовною заявою позивач ОСОБА_1 , стверджує, що КТП №541 розташована на земельній ділянці, що належить йому на праві власності, у зв`язку з чим така створює йому перешкоди у користуванні даною земельною ділянкою, що обґрунтовує документами з яких вбачається наступне.

В судовому засідані встановлено, що згідно до пункту 1 рішення Великоком`ятівської сільської ради (10 сесія 22 скликання) від 23.04.1997 р. «Про передачу земельних ділянок у приватну власність», копія якого додана позивачем до позовної заяви від 10.06.2019 pоку, ОСОБА_1 було надано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,29 га, в. т.ч. для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель 0,07 га, для ведення особистого селянського господарства 0,22 га, яка розташована в АДРЕСА_1 (1854).

Згідно з поданою позивачем копією Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯЛ №038058 від 17.05.2012 року, зазначений державний акту на право власності на земельну ділянку, виданий позивачу на підставі зовсім іншого рішення, а саме на підставі рішення Великокомятівської сільської ради від 15.07.2009 року рішенням 19 сесії 5 скликання. Тому, є не зрозуміло яке рішення є чинним та правомірним.

Згідно з відомостями Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №738956 від 17.05.2012 року, позивач ОСОБА_1 з 17 травня 2012 року є власником земельної ділянки, кадастровий номер :00:004:0108, площею 0,2400 га, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , цільове призначення якої - для ведення особистого селянського господарства.

Враховуючи вищенаведені відомості, КТП №541 була встановлена та введена в експлуатацію, до набуття позивачем ОСОБА_1 , права власності на земельну ділянку кадастровий номер :00:004:0108.

Незаконність встановлення КТП №541 позивачем ОСОБА_1 , належними та допустимими доказами не доводиться.

Згідно з ч.18 ст. 21 Закону України «Про ринок електричної енергії» (який набрав чинності з 11.06.2017 p.), у разі якщо замовник має намір спорудити або реконструювати будівлі, дороги, мости, інші об`єкти архітектури, що потребує перенесення повітряних і підземних електричних мереж та інших об`єктів електроенергетики. послуги з перенесення електричних мереж та інших об`єктів електроенергетики надаються оператором системи передачі та/або операторами систем розподілу у порядку, визначеному кодексом системи передачі та кодексом систем розподілу. Плата за надані послуги визначається згідно з кошторисом, який є невід`ємною частиною відповідної проектної документації, розробленої замовником.

Тобто, законодавцем передбачено, що у разі наміру спорудити, реконструювати будівлі, що потребує перенесення відповідних елементів електричних мереж, замовник має право на перенесення відповідних елементів електромереж оператором системи розподілу за плату, визначену згідно з проектно- кошторисною документацією за рахунок замовника.

Згідно з п. 56 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії», оператор системи розподілу - це юридична особа, відповідальна за безпечну, надійну та ефективну експлуатацію, технічне обслуговування та розвиток системи розподілу і забезпечення довгострокової спроможності системи розподілу щодо задоволення обґрунтованого попиту на розподіл електричної енергії з урахуванням вимог щодо охорони навколишнього природного середовища та забезпечення енергоефективності.

Згідно з п. 78 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії», розподіл електричної енергії (далі - розподіл) - транспортування електричної енергії від електроустановок виробників електричної енергії або електроустановок оператора системи передачі мережами оператора системи розподілу, крім постачання електричної енергії.

Отже, ПрАТ «Закарпаттяобленерго» є оператором системи розподілу у значенні згідно із Законом України «Про ринок електричної енергії».

Згідно з п. 1.1 Кодексу систем розподілу: «Цей Кодекс визначає вимоги та правила, які регулюють взаємовідносини оператора систем розподілу (далі - ОСР), Користувачів системи розподілу (далі - Користувачі) та замовників послуги з приєднання щодо оперативного та технологічного управління системою розподілу, її розвитку та експлуатації, забезпечення доступу та приєднання електроустановок.».

Тобто, для визначення оператора системи розподілу у Кодексі систем розподілу застосовується абревіатура «ОСР».

