Справа № 522/8549/19
Провадження № 2/522/5932/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2019 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Донцова Д.Ю.,

при секретарі судового засідання - Вадуцкій В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок затоплення квартири,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси 21.05.2019 року звернувся позивач із вказаною позовною заявою, зазначаючи, що проживає в квартирі АДРЕСА_1 . Поверхом вище знаходиться квартира АДРЕСА_3 , власником якої є відповідач ОСОБА_2 . На початку травня 2019 року квартиру позивача було затоплено водою з квартири відповідача, у зв`язку з чим квартира позивача потребує негайного ремонту, оскільки мешкати в ній стало неможливо та небезпечно у зв`язку з підвищеною вологістю. Окрім цього, позивач зазначає, що відповідач систематично заливає його квартиру протягом кількох років.

Враховуючи викладені обставини, позивач звернувся до суду та просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь завдану матеріальну шкоду в розмірі 18 000,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 15 000,00 грн.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23.05.2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи до судового засідання.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 проти задоволення позову заперечували з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях. Зокрема зазначили, що дійсно, ОСОБА_2 було проведено заміну системи АГВ та виведено стічний кран на стіну біля сходів на другому поверсі, проте вказані роботи проводилися кваліфікованими спеціалістами, кран був використаний лише один раз, а саме у 2015 році в момент заміни системи АГВ на нову з метою запобігання та недопущення аварійних ситуацій. Відтоді та до теперішнього часу вказаний стічний кран не використовувався відповідачем. Окрім цього, при використані стічного крана відповідачем у 2015 році не відбулося залиття квартири АДРЕСА_4 та взагалі не вбачається за можливе, що вилив води з системи АГВ зможе привести до руйнування підлоги, стіни та стелі в масштабах, вказаних позивачем у позовній заяві, оскільки кількість води у системі є явно недостатньою для спричинення намокання приміщення на такій великій площі. Відповідач зазначила, що жоден з актів обстеження, які були надані суду позивачем, не містить зазначених відомостей в повному обсязі, не вказано, яким чином встановлено причину залиття, дані записи вчинено із слів позивача. Крім того, при складанні акту не зафіксована відмова як посадових осіб, так і власника квартири, з якої відбувалося залиття, від складання вказаного акту чи його підпису. Жоден із актів не було підписано позивачем та відповідачем. Погіршення стану житла позивача відповідача позивач пояснила тим, що квартира позивача розташована над підвальним приміщенням, яке знаходиться у аварійному стані, ремонтні роботи у даному підвальному приміщенні не проводяться, внаслідок чого на підлозі, стінах та стелі підвального приміщення збирається волога, підлога, стіни та стеля підвального приміщення продовжують вбирати в себе вологу та руйнуються, у підвалі наявна пліснява на поверхнях, на підтвердження чого надано фото №11,12,13.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 проживає в квартирі АДРЕСА_1 . Докази щодо належності зазначеної квартири позивачу в матеріалах справи відсутні. Поверхом вище знаходиться квартира АДРЕСА_3 , власником якої є відповідач ОСОБА_2

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачем надано ряд актів обстеження його квартири. Зокрема, з акту дослідження від 07.05.2019 року судом встановлено наступне: в кухні площею 10,8 м.кв. помітно відшарування шпаклівочного шару, а також інша частина стіни навпроти вхідних дверей знаходиться у відсирівшому стані. Також помітні сліди цвілі, краска з вікон помітно відшарувалась. Ця стіна регулярно піддавалась затопленню через сусідську квартиру з поверху вище №1 де проживає ОСОБА_2 Несуча стіна кухні зі сторони вулиці має тріщину штукатурного шару поруч з вікном. В кімнаті площею 14,3 м. кв., спостерігається нахил підлоги і тріщина на стелі.

Згідно акту дослідження від 06.06.2016 року вбачається, що до несучої стіни в під`їзді будинку АДРЕСА_5 , власником якої є ОСОБА_1 Власником даної квартири були проведені роботи по відшаруванню штукатурного покриття до каменю. На момент дослідження на місці було встановлено, що відповідна стіна знаходиться у повністю сухому стані, вологи немає, мокроти не виявлено.

З акту дослідження від 04.11.2015 року судом встановлено наступне: мешканцями квартири АДРЕСА_3 було здійснено залиття зовнішньої несучої стіни житлового будинку №9 внаслідок зливу із системи АГВ. Мешканку даної квартири ОСОБА_2 було попереджено про адміністративну відповідальність і про складення протоколу до Приморської районної адміністрації м. Одеси. Несуча стіна, на яку було здійснення залиття, також є несучою стіною квартири АДРЕСА_4 і внаслідок цього у цій квартирі помітні сліди залиття, відшарування шпаклівки та відчутна вологість.

