Справа № 346/5764/18
Провадження № 2/346/489/19
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 серпня 2019 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області
в складі: головуючого судді Беркещук Б.Б.,
секретаря Матушевської Г.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,-
В С Т А Н О В И В :
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом мотивуючи тим, що відповідно до свідоцтва на будинковолодіння від 16.06.1989 р. йому належить житловий будинок АДРЕСА_1 .
Вказує, що на даний час у будинку зареєстрований чоловік онуки відповідач ОСОБА_2 ,1990 р.н., що підтверджується довідкою Печеніжинської селищної ради ОТГ № 1199від 16.10.2018 р.
Зазначає, що відповідач не проживає у вищевказаному будинку з часу реєстрації, що підтверджується Актом Печеніжинської селищної ради ОТГ. Відповідач участі в утриманні та благоустрої житла не бере, не сплачує комунальні платежі, особисті речі його відсутні. В добровільному порядку зняти відповідача з місця реєстрації не можливо.
Зазначає, що реєстрація відповідача у будинку позбавляє його як власника права в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, тому просить суд визнати відповідача таким, що втратив право на користування житлом у будинку за адресою АДРЕСА_1 .
Позивач та представник позивача в попередньому судовому засіданні підтримали мотиви та вимоги позову.
Позивач та його представник в судове засідання не з`явились представник позивача адвокат Козак І.В. подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності.
Відповідач в судове засідання не з явився, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений шляхом публікації оголошення на сайті «Судова влада України, причини неявки суду не повідомив та відзиву на позов не подав .
Зі згоди позивача та представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Врахувавши пояснення позивача, свідків, проаналізувавши матеріали справи, суд доходить висновків.
У відповідності до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно із ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи бути обмеженим в його здійсненні.
У відповідності до ст.325 ЦК України фізичні особи можуть бути власниками будь-якого майна.
У відповідності до ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право.
У пункті 39 ППВССУ від 07 лютого 2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина 1 статті 405 ЦК). Таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК, тому стосовно права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування ним застосовуються положення статті 405 ЦК. Відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом, і у цьому випадку положення статей 71, 72 ЖК УРСР застосуванню не підлягають.
В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння від 16.06.1989 р. зареєстрованого за № 315 позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за АДРЕСА_1 .(а.с.5)
Відповідно до довідки Печеніжинської селищної ради ОТГ № 1199від 16.10.2018 р. позивач є власником будинку та має наступний склад сім`ї: дружина ОСОБА_3 , син ОСОБА_4 , та чоловік онуки ОСОБА_2 (а.с.46).
Згідно Акту № 16 від 01.10.2018 року відповідач фактично не перебуває за даною адресою більше одного року, на даний час перебуває за кордонном (а.с.45).
Той факт, що відповідач не проживає більше року за адресою АДРЕСА_1 ствердила в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 , сусіда позивача, яка підтвердила, що відповідача ОСОБА_2 , співжителя онуки позивача два роки не бачила у його господарстві та у будинку він не проживає, його особистих речей не має.
Отже, в спірному будинку на даний час зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , який більше року в будинку не проживає. Наявність зареєстрованого відповідача у вищезгаданому будинковолодінні позивача, не дає останньому належним чином користуватись, володіти та розпоряджатись будинком.
Конституцією (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК, ст.48 закону «Про власність»).
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами стст.16, 386, 391 ЦК.
Згідно ст. 405 ч. 2 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.
Таким чином, суд вважає, що позов слід задовольнити та визнати відповідача ОСОБА_2 , таким, що втратив право користування житлом у будинку АДРЕСА_1 .
На підставі наведеного та ст. 405 ЦК України, керуючись ст.ст. 141, 247 ч.2, 282, 284,
В И Р І Ш И В:
Позов задовільнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житлом будинку АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Найменування та ім`я сторін, їх місцезнаходження та проживання:
ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1 .
ОСОБА_2 , останнє відоме місце проживання АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_2 .
Суддя Беркещук Б. Б.