Згідно з п. 1.2 розд. І Кодексу систем розподілу, Кодекс встановлює базові системні вимоги, спрямовані на забезпечення надійного функціонування і розвитку системи розподілу.

Згідно з п. 1.3 розд. І Кодексу систем розподілу, ОСР та Користувачі, що мають у власності та/або експлуатують електроустановки, приєднані до системи розподілу, мають створити та підтримувати в належному стані технічні та технологічні системи експлуатації своїх електроустановок, а також структуру управління цими системами відповідно до вимог цього Кодексу, інших нормативно-технічних документів та вимог технічної документації заводів-виробників.

Згідно з п. 2.1 розд. II Кодексу систем розподілу, замовник послуги з приєднання (замовник) - фізична або юридична особа, яка письмово або іншим способом, визначеним цим Кодексом, повідомила ОСР про намір приєднати до електричних мереж новозбудовані електроустановки або змінити технічні параметри діючих електроустановок внаслідок реконструкції чи технічного переоснащення.Так, 15.08.2018 року ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «Закарпаттяобленерго» з вимогою винести розташовану на його земельній ділянці КТП №542 за межі його земельної ділянки, в зв`язку з будівництвом будинку та господарських будівель, а отже ОСОБА_1 е замовником у значенні Кодексу систем розподілу.

Згідно з п. 4.1.37. п. 4.1 роз. IV Кодексу систем розподілу: «Якщо Замовник має намір спорудити або реконструювати будівлі, дороги, мости, інші об`єкти архітектури, що потребує перенесення повітряних і підземних електричних мереж та інших об`єктів електроенергетики, Замовник має звернутися до ОСР із відповідною заявою. До заяви додається ситуаційний план об`єкта забудови. ОСР має надати вихідні дані та технічні вимоги для проектування перенесення належних йому об 'єктів.

Замовник має розробити проект, у тому числі здійснити заходи в межах чинного законодавства з метою вирішення питань щодо відведення на користь ОСР земельних ділянок для розташування об`єктів електроенергетики, а ОСР - узгодити наданий Замовником проект з оформленням технічного рішення.

ОСР на договірних засадах надає Замовнику послугу з перенесення визначених проектом об`єктів енергетики, вартість якої визначається згідно з кошторисом, який є невід 'ємною частиною відповідної проектної документації.

Вартість проектної документації, що передається замовником ОСР, ураховується в загальній сумі вартості послуги з перенесення об`єктів електроенергетики.».

Тобто, на підставі приписів ч. 18 ст. 21 Закону України «Про ринок електричної енергії» Кодексом систем розподілу визначено, що винесення об`єктів електричних мереж може здійснюватися після відповідного звернення замовника (Позивача) до оператора системи розподілу з додаванням до такого звернення ситуаційного плану забудови, видачі ОСР (Відповідачем) технічних умов та вихідних даних для проектування перенесення належних йому об`єктів, розроблення замовником (Позивачем) на підставі виданих ОСР (Відповідачем) технічних умов та вихідних даних відповідного проекту, в т.ч. здійснити заходи з відведення земельних ділянок потрібних ОСР (Відповідачу) для розташування винесених об`єктів електричних мереж, ОСР (Відповідач) має погодити такий проект і оформити відповідне технічне рішення.

Тобто, законодавством чітко визначено процедуру і порядок винесення об`єкгів електричних мереж за рахунок замовника, якщо таке потрібне для мети замовника будівництва чи реконструкції будівель чи споруд, інших об`єктів архітектури.

Встановлено, що зазначеної процедури позивач ОСОБА_1 не дотримався і не звертався до відповідача із заявою щодо винесення об`єктів електричних мереж з додаванням відповідного ситуаційного плану забудови.

До прийняття Закону України «Про ринок електричної енергії», діяли відповідні правові норми Закону України «Про електроенергетику», згідно з ч. 4 ст. 18 якого, у разі спорудження або реконструкції будівель, доріг, мостів, інших об`єктів архітектури роботи з перенесення повітряних і підземних електричних мереж, теплових мереж та інших об`єктів електроенергетики виконуються власником цих об`єктів електроенергетики за рахунок замовників будівництва або реконструкції будівель, доріг, мостів, інших об`єктів архітектури відповідно до затвердженої проектно-кошторисної документації.