Згідно акта дослідження житлових умов заявника від 11.02.2014 року, судом встановлено, що на кухні площею 10,8 м.кв. на стінах видно грибок та відшарування штукатурного шару, видно нахил підлоги і стелі в сторону під`їзду. В житловій кімнаті площею 14,3 м2 нахил підлоги і стелі, також видніються тріщини шириною 1-3 мм.

Згідно акту дослідження від 02.09.2015 року вбачається, що на стелі житлової кімнати 14,3 м.кв. видно тріщину шпаклівочного і штукатурного шару по всій ширині стелі, приблизно в місці з`єднання плит накриття шириною відкриття біля 2-4 мм, також є ще одна тріщина довжиною близько 40 см і шириною відкриття 3-5 мм. Можливо причиною появи тріщин, які з`явилися 01.09.2015 року, являються ремонтні роботи по заміні покриття підлоги в квартирі №1 поверхом вище, однак технічна експертиза для встановлення точної причина на 02.09.2015 року, не проведена.

Згідно акту від 16.10.2014 року вбачається, що в квартирі АДРЕСА_3 , де проживає ОСОБА_4 , здійснено дослідження системи опалення (АГВ) і встановлено, що в квартирі АДРЕСА_3 в систему опалення (АГВ) вмонтовано стічний кран діаметром 16 мм і проведений випуск води на площадку другого поверху.

Згідно акту дослідження від 14.02.2014 року вбачається, що в житловій кімнаті площею 14,3 м.кв. спостерігається просідання підлоги близько 20 мм в стіні в сторону під`їзду. На стелі спостерігається тріщина шириною розкриття близько 1-3 мм і довжиною до 2мм. На кухні площею 10,8 м.кв. спостерігається відшарування штукатурки на площі 1,5 м.кв. та спостерігається грибок на площі 1м.кв. Візуально спостерігається нахил підлоги, стелі і металопластикового вікна в сторону під`їзду.

Згідно довідки від 18.05.2014 року вбачається, що за адресою: АДРЕСА_6 було здійснено дослідження дворової каналізації на предмет герметизації каналізаційний люків і лежака, було визначено, що каналізаційні люки і лежак знаходяться у хорошому стані, витоків немає.

Згідно з частиною першою та пунктом 1 частини другої статті 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Для відшкодування шкоди необхідно довести такі факти:

а) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії.

б) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов`язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом завдана шкода відшкодовується в повному обсязі.

в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

г) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Наявність всіх вищезазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цих Кодексом.

Згідно ч.ч.1 і 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши надані позивачем докази на підтвердження позовних вимог, суд приходить до висновку, що жоден із актів не підтверджує того факту, що незадовільний стан квартири позивача, зокрема сирість, тріщини, нахил підлоги, плями від води, є результатом неправомірних дій з боку відповідача.

Лише з акту обстеження від 04.11.2015 року вбачається, що позивачем було вчинено залиття несучої стіни, яка є несучою стіною квартири позивача, в результаті чого в кв. №4 спостерігається сирість та відшарування штукатурки.

Разом з тим, суд зазначає, що вказаний акт не відповідає вимогам, затвердженим Правилами утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України 17.05.2005 N 76. Зокрема, згідно Додатку №4 до правил в акті про залиття має бути зазначено з чиєї вини відбулось залиття, відмітка про ознайомлення з актом мешканців квартир, відносно яких складено акт. Разом з тим, жоден з актів не підписаний ні позивачем ні відповідачем.

Враховуючи викладене, суд не може сприймати надані позивачем акти в якості належних доказів по справі.

Окрім того, заявляючи вимогу про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 18 000,00 грн. позивачем жодним чином не підтверджено розмір позовних вимог. Розмір завданої шкоди є істотною обставиною, яка підлягає доведенню, і суд, виходячи із принципу диспозитивності, за відсутності належних доказів, не може на власний розсуд визначати розмір завданої шкоди. Разом з тим, позивачем не надано до суду висновок експертного дослідження про наявність шкоди та причинний зв`язок між протиправними діями відповідача та завданою шкодою, а також обґрунтований розмір витрат, необхідних для відновлення стану квартири.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Керуючись ст. 13, 19, 258, 259, 263, 354 ЦПК України, суддя -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок затоплення квартири - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 12.08.2019 року.

Суддя Д.Ю. Донцов