АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2019 року

м. Чернівці

cправа № 718/1262/19

провадження № 822/797/19-ц

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кулянди М.І.

суддів Одинака О.О., Владичана А.І.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач: Чернівецька обласна державна адміністрація

третя особа Кіцманська районна державна адміністрація Чернівецької області

апеляційна скарга ОСОБА_1 , на ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 01 липня 2019 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Олексюк Т.І.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання незаконним та скасування розпорядження Чернівецької обласної державної адміністрації від 26 червня 2017 року за № 450-р «Про включення земельної ділянки водного фонду до переліку земельних ділянок державної власності для подальшого продажу їх права оренди на земельних торгах».

В судовому засіданні представником відповідача, Чернівецької обласної державної адміністрації, ОСОБА_2 заявлено клопотання про закриття провадження у справі, оскільки позивач ОСОБА_1 є фізичною особою- підприємцем.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 01 липня 2019 року закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Чернівецької обласної державної адміністрації, третьої особи Кіцманської районної державної адміністрації Чернівецької області про визнання незаконним та скасування рішення органу державної виконавчої влади як такої, що не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала мотивована тим, що на час звернення до суду з позовом позивач був зареєстрований як фізична особа-підприємець, спір існує між двома суб`єктами господарювання, а тому справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з ухвалою суду П ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, а матеріали справи направити до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт у своїй апеляційній скарзі посилаються на те, що суд першої інстанції при постановленні ухвали допустив порушення норм процесуального права.

В обґрунтування скарги зазначає, що висновок суду про наявність господарського спору, виходячи із змісту позову, значного розміру земельної ділянки та її цільового використання є необґрунтованим і таким, що не відповідає обставинам справи. Також судом не з`ясовано мету використання землі в даний час та в майбутньому. Саме мета, ознака використання і статус суб`єкта спору, мають значення для визначення підсудності.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Чернівецька обласна державна адміністрація подала до суду відзив на апеляційну скаргу. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Посилається на те, що аргументи ОСОБА_1 , викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

Судом зазначено, що ОСОБА_1 , 01березня 2019 року, звернулась до Чернівецької обласної державної адміністрації із заявою про передачу їй, як фізичній особі - підприємцю, в оренду на 5 років, земельної ділянки площею 54,6531га, кадастровий номер НОМЕР_1 : НОМЕР_2 , що знаходиться в с.Южинець, Кіцманського району, Чернівецької області (за межами населеного пункту), для здійснення господарської діяльності.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки позивач 01 березня 2019 року зверталася до відповідача із заявою про передачу їй в оренду земельної ділянки, як фізичній особі-підприємцю, а тому справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства і підсудна господарському судочинству.

Із таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд не може погодитись, з наступних підстав.

Судом зазначено, що 10 травня 2018 року на електронних торгах ОСОБА_1 придбала нежитлову будівлю рибниці, яка знаходиться по АДРЕСА_1 .

01березня 2019 року вона звернулась до Чернівецької обласної державної адміністрації із заявою про передачу їй, як фізичній особі - підприємцю, в оренду на 5 років, земельної ділянки площею 54,6531га, кадастровий номер НОМЕР_3 , що знаходиться в с.Южинець, Кіцманського району, Чернівецької області (за межами населеного пункту), для здійснення господарської діяльності.

Частиною 1 статті 19 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Аналогічна стаття міститься у новій редакції ЦПК України, зокрема у частині першій статті 19.

Відповідно до пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності.

З аналізу пункту 1 частини першої статті 12 ГПК України вбачається, що укладення договору між юридичною особою та фізичною особою-підприємцем не є безумовною підставою для розгляду спору між ними в порядку господарського судочинства, оскільки для цього слід встановити наявність саме господарських правовідносин між сторонами. За відсутності господарських правовідносин між сторонами, спір належить розглядати в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до статті 3 Господарського кодексу України (далі - ГК України) під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

Відповідно до частини першої статті 24 ЦК України людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою.

У статті 25 ЦК України передбачено, що здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. За правилами частин другої та четвертої цієї статті цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті.

У статті 26 ЦК України вказано, що всі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов`язки. Фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом. Фізична особа здатна мати інші цивільні права, що не встановлені Конституцією України, цим Кодексом, іншим законом, якщо вони не суперечать закону та моральним засадам суспільства. Фізична особа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин.

Кожна фізична особа має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом (стаття 42 Конституції України). Це право закріплено й у статті 50 Цивільного кодексу України, у якій передбачено, що право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Відповідно до статті 42 Господарського кодексу України (далі - ГК України) підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відтак підприємець - це юридичний статус фізичної особи, який засвідчує право цієї особи на заняття самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Згідно з частиною другою статті 50 ЦК України фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Згідно з частиною восьмою статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

З аналізу наведених вище норм матеріального права слід дійти висновку, що фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур за жодних умов не втрачає і не змінює свого статусу фізичної особи, якого вона набула з моменту народження, а лише набуває до нього нової ознаки - підприємця. При цьому правовий статус «фізична особа - підприємець» сам по собі не впливає на будь-які правомочності фізичної особи, зумовлені її цивільною право- і дієздатністю, та не обмежує їх.

Отже, наявність статусу підприємця не свідчить про те, що з моменту державної реєстрації фізичної особи - підприємця така особа виступає як підприємець у всіх правовідносинах.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 березня 2018 року у справі № 2-7615/10 (провадження № 14-17цс18), від 05 червня 2018 року у справі № 522/7909/16-ц (провадження № 14-150цс18), від 15 травня 2019 року у справі № 904/10132/17 (провадження № 12-43гс19), 26 червня 2019 року у справі № 263/15943/17, і підстав для відступу від такої правової позиції не вбачається.

Наведеного суд першої інстанцій не врахував та не встановив існування між ОСОБА_1 та Чернівецькою обласною державною адміністрацією саме господарських правовідносин, що давало б можливість стверджувати про приналежність спору між ними до господарської юрисдикції.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає необхідним скасувати ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 01 липня 2019 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 379, 381 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити

Ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 01 липня 2019 року скасувати і направити справу для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий М.І. Кулянда

Судді О.О. Одинак

А.І. Владичан