Тобто, як на даний час, так і на момент набуття права власності на земельну ділянку, площею 0,2400 га позивачем ОСОБА_1 , діяли правові норми, які передбачали, що фінансування винесення відповідних об`єктів електричних мереж для потреб замовників будівництва здійснюється за кошти останніх.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 ЗК України (в редакції, чинній на момент виникнення права власності позивача на земельну ділянку) на використання власником земельної ділянки або її частини може бути встановлено обмеження.

Право власності на земельну ділянку може бути обтяжено правами інших осіб. Перехід права власності на земельну ділянку не припиняє встановлених обмежень, обтяжень.

Згідно з ч. 1 ст. 111 ЗК України (в редакції, чинній на момент виникнення права власності позивача на земельну ділянку) обтяження прав на земельну ділянку встановлюється законом або актом уповноваженого на це органу державної влади, посадової особи, або договором шляхом встановлення заборони на користування та/або розпорядження, у тому числі шляхом її відчуження.

Згідно з ч. 3, 4 ст. 111 ЗК України в редакції, чинній на момент виникнення права власності позивача на земельну ділянку) обтяження прав на земельні ділянки (крім обтяжень, безпосередньо встановлених законом) підлягають державній реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно у порядку, встановленому законом.

Обмеженняу використанні земель (крім обмежень,безпосередньо встановлених законом та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами) підлягають державній реєстрації в Державному земельному кадастрі у порядку, встановленому законом, і є чинними з моменту державної реєстрації.

Обмеження у використанні земель, безпосередньо встановлені законами та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами, є чинними з моменту набрання чинності нормативно-правовими актами, якими вони були встановлені.

Відповідно до ч. 5 ст. 111 ЗК України відомості про обмеження у використанні земель зазначаються у проектах землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічній документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки, кадастрових планах земельних ділянок, іншій документації із землеустрою. Відомості про такі обмеження вносяться до Державного земельного кадастру.

Згідно з її. «б» ч. 1 ст. 112 ЗК України (в редакції, чинній на момент виникнення праш власності позивача на земельну ділянку) охоронні зони створюються уздовж ліній зв`язку, електропередачі, земель транспорту, навколо промислових об`єктів для забезпечення нормальних умов їх експлуатації, запобігання ушкодження, а також зменшення їх негативного впливу на людей та довкілля, суміжні землі та інші природні об`єкти.

Так позивачем ОСОБА_1 до позовної заяви додано копію державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №038958 від 17.05.2012 pоку, виданого на підставі рішення 19 сесії 5 скликання від 15.07.2009 р. Великокомятівською сільською радою, площею 0,2400 га., що розташована за адресою АДРЕСА_1 .

У відповідності до норм ст. 25 ЗУ «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів» ( в редакції чинній на дату видачі державного акту) Спеціальні зони об`єктів енергетики зазначаються у схемах землеустрою і техніко-економічного обгрунтування використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектах землеустрою щодо створення нових та впорядкування існуючих землеволодінь і землекористувань, проектах землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обгрунтування сівозміни та впорядкування угідь, спеціальних тематичних картах і атласах стану земель та їх використання, проектах землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічній документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); технічній документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, іншій документації із землеустрою та кадастрових планах.

Межі спеціальних зон об`єктів енергетики зазначаються у документації із землеустрою з часу надання земельної ділянки для будівництва відповідного об`єкта та, у разі необхідності, встановлюються в натурі (на місцевості) і позначаються відповідними попереджувальними знаками.

Власникам і користувачам земельних ділянок, на які встановлено обмеження та обтяження, видається кадастровий план їх земельних ділянок з нанесеними межами спеціальних зон, а також письмовий перелік обмежень та обтяжень щодо використання земель у цих зонах.

Власники і користувачі земельних ділянок, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, підприємства, що експлуатують об`єкти енергетики, повинні вживати заходів щодо охорони об`єктів енергетики та дотримання встановлених обмежень та обтяжень у використанні земель у межах спеціальних зон, передбачених документацією із землеустрою.

