Ухвала

08 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 295/6007/18

провадження № 61-14797ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сакари Н. Ю. розглянув касаційну скаргу представника Фонду соціального страхування України - адвоката Левшунова Дмитра Сергійовича на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 28 лютого 2019 року, додаткове рішення Богунського районного суду м. Житомира від 29 березня 2019 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 24 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України з тимчасової втрати працездатності, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Фонд соціального страхування України, про стягнення заробітної плати, компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника Фонду соціального страхування України (далі - ФССУ) - адвоката Левшунова Д. С. на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 28 лютого 2019 року, додаткове рішення Богунського районного суду м. Житомира від 29 березня 2019 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 24 червня 2019 року.

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про стягнення з Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності заробітної плати за період з 14 листопада 2017 року по день винесення рішення, компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати за період з 14 листопада 2017 року по день винесення рішення та відшкодування моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 28 лютого 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за період з 14 листопада 2017 року по 28 лютого 2019 року в сумі 113 108,94 грн, компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати в сумі 10 871,57 грн, без врахування податків та обов`язкових платежів, та 2 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди. В задоволенні решти вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 29 березня 2019 року вирішено питання про судові витрати.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 24 червня 2019 року апеляційну скаргу Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України залишено без задоволення, а рішення Богунського районного суду м. Житомира 28 лютого 2019 року та додаткове рішення Богунського районного суду м. Житомира від 29 березня 2019 року - без змін.

У касаційній скарзі представник ФССУ - адвокат Левшунов Д. С., посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Зі змісту положень пункту 3 частини третьої статті 175, пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Ціна позову у даній справі становить 133 980,51 грн (заборгованість по заробітній платі у розмірі 113 108,94 грн, компенсація втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати у розмірі 10 871,57 грн, моральна шкода у розмірі 10 000,00 грн), яка станом на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921,00*100= 192 100,00 грн).

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали містять посилання на випадок передбачений підпунктом в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності якого судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, якщо справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу. Заявник стверджує, що дана справа розглядалась поза строком розгляду спрощеного провадження, що було визначено при відкритті позовного провадження, а тому заявник вважає, що це виключає можливість віднести дану справу до категорії малозначних чи справ незначної складності.

Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, вважає, що заявником не було наведено фактів та надано доказів, які б підтверджували що справа становить значний суспільний інтерес або має для заявника виняткове значення.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).

При цьому, застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris (ціна позову) для подання скарг до верховного суду є правомірною та обгрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень верховного суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості (рішення у справі «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36).

З урахуванням наведеного, оскільки представник ФССУ - адвокат Левшунов Д. С. подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, статтями 175, 176, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника Фонду соціального страхування України - адвоката Левшунова Дмитра Сергійовича на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 28 лютого 2019 року, додаткове рішення Богунського районного суду м. Житомира від 29 березня 2019 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 24 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України з тимчасової втрати працездатності, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Фонд соціального страхування України, про стягнення заробітної плати, компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати, відшкодування моральної шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя Н. Ю. Сакара