Справа №487/2085/19
Провадження №2-к/487/3/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2019 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді Павлової Ж.П., за участю секретаря судового засідання Ігнатьєва А.О., розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_1 та міністерства юстиції України в Миколаївській області щодо визнання та виконання на території України вироку Клинського міського суду Московської області від 12.05.2016 року відносно:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, маючого неповну середню освіту, неодруженого, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 та Міністерство юстиції України звернулися до Заводського районного суду м. Миколаєва з клопотанням про дозвіл на виконання на території України вироку Клинського міського суду Московської області від 12.05.2016 року в справі №1-89/16 відносно ОСОБА_2 в частині цивільного позову про стягнення з останнього на користь ОСОБА_1 компенсації моральної шкоди в розмірі 1 500 000,00 рублів.

В обґрунтування заявленого клопотання зазначено, що вироком Клинського міського суду Московської області від 12.05.2016 року в справі №1-89/16 задоволено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсації моральної шкоди в розмірі 1 500 000,00 рублів.

На підставі викладеного заявник просить задовольнити клопотання.

До судового засідання представник Міністерства юстиції України та ОСОБА_1 не з`явилися, відповідно до ст. 610 КПК України їх участь не є обов`язковою.

Прокурор у судовому засіданні просив відмовити в задоволенні даного клопотання, зазначив, що воно є необґрунтованим, оскільки не відповідає вимогам ст.. 463 ЦПК України.

Дослідивши клопотання та письмові матеріали, додані до клопотання, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 602 КПК України вирок суду іноземної держави може бути визнаний, виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Положеннями ч. 8 зазначеної статті передбачено, що вирішення питання про визнання та виконання вироку суду іноземної держави у частині цивільного позову вирішується в порядку передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України.

Частиною 1 статті 603 КПК України передбачено, що клопотання Міністерства юстиції України про виконання вироку суду іноземної держави розглядається протягом одного місяця з дня його отримання судом першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться місце проживання чи останнє відоме місце проживання засудженої особи, або місце перебування майна такої особи, а в разі їх відсутності місце знаходження Міністерства юстиції України.

При цьому, як це визначено у ч. 3 ст. 603 КПК України, суд не перевіряє фактичні обставини, встановлені вироком суду іноземної держави, та не вирішує питання щодо винуватості особи.

Відповідно до ч. 6 ст. 610 КПК України при розгляді питання про виконання покарання суд може одночасно вирішити питання про виконання вироку іноземної держави в частині цивільного позову і процесуальних витрат у разі наявності відповідного клопотання.

Згідно зі ст. ст. 462, 463 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Рішення іноземного суду може бути пред`явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред`явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки.

Статтею 464 ЦПК України передбачено, що питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника.

Якщо боржник не має місця проживання (перебування) або місцезнаходження на території України, або його місце проживання (перебування) чи місцезнаходження невідоме, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцезнаходженням в Україні майна боржника.

Частинами 1, 2 ст. 468 ЦПК України визначено, що клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не задовольняється у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, такі випадки не передбачено, у задоволенні клопотання може бути відмовлено, зокрема, якщо пропущено встановлений міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та цим Кодексом строк пред`явлення рішення іноземного суду до примусового виконання в Україні.

Питання про надання дозволу виконання рішення суду Російської Федерації в кримінальній справі про стягнення моральної шкоди та процесуальних витрат повинна регулюватися положеннями міжнародних договорів, згода на обов`язковість якого встановлена органами державної влади України та РФ.

На разі, двосторонніх міжнародних договорів, укладених між Україною та РФ, якими б регулювалося питання виконання рішень судів у кримінальних справах про відшкодування збитку немає.

Водночас, обидві держави є учасниками Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах 1993 року.

Конвенцію про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, 1993 року (далі Мінська Конвенція), ратифіковано Законом України №240/94-ВР від 10.11.1994 року «Про ратифікацію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах».

Так само, РФ ратифіковано вказаний міжнародний договір Федеральним законом Російської Федерації від 04.08.1994 року №16-ФЗ «О ратификации Конвенции о правовой помощи и правовых отношениях по гражданским, семейным и уголовным делам».

Згідно ст. 51 Мінської конвенції кожна з Договірних Сторін на умовах, передбачених цією Конвенцією, визнає і виконує на території інших Договірних Сторін, зокрема, рішення судів по кримінальних справах про відшкодування збитку.