Особи, на користь яких встановлені обмеження щодо використання земель у межах охоронних та інших зон об`єктів енергетики, повинні вимагати від власників і користувачів земельних ділянок дотримання таких обмежень та обтяжень.

Слід зазначити, що в порушення вимог земельного законодавства в т.ч. ЗУ «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів», суб`єктами, які розробляли документацію із землеустрою щодо земельної ділянки, що на праві приватної власності належить позивачу, не було зазначено про обмеження у використанні такої земельної ділянки, що пов`язані з розташуванням КТП №541, у зв`язку з чим таке не відображено в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №738956 від 17.05.2012 pоку, незважаючи на те, що фактичне розташування вказаного об`єкта передачі електричної енергії на земельній ділянці позивача останнім не заперечується.

Не зважаючи на відсутність встановлених обмежень охоронної зони в державному акті на право власності на земельну ділянку позивача, обмеження на використання земельною ділянкою позивача встановлені законом.

Варто зазначити, що законодавство використовує терміни «обмеження» земельної ділянки та «обтяження» земельної ділянки як наприклад встановлення сервітутів, що не є тотожними.

Так, поняття «обтяжень» земельних ділянок врегульовано чинним законодавством України, зокрема ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в п.5 ч. 1 ст. 2 якого визначено, що обтяження - це заборона розпоряджатися та (або) користуватися нерухомими майном, яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів.

В даному Законі, зокрема в ст. 4, наведено перелік прав та обтяжень, що підлягають державній реєстрації, до яких зокрема відносяться і сервітути.

Одночасно, чинним законодавством України не врегульовано процедуру встановлення саме «обмежень» щодо нерухомого майна, зокрема, земельних ділянок, хоч воно і використовує такий термін.

Тобто, іншими словами чинним законодавством України не передбачено обов`язкової державної реєстрації саме обмежень нерухомого майна, зокрема, земельних ділянок як-то в розумінні ЗУ «Про ринок електричної енергії», ч. 4 ст. 27 якого передбачає, що в охоронних зонах електричних мереж, а також інших особливо важливих об`єктів електроенергетики діють обмеження, передбачені Законом України "Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів".

Отже, можна зробити висновок, що дія таких обмежень виникає не з моменту їх державної реєстрації, оскільки обов`язкова державна реєстрація саме обмежень нерухомого майна, зокрема, в розумінні ст. 27 ЗУ «Про ринок електричної енергії», чинним законодавством України, зокрема Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», не передбачена.

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів» (далі - Закон) об`єкти передачі електричної енергії - повітряні та кабельні лінії електропередачі, трансформаторні підстанції, розподільні пункти та пристрої.

Так, відповідно до ст. 14 Закону об`єкти передачі електричної енергії можуть розміщуватися на земельних ділянках усіх категорій земель без зміни їх цільового призначення.

Згідно із ст. 18 Закону для забезпечення надійної експлуатації та охорони енергогенеруючих об`єктів і об`єктів передачі електричної та теплової енергії, а також безпеки населення і охорони навколишнього природного середовища встановлюються спеціальні зони об`єктів енергетики, зокрема охоронні зони об`єктів енергетики.

Відповідно до ч.1 ст. 30 ЗУ «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів» земельні ділянки в межах спеціальних зон об`єктів енергетики не вилучаються (викупляються) у власників чи користувачів земельних ділянок, а використовуються з обмеженнями (крім випадків, коли встановлення спеціальних зон призводить до неможливості використання земельних ділянок за цільовим призначенням).

У разі якщо встановлення спеціальних зон об`єктів енергетики призводить до неможливості раціонального використання земельної ділянки за цільовим призначенням, власник чи користувач земельної ділянки має право вимагати вилучення (викупу) всієї земельної ділянки для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а орендар такої земельної ділянки має право вимагати в односторонньому порядку розірвання договору оренди земельної ділянки та відшкодування завданих цим збитків.

Спеціальні зони об`єктів енергетики встановлюються на землях всіх категорій.

