Ухвала

17 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 363/1698/17

провадження № 61-21952ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулейкова І. Ю., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 05 червня 2019 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 21 серпня 2019 року у справі за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2017 року фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.

Позов обґрунтовано тим, що 05 серпня 2015 року між сторонами укладено договір про надання правової допомоги № 1, відповідно до умов якого відповідач мав сплатити позивачу грошові кошти в розмірі 12 800,00 грн за надані юридичні послуги. Однак позивач порушив умови договору та не сплатив ОСОБА_1 грошову винагороду за надані ним юридичні послуги. Крім того, ОСОБА_1 витратив годину адвокатської роботи на складання даної позовної вимоги, з метою захисту своїх прав та інтересів та просить стягнути з відповідача грошову компенсацію в розмірі 1 280,00 грн. Такі дії ОСОБА_3 завдали позивачу моральної шкоди у розмірі 2 000,00 грн, яка полягає у стражданнях через порушення його прав та невиконання зобов`язань взятих на себе відповідачем, погіршеним самопочуттям, постійними думками про шляхи вирішення даної проблеми й пошуках виходу з ситуації.

Заочним рішенням Вишгородського районного суду від 31 жовтня 2017 року позов ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 кошти у розмірі 12 800,00 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 640,00 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 26 грудня 2018 року скасовано заочне рішення Вишгородського районного суду Київської області від 31 жовтня 2017 року. Призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

У червні 2019 року позивач подав заяву про відвід судді, посилаючись на зміст ухвали суду від 26 грудня 2018 року, повний текст якої складено 29 грудня 2018 року.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 05 червня 2019 року заяву ФОП ОСОБА_1 про відвід судді залишено без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивач подав заяву про відвід з пропущенням строку передбачеого статтею 39 ЦПК України.

На ухвалу суду першої інстанції ФОП ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та задовольнити заявлений ним відвід.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 серпня 2019 року апеляційну скаргу повернуто ФОП ОСОБА_1 . Справу направлено до суду першої інстанції.

Апеляційний суд повертаючи апеляційну скаргу керувався пунктом 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України.

ФОП ОСОБА_1 у грудні 2019 року засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 05 червня 2019 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 21 серпня 2019 року у вищевказаній справі, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 21 серпня 2019 року та направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Касаційне провадження в частині оскарження ухвали Вишгородського районного суду Київської області від 05 червня 2019 року не підлягає відкриттю з таких підстав.

Згідно з частиною першою статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: 1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті; 2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку; 3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Аналіз положень статей 353 та 389 ЦПК України виключає їх поширювальне тлумачення, з огляду на що касаційному оскарженню підлягають лише такі судові рішення, що включені до такого переліку.

Оскаржувана ухвала Вишгородського районного суду Київської області від 05 червня 2019 року не відноситься до переліку ухвал судів першої інстанції, що можуть бути предметом оскарження у касаційному порядку в контексті положень статті 389 ЦПК України.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Ураховуючи зазначене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ФОП ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали Вишгородського районного суду Київської області від 05 червня 2019 року необхідно відмовити.

Водночас, касаційна скарга в частині оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 21 серпня 2019 року не може бути прийнята до розгляду судом з наступних підстав.

Як убачається матеріалів касаційного провадження, 09 грудня 2019 року заявник подав безпосередньо до канцелярії Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного суду від 21 серпня 2019 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження.

У тексті скарги зазначив, що копію оскаржуваної ухвали отримав 06 грудня 2019 року, однак не порушує питання про поновлення процесуального строку та не додає доказів, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваної ухвали апеляційного суду.

Згідно частини другої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Суд, за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (частина перша статті 127 ЦПК України).

Отже, заявнику необхідно звернутися до суду касаційної інстанції із клопотанням (заявою) про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення, навести поважні підстави для поновлення такого строку.

За змістом частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою у зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 Цього кодексу.

Крім того, заявником не надано доказів сплати судового збору, або документів, які б свідчили про наявність пільг щодо сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір».

Натомість касаційна скарга містить посилання на пункт 4 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно якого від сплати судового збору звільняються позивачі у справах щодо спорів, пов`язаних з виплатою компенсації, поверненням майна, або у справах щодо спорів, пов`язаних з відшкодуванням його вартості громадянам, реабілітованим відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні».

Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди за договором про надання правової допомоги.

Таким чином, заявнику необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Згідно з частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено, що з 01 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 1 921,00 грн.

Згідно з підпунктом 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання касаційної скарги на ухвалу суду; заяви про приєднання до апеляційної чи касаційної скарги на ухвалу суду фізичною особою - підприємцем складає 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, скаржнику необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 1 921,00 грн.

Судовий збір має бути перераховано або внесено за такими реквізитами: отримувач коштів - УК у Печер. р-ні/Печерс. р-н; код отримувача (за ЄДРПОУ) - 38004897; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) - 899998; рахунок отримувача (стандарт IBAN) - UA7026007; код класифікації доходів бюджету - 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)»; символ звітності банку - 207.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Отже касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням заявникові строку для усунення її недоліків.

Керуючись пунктом 2 частини першої статті 389 та пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, за касаційною скаргою фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 05 червня 2019 року відмовити.

Касаційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 21 серпня 2019 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 17 січня 2020 року, але не більше десяти днів із дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали в частині подання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження із наведенням інших підстави для поновлення строку у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали в іншій частині касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. Ю. Гулейков