Ухвала

17 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 208/7368/17

провадження № 61-22324ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 липня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго», треті особи: Голова вуличного квартирного комітету № 2 Заводського району м. Кам`янське - Кретова Н. І., про визнання бездіяльності незаконною, зобов`язання зробити перерахунок та скасувати заборгованість,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом до ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго», третя особа: Голова вуличного квартирного комітету № 2 Заводського району м. Кам`янське - Кретова Н. І., в якому просила:

- визнати незаконною бездіяльність Дніпродзержинського центру обслуговування клієнтів ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» щодо невиконання пункту 21 ПКЕЕН, а саме - не знімання показів засобів обліку щомісяця за адресою: АДРЕСА_1 ; пункту 21 ПКЕЕН щодо не відповідності результатів, знятих уповноваженою особою електро-постачальника показів засобу обліку за адресою: АДРЕСА_1 , зазначених в протоколах контрольного обходу з даними абонентської (розрахункової) книжки по особовому рахунку № НОМЕР_1 ; пункту 27 ПКЕЕН щодо не надсилання поштою або не вручення особисто під підпис, у разі несплати за спожиту електроенергію у листопаді 2016 року, попередження про відключення електричної енергії за 30 день у строки, визначені пунктом 20 ПКЕЕН, а саме у січні 2017 року за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати незаконною вимогу Дніпродзержинського центру обслуговування клієнтів ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» щодо сплати заборгованості, яка обліковується на особовому рахунку № НОМЕР_1 у розмірі 11 871,86 грн та не відповідає обсягу спожитої позивачем електричної енергії;

- зобов`язати Дніпродзержинський центр обслуговування клієнтів ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» зробити перерахунок заборгованості, яка обліковується на особовому рахунку № НОМЕР_1 у розмірі 11 871,86 грн та відновити баланс особового рахунку до стану, який був визначений на 01 липня 2017 року, а саме - переплата 156,47 грн, оскільки обсяг нарахованої електричної енергії не відповідає обсягу спожитої електричної енергії позивачем;

- скасувати заборгованість, яка обліковується на особовому рахунку № НОМЕР_1 , у розмірі 11 871,86 грн.

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 липня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У грудні 2019 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 липня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, заявник просить скасувати оскаржені судові рішення та ухвалити нове про задоволення її позову.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Предметом позову в даній справі є визнання бездіяльності незаконною, зобов`язання зробити перерахунок та скасування заборгованості у розмірі 11 871,86 грн.

Верховний Суд урахував ціну позову, предмет позову, складність справи та дійшов висновку, що дана справа є незначної складності, ціна позову якої не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 960 500 грн (1 921 х 500), а тому не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Верховним судом не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Разом із тим, Касаційний цивільний суд вважає, що наведені заявником обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав для висновку про те, що справа становить виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

Право заявника на апеляційний перегляд справи було забезпечено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та

застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Верховний Суд зауважує, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій в межах своїх повноважень, заявник не переконав у наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд,

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 липня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго», треті особи: Голова вуличного квартирного комітету № 2 Заводського району м. Кам`янське - Кретова Н. І., про визнання бездіяльності незаконною, зобов`язання зробити перерахунок та скасувати заборгованість.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Коротенко