Справа №672/590/19
Провадження №2/672/400/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2019 року м.Городок

Городоцький районний суд

Хмельницької області в складі:

головуючої-судді Федорук І.М.,

за участю секретаря судового засідання Жиловської Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження у залі суду в м. Городку Хмельницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про визнання їх таким, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 . В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він є власником вказаної квартири, в котрій залишаються бути зареєстрованими колишні власники ОСОБА_2 та ОСОБА_5 . З червня 2012 року відповідачі у зазначеній квартирі не проживають та не сплачують витрати на її утримання. Він, позивач, належним чином не може розпорядитись власним майном, а тому звернувся до суду.

В судове засідання позивач не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав.

Відповідачі, належним чином, у відповідності до вимог п. 2 ч.7, п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України, повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомили, відзиву не подали.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житловий будинок (ст. ст. 379, 380 ЦК України).

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 , належить на праві власності ОСОБА_1 . Ці обставини підтверджуються копією договору купівлі-продажу квартири від 18 червня 2012 року .

Як видно з довідки виконавчого комітету Городоцької міської ради № 4522 від 22 квітня 2019 р., ОСОБА_2 та ОСОБА_6 зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1 , але не проживають за вказаною адресою.

В судовому засіданні допитані в якості свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 підтвердили факт, що ОСОБА_2 та ОСОБА_6 в зазначеній квартирі не проживають з 2012 року.

Таким чином, з 18 червня 2012 року відповідачі не є власниками квартири або членами сімї власника квартири, у зв`язку з чим мають право проживати в даному будинку на законних підставах лише за згодою власника квартири та на підставі укладеного письмового договору найму жилого приміщення.

Права позивача як власника будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відповідачі, залишаючись зареєстрованими у квартирі, яка на праві власності належить позивачу, чинять останньому перешкоди як власнику житла, оскільки він не може розпоряджатися своїм майном на власний розсуд.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що права ОСОБА_1 підлягають захисту шляхом усунення перешкод в користуванні житлом визнанням відповідачів такими, що втратили право користування квартирою, належною позивачу.

Крім того, суд вважає, що на підставі п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України стягненню на користь позивача з відповідачів підлягають судові витрати по справі, а саме сплачений ним судовий збір в сумі 768,4 грн.

На підставі ст.ст. 383, 391, 405 ЦК України, ст.. 72,150 ЖК України, керуючись ст.ст. 141, 280-285 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_9 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір в сумі 768,4 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Хмельницького апеляційного суду безпосередньо або через Городоцький районний суд Хмельницької області .

Відомості про учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1 .

Відповідачі:

- ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , паспорт серія НОМЕР_2 , виданий Городоцьким РВ УМВС України Хмельницької області 24.02.1998 року.

- ОСОБА_10 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , паспорт серія НОМЕР_3 , виданий Городоцьким РВ УМВС України Хмельницької області 24.03.2006 року.

Суддя: І.М.Федорук