Відповідно до ст. 22 Закону охоронні зони електричних станцій і підстанцій, струмопроводів та пристроїв встановлюються на певній відстані за периметром земельної ділянки, на якій ці об`єкти розміщені.

Згідно із ст.24 Закону розміри охоронних та санітарно-захисних зон об`єктів енергетики залежно від їх конструкції та напруги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Так, відповідно до п. 5 Правил охорони електричних мереж, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 209 від 04.03.1997 (далі - Правила охорони електричних мереж), охоронні зони електричних мереж встановлюються за периметром трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів і пристроїв - на відстані 3 метрів від огорожі або споруди.

Враховуючи вищенаведене за периметром КТП №541 проходить охоронна зона, що є обмеженням земельної ділянки позивача і час встановлення такого обмеження слід пов`язувати з часом встановлення і введення в експлуатацію КТП №541, оскільки одночасно з її встановленням та введенням в експлуатацію за периметром на відступ 3 метрів від такої відповідно до вимог Правил охорони електричних мереж було встановлено охоронну зону даного об`єкта передачі електричної енергії.

Так, охоронна зона за периметром КТП №541 у розумінні вищенаведених приписів є обмеженням, яке встановлено в силу закону.

Отримуючи в 2012 році Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №738956 від 17.05.2012 року, позивач ОСОБА_1 , повинен був знати про наявність на земельній ділянці КТП №541 та обумовленими у зв`язку з цим обмеженнями, тому права позивача не можуть вважатися порушеними.

Крім цього, відповідно до п. «е» ч. 1 ст. 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.

Відповідно до ч. 4 ст. 27 ЗУ «Про ринок електричної енергії» в охоронних зонах електричних мереж, а також інших особливо важливих об`єктів електроенергетики діють обмеження, передбачені Законом України "Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів".

Згідно із ст. 32 ЗУ «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів» у межах охоронних зон об`єктів енергетики забороняється будувати житлові будинки, будинки громадського призначення; розміщати споруди іншого призначення на меншій відстані від елементів електричних мереж, ніж встановлена нормами; складати будь-які матеріали, розпалювати вогнища, влаштовувати звалища; саджати дерева, крім кущів та саджанців з висотою перспективного росту не більше двох метрів та ін.

Відповідно до п.8 Правил охорони електричних мереж забороняється в охоронних зонах повітряних і кабельних ліній, трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів і пристроїв виконувати будь-які дії, що можуть порушити нормальну роботу електричних мереж, спричинити їх пошкодження або нещасні випадки, зокрема будувати житлові, громадські та дачні будинки; саджати дерева та інші багаторічні насадження, крім випадків створення плантацій новорічних ялинок та ін.

Пунктом 9 Правил охорони електричних мереж передбачено, що у межах охоронних зон повітряних і кабельних ліній, трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів і пристроїв без письмової згоди енергопідприємств, у віданні яких перебувають ці мережі, а також без присутності їх представника забороняється:будівництво, реконструкція, капітальний ремонт, знесення будівель і споруд; здійснення усіх видів гірничих, вантажно-розвантажувальних, землечерпальних, підривних, меліоративних, днопоглиблювальних робіт, вирубання дерев, розташування польових станів, загонів для худоби, установлення дротяного загородження, шпалер для виноградників і садів, а також поливання сільськогосподарських культур та ін.

Оскільки земельна ділянка на якій розташована КТП №541 містить охоронну зону електричних мереж, на неї поширюються обмеження, встановлені вищевикладеними приписами чинного законодавства. В такому випадку використання власником земельної ділянки можливе з обмеженнями, встановленими ЗУ «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів`та Правилами охорони електричних мереж.

Про те, що відповідач, заперечує проти перенесення КТП №541 позивачу ОСОБА_1 , було повідомлено в листі №116-25/4663 від 31.08.2018 року. При цьому роботи з перенесення опори здійснюються за кошти зацікавлених сторін (а.с.11). Такі вимоги відповідача ґрунтуються на вимогах ст.ст. 91, 112 ЗК України, ЗУ «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів, а також положеннях ЗУ «Про ринок електричної енергії» та Кодексу систем розподілу, затвердженого постановою НКРЕКП №310 від 14.03.2018 р. (також - КСР).

