02 серпня 2019 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
головуючого судді Майдан С.І.
при секретарі Красновському В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що вона є власником 69/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування від 30.12.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Дергільовою О.Г. за реєстровим №2864. Право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 30.12.2017 року за №24254606. Продавцем вказаного майна виступав ОСОБА_5 . У вказаній квартирі, крім позивача, зареєстровані відповідачі, які доводяться членами сім`ї попередньому власнику та в даному житлі не проживають. Факт реєстрації відповідачів у домоволодінні перешкоджає позивачу користуватись та розпоряджатись власністю на власний розсуд, зокрема оформити субсидію на оплату житлово-комунальних послуг. У зв`язку з цим, позивач просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком АДРЕСА_1 та вирішити питання про розподіл судових витрат.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 14.01.2019 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Відзивів на позов від відповідачів до суду не надходило.
Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Надав згоду на ухвалення заочного рішення.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про слухання справи повідомлялися у встановленому законом порядку, шляхом направлення судової повістки за адресою місця реєстрації відповідачів, які повернулися до суду за закінченням терміну зберігання.
Відповідно до ч.1, 3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
За таких обставин, враховуючи згоду позивача на слухання справи у відсутність відповідача, суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст.280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником 69/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування від 30.12.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Дергільовою О.Г. за реєстровим №2864.
Право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 30.12.2017 року за №24254606.
Згідно довідки №1378, виданої 16.11.2018 року Виконкомом Зеленівської селищної ради, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
Відповідно до акту №19/11-01 від 19.11.2018 року встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані і проживають: ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ; зареєстровані, але не проживають: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
Відповідно до ч.1 ст.319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ч.1 ст.383 Цивільного кодексу України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.
Згідно ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст.150 Житлового кодексу Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не є членами сім`ї позивача та він не надавав згоди користуватися належним йому на праві власності приміщенням спірної квартири.
Отже, право користування членів сім`ї власника квартири кореспондується та є похідним від права власності на квартиру попереднього власника.
Таким чином, з моменту реєстрації договору дарування від 30.12.2017 року право власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 припинилося, відповідно, припинилося право користування не тільки самих власників, а й усіх членів їх сім`ї, та виникло у ОСОБА_1 , яка в свою чергу не надавала згоди на користування спірним жилим приміщенням зазначеної квартири відповідачам.
Враховуючи зазначене, суд вважає позов про визнання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судові витрати у розмір 704,80 грн.
Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 81, 89, 141, 259, 263-265, 280-282, 355 ЦПК України, ст.ст.383, 391 ЦК України, ст.150 ЖК Української РСР, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такими, що втратили право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
Стягнути пропорційно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 704,80 гривень, а саме: по 234,93 гривень з кожного.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Херсонської області в порядку ст. 355 ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: С.І.Майдан