Статтями 54, 55 Мінської конвенції визначено, що клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішень, передбачених у статті 51, розглядаються судами Договірної Сторони, на території якої повинне бути здійснене примусове виконання.

Суд, що розглядає клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішення, обмежується встановленням того, що умови, передбачені цією Конвенцією, дотримані. У випадку, якщо умови дотримані, суд виносить рішення про примусове виконання.

У визнанні та у видачі дозволу на примусове виконання може бути відмовлено зокрема, у випадках, якщо минув термін давності примусового виконання, передбачений законодавством Договірної Сторони, суд якої виконує доручення.

З матеріалів провадження вбачається, що вироком Клинського міського суду Московської області від 12.05.2016 року задоволено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсації моральної шкоди в розмірі 1 500 000,00 рублів. Вирок набрав законної сили 24.05.2016 р. та підлягає виконанню в частині цивільного позову.

На підставі зазначеного вироку Клинського міського суду Московської області було видано виконавчий лист відносно ОСОБА_2 .

Згідно відповіді Федеральної служби судових приставів у зв`язку з відсутністю майна у обвинуваченого ОСОБА_2 на території Російської Федерації, виконавче провадження не відкривалось, а виконавчий лист знаходиться в установі виконання покарань на виконанні.

Проте, відповідно до відповіді ФКУ ФСВП Росії у Пензенській області стягнення по виконавчому листу №1-89/16 з обвинуваченого ОСОБА_2 не проводяться у зв`язку з хворобою останнього.

Крім того, вбачається, що у ОСОБА_2 зареєстроване право власності на частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Виходячи з матеріалів справи, боржник ОСОБА_2 був повідомлений належним чином про дату, час та місце судового засідання, приймав участь в судовому засіданні, йому була вручена копія цивільного позову.

Враховуючи, що вирок іноземного суду набрав законної сили, відсутні порушення правил підсудності розгляду клопотання, підстав передбачених ст. 55 Мінської Конвенції та ст. 468 ЦПК України для відмови у задоволенні клопотання не встановлено, суд вважає за можливе надати дозвіл на примусове виконання на території України вироку Клинського міського суду Московської області від 12.05.2016 року в частині стягнення цивільного позову, відносно громадянина України ОСОБА_2 .

Відповідно до офіційного курсу гривні щодо іноземних валют станом на 18.07.2019 року - 10 російських рублів дорівнює 4,1087 гривень. Таким чином, сума, яку належить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , становить 1 500 000,00 (один мільйон п`ятсот тисяч) російських рублів, що складає 616 305,00 (шістсот шістнадцять тисяч триста п`ять) гривень.

Крім того, згідно п 5.6. Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України №1092/5/54 від 27.06.2008 року, ухвала за результатами розгляду іноземного клопотання складається українською мовою. Однак у випадках, передбачених міжнародним договором України, суд України складає ухвалу мовою, передбаченою відповідним міжнародним договором України, або додає до неї завірений відповідно до законодавства України переклад на таку мову.

Згідно ст. 17 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993 року у відношеннях один з одним при виконанні цієї Конвенції установи юстиції Договірних Сторін користуються державними мовами Договірних Сторін або російською мовою.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 51, 54, 55 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, ст. ст. 602, 603, 610 КПК України, ст. ст. 462-464, 467, 468 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 та міністерства юстиції України в Миколаївській області щодо визнання та виконання на території України вироку Клинського міського суду Московської області від 12.05.2016 року в частині стягнення моральної компенсації задовольнити.

Надати дозвіл на виконання на території України вироку Клинського міського суду Московської області від 12.05.2016 року, в частині стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 в розмірі 1 500 000,00 (один мільйон п`ятсот тисяч) російських рублів, що складає 616 305,00 (шістсот шістнадцять тисяч триста п`ять).

Визначити, що з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 підлягає стягненню моральна компенсація в розмірі 1 500 000,00 (один мільйон п`ятсот тисяч) російських рублів, що за курсом НБУ станом на 18.07.2019 року, складає 616 305,00 (шістсот шістнадцять тисяч триста п`ять) гривень.

Ухвалу може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом семи днів.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копії ухвал направити до Міністерства юстиції України та ОСОБА_1 .

СУДДЯ: Ж.П. ПАВЛОВА