Недотримання відповідних законодавчих приписів здатне поставити під загрозу нормальні умови експлуатації КТП №541 та повітряних ліній, що відходять від неї, що в свою чергу загрожує припиненням електропостачання великій кількості споживачів.

Так у відповідності до службової записки начальника Виноградівського РЕМ ПрАТ «Закарпаттяобленерго», від 23.09.2019 р. №522-31/248 від КТП №541 с. В. Комяти, Виноградівського р-ну, живляться 63 побутові споживачі і 1 юридичний споживач (Водокачка) (а.с.76).

Зазначене відповідає передбаченому абз. 5 ч. 1 ст. З Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів», принципу пріоритету потреб суспільної необхідності на землі енергетики над потребами приватної власності на землю інших осіб, який є одним з основних принципів регулювання відносин на землях енергетики та землях спеціальних зон об`єктів енергетики.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів», його основними завданнями є:

- визначення особливостей надання та використання земель під об`єктами енергетики, їх спеціальних зон з метою дотримання правового режиму використання, встановлення обмежень на провадження певних видів господарської та іншої діяльності щодо будівництва та забезпечення їх безпечної експлуатації і запобігання та ліквідації аварій;

- захист населення, земель та навколишнього природного середовища від несприятливої дії об`єктів енергетики, а також забезпечення їх безпечної експлуатації і запобігання та ліквідації аварій;

- визначення обмежень для власників і користувачів земельних ділянок у спеціальних зонах об`єктів енергетики;

- визначення підстав та порядку відшкодування збитків власникам та користувачам земельних ділянок внаслідок обмеження їх прав, погіршення якості земель або приведення їх у стан, непридатний для використання за цільовим призначенням.

Отже, як зазначалося вище, оскільки відповідно до ч.18 ст. 21 ЗУ «Про ринок електричної енергії» у разі якщо замовник має намір спорудити або реконструювати будівлі, дороги, мости, інші об`єкти архітектури, що потребує перенесення повітряних і підземних електричних мереж та інших об`єктів електроенергетики, послуги з перенесення електричних мереж та інших об`єктів електроенергетики надаються оператором системи і(1ередачі та/або операторами систем розподілу у порядку, визначеному кодексом системи передачі та кодексом систем розподілу. Плата за надані послуги визначаємся згідно з кошторисом, який є невід`ємною частиною відповідної проектної документації, розробленої замовником.

Згідно з п. 4.1.37 КСР якщо Замовник має намір спорудити або реконструювати будівлі, дороги, мости, інші об`єкти архітектури, що потребує перенесення повітряних і підземних електричних мереж та інших об`єктів електроенергетики, Замовник має звернутися до ОСР із відповідною заявою. До заяви додається ситуаційний план об`єкта забудови. ОСР має надати вихідні дані та технічні вимоги для проектування перенесення належних йому об`єктів.

Замовник має розробити проект, у тому числі здійснити заходи в межах чинного законодавства з метою вирішення питань щодо відведення на користь ОСР земельних ділянок для розташування об`єктів електроенергетики, а ОСР - узгодити наданий Замовником проект з оформленням технічного рішення.

ОСР на договірних засадах надає Замовнику послугу з перенесення визначених проектом об`єктів енергетики, вартість якої визначається згідно з кошторисом, який є невід`ємною частиною відповідної проектної документації.

Вартість проектної документації, що передається замовником ОСР, ураховується в загальній сумі вартості послуги з перенесення об`єктів електроенергетики.

Тобто, на підставі приписів ч. 18 ст. 21 ЗУ «Про ринок електричної енергії», КСР, з метою забезпечення інших споживачів електроенергією та не порушення їх прав на безперебійне отримання електроенергії, підтримання конструктивних елементів обладнання КТП №541 у безпечному стані, перенесення КТП №541 можливе лише за умови дотримання вищевказаної встановленої процедури.

