Справа № 418/2955/19
РІШЕННЯ

Іменем України

09 липня 2019 року Міловський районний суд Луганської області

у складі: головуючого-судді: Шовкуна В.О.

за участю секретаря: Бутенко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Мілове цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Міловський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, про встановлення факту смерті,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку ст. 317 ЦПК України із заявою про встановлення факту смерті батька - ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Луганськ Луганської області.

У проведенні реєстрації факту смерті Міловським районним відділом державної реєстрації атів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, йому було відмовлено, оскільки пред`явлено документ не встановленої форми. Встановлення зазначеного факту зумовлене необхідністю отримання свідоцтва про смерть для реалізації спадкових прав.

Заявник у судове засідання не з`явився, просив розглянути справу за його відсутності.

Представник заінтересованої особи - Міловського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області - у судове засідання не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи за їхньої відсутності.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Родинний зв`язок заявника з померлим підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 25.12.1952 року, згідно якого батьком заявника є ОСОБА_2 . (а.с. 9)

Згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи заявник фактично проживає/перебуває/ за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.8)

Згідно копії паспорту ОСОБА_2 , він був громадянином України. (а.с.10)

Згідно копії лікарського свідоцтва про смерть та копії довідки про причину смерті № 144 від 04.06.2019 року виданих на тимчасово непідконтрольній території України а саме у м. Луганськ, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , причина смерті: хронічна серцева недостатність, дифузний кардіосклероз. (а.с. 13)

Окрім того, смерть ОСОБА_2 , підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 виданого 06.06.2019 року також у м. Луганськ, що на непідконтрольній території України, згідно якого ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Луганськ.

Згідно ст. 76 ЦПК України «Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.»

Суд приймає до уваги висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Лоізіду проти Туреччини», «Кіпр проти Туреччини», а також Молдови та Росії (зокрема, «Мозер проти Республіки Молдова та Росії»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території.

Суд оцінює надані документи як докази, на підставі яких можливо встановити наявність факту смерті не зважаючи на те, що вони видані на тимчасово непідконтрольній території України і не відповідають встановленому зразку.

Відповідно до п. 8 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факт у смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Згідно ч.1 ст. 317 ЦПК України вбачається, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

За змістом ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою, 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання».

Відповідно п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що суди можуть встановити факти реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах реєстрації актів громадського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадського стану».

Факт такої відмови підтверджується листом Міловського районного відділу ДРАЦС. (а.с.15)

Згідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті за умовами підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

Таким чином, заявником було доведено, що він є сином ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Луганськ Луганської області, що на непідконтрольній території України, тому його вимоги законні та підлягають задоволенню.

Однак, стосовно вимоги, щодо місця проживання померлого за адресою: АДРЕСА_2 , суд приходить до висновку, що в цій частині вимога не підлягає задоволенню, оскільки суду не надано документів, які б підтверджували факт саме проживання померлого за вказаною адресою, а не його реєстрацію.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 293,294,315, 317, 259, 263-265 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті - задовольнити частково.

Встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стать чоловіча, уродженця с. Красна Талівка Ст.Луганського району Луганської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Луганськ Луганської області, причина смерті: хронічна серцева недостатність, дифузний кардіосклероз.

В іншій частині вимог - відмовити.

Рішення підлягає негайному виконанню.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його проголошення до Луганського апеляційного суду, який розташований у м. Сєвєродонецьк Луганської області через Міловський районний суд Луганської області.Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: В.О.Шовкун