Зазначеної процедури позивач ОСОБА_1 не дотримався і не звертався до відповідача із заявою щодо винесення об`єктів електричних мереж з додаванням відповідного ситуаційного плану забудови.

Щодо відсутності законних (правомірних) підстав для усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою позивача, суд зазначає наступне.

Щодо твердження позивача про відчуження земельних ділянок в порядку передбаченому ЗУ «Про відчуження земельних ділянок, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розмішені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності».

Відповідач вважає, що зазначений закон України не може застосовуватися до даних правовідносин, даного спору, оскільки зазначений закон передбачає, що дія цього Закону поширюється на суспільні відносини, пов`язані з викупом земельних ділянок, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, для забезпечення суспільних потреб чи пов`язані з примусовим відчуженням зазначених об`єктів нерухомого майна з мотивів суспільної необхідності, якщо такі потреби не можуть бути забезпечені шляхом використання земель державної чи комунальної власності. (ч.1 ст.2 Закону).

Викуп земельних ділянок в розумінні зазначеного закону, інших об`єктів нерухомого майна для суспільних потреб - передача земельних ділянок, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, за їх згодою у державну чи комунальну власність для задоволення суспільних потреб шляхом ^кладення договору купівлі-продажу чи іншого правочину у порядку, встановленому законом (ст.1 закону).

Відчуження земельних ділянок, іншшг об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, для суспільних потреб або з мотивів суспільної необхідності - перехід права власності на земельні ділянки, інші об`єкти нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, за плату в державну чи комунальну власність шляхом їх викупу чи примусового відчуження для потреб держави, територіальної громади, суспільства в цілому.

Примусове відчуження земельних ділянок, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності - перехід права власності на земельні ділянки, інші об`єкти нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, до держави чи територіальної громади з мотивів суспільної необхідності за рішенням суду.

Тобто, даний закон стосується відчуження, викупу земельних ділянок для суспільних потреб до держави чи територіальної громади.

Щодо твердження позивача про встановлення земельних сервітутів для об`єктів електроенергетики, суд зазначає наступне.

Відповідач не погоджується з таким твердженням позивача, оскільки нормами ч.1 ст. 16 ЗУ «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів» встановлено право а не обов`язок відповідача використовувати земельні ділянки за договором про встановлення сервітуту, так нормами статті встановлено, що підприємства, які будують чи експлуатують об`єкти енергетики та передачі електричної енергії, мають право використовувати земельні ділянки за договором про встановлення земельного сервітуту з власником чи користувачем земельної ділянки для розміщення об`єктів, зазначених у частині четвертій цієї статті, на праві постійних або строкових земельних сервітутів.

У разі недосягнення згоди щодо встановлення земельного сервітуту земельна ділянка може бути відчужена в порядку, встановленому Законом України "Про відчуження земельних ділянок, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності".

Позивач ОСОБА_1 з ініціативою про встановлення сервітуту до відповідача не звертався.

Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 95 ЗК України порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

У відповідності до норм ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у постанові від 25.07.2018 р. у справі №501/6154/14-ц, постанові від 14.08.2019 р. у справі №235/457/17 Верховним Судом вказано на те, що для задоволення позовів про усунення перешкод у користуванні майном необхідна одночасна наявність двох підстав, позивач повинен бути власником майна, щодо якого чиняться перешкоди, та внаслідок дій відповідача порушується право власника на користування своїм майном.

Верховний Суд України у своїй постанові від 20.03.2018 р. у справі №910/1016/17, у постанові від 17.04.2018 р. у справі №914/1521/17, постанові від 04.09.2018 р. у справі №915/1284/17, постанові від 08.08.2019 р. у справі №910/21468/17 вказує на те, що передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку, зокрема у визначені способи, є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтверджений належними доказами факт порушення цього права на земельну ділянку (невизнання, оспорювання або чинення перешкод в користуванні, користування з порушенням законодавства, користування з порушенням прав власника або землекористувача тощо).

Так, наприклад в Ухвалі від 13.07.2016 р. у справі №544/701/15-ц Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ встановив, що ОСОБА 4 звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що на належній йому на праві приватної власності земельній ділянці поряд із існуючим старим господарським приміщенням на віддалі 1 м знаходиться лінія електропередач Пирятинської філії ВАТ «Полтаваобленерго» ПЛ 0,4 кВ № 3 від ЗТП № 8 м. Пирятин, зокрема і опора № 6, яка була зведена після побудови вищевказаного господарського приміщення.

ВССУ вирішив, що касаційну скаргу Особа-4 слід відхилити, а рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін, оскільки скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), суд апеляційної інстанції дійшов до правильного висновку про те, що позивач не довів позовних вимог (ст. ст. 10,60 ЦПК України), оскільки факт знаходження на земельній ділянці позивача опори та повітряної лінії електропередач вказує на наявність спеціальної зони об`єкту енергетики, який підлягає охороні згідно з вимогами чинного законодавства (Закон України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів», Правила охорони електричних мереж, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 1997 року № 209). Також судом правильно враховано, що до набуття позивачем права власності на земельну ділянки (26 вересня 2006 року) спірна опора вже була встановлена (01 грудня 1969 року).

Згідно ст. 112 Земельного кодексу України, охоронні зони створюються уздовж ліній зв`язку, електропередачі для забезпечення нормальних умов їх експлуатації.

За нормою ст. 19 Закону України «Про електроенергетику», на об`єктах енергетики встановлюється особливий режим допуску, а в охоронних зонах електромереж діють обмеження.

За змістом ст.18 Закону України «Про електроенергетику» демонтаж і перенесення спірної електроопори можливе лише за заявою і за рахунок замовника, однак відповідач не врегульовував цей спір із позивачем у позасудовому порядку із врахуванням цієї норми права.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 2 ст. 58 ЦПК України визначено, що сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до чинного процесуального законодавства висновок експерта є доказом у цивільній справі.

Згідно ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Виходячи з викладеного, суд вважає не доведеним той факт, що при розміщенні спірної трансформаторної підстанції відповідачем не дотримано норм спеціального законодавства, яке регулює питання розміщення об`єктів передачі електричної енергії.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Визнаючи право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном, стаття 1 Першого Протоколу за своєю суттю є гарантією права власності, право користуватися та розпоряджатися своїм майном - це загальний та принциповий аспект права власності.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного й сімейного життя.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем ОСОБА_1 безпідставно пред`явлено вимоги до відповідача ПАТ «Закарпаттяобленерго» в частині зобов`язання усунути позивачу перешкоди шляхом перенесення за власний кошт відповідача комплектної трансформаторної підстанції (КТП) №541, із земельною ділянкою площею 0,2400 га, яка розташована в АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд, вирішуючи питання розподілу судових витрат, присуджує стягнути з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ПАТ «Закарпаттяобленерго» судові витрати по сплаті витрат на правову допомогу в розмірі 3000 грн. 00 коп. , який сплачено позивачем при зверненні з цим позовом до суду, що підтверджується оригіналом платіжного документа.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.15, 16, 23, 319, 386, 1163, 1164, 1167 Цивільного кодексу України, ст.ст.39,91, 110, 112 Земельного кодексу України, ст.ст.18, 19 Закону України «Про електроенергетику», ст.ст.2, 14, 15,16 Закон України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних обєктів`Правилами охорони електричних мереж, затверджених Постановою KM України від 4 березня 1997 року № 209я. ст.ст. 1, 4, 10, 11, 57, 58, 60, 61, 208, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «Закарпаттяобленерго» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою-відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_3 (ІПН НОМЕР_2 ) на користь ПАТ «Закарпаттяобленерго», 89412, с. Оноківці, вул.Головна 57, Ужгородського району, Закарпатської області, , судові витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Виноградівський районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1ст.354, ст.355ЦПКУкраїни).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано. Уразі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч.ч.1,2ст.273ЦПК України).

Учасник справи,якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів здня вручення йому повного рішення (п.1ч.2 ст.354 ЦПКУкраїни).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропускуз інших поважних причин (ч.3ст.354ЦПКУкраїни).

Повний текст рішення складено 17.12.2019 року.

ГоловуючийА. А. Надопта