Справа № 489/2574/19
Провадження № 22-ц/812/1631/19 Суддя-доповідач апеляційного суду - Крамаренко Т.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2019 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого - Крамаренко Т.В.,

суддів - Галущенка О.І., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання - Лівшенком О.С.,

за участю: представника відповідача - Семещенко М.О. , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2 , подану в її інтересах адвокатом - Павловичем Євгенієм Володимировичем

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 липня 2019 року, ухваленого під головуванням судді - Рум`янцевої Н.О. в приміщені того ж суду по справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря-Машпроект» (надалі - ДП НВКГ «Зоря-Машпроект») про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и л а:

У травні 2019 року ОСОБА_2 через свого представника - Павловича Є.В. звернулась до суду із позовом до ДП НВГ «Зоря-Машпроект» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

Позивачка зазначала, що вона з 2005 року працювала на ДП НВКГ «Зоря -Машпроект» на різних посадах де зарекомендувала себе професіоналом, завжди сумлінно виконувала роботу та відповідально ставилася до покладених на неї повноважень.

09 квітня 2019 року її було звільнено з посади робітника з комплексного обслуговування й ремонту будинків 2 розряду на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України у зв`язку з відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці та з посади оператора електронного-обчислювальних та обчислювальних машин 2 розряду в спортивному комплексі ДП НВКГ «Зоря-Машпроект» на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку із скороченням штату.

На її думку, звільнення є незаконним, оскільки вона має переважне право залишитися на роботі, проте відповідач звільняючи з посади, створив штучні умови для наступного звільнення працівників. Також вважає, що укладено трудовий договір на невизначений строк, який може бути розірваний роботодавцем, зокрема, у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, скорочення чисельності або штату працівників.

Посилаючись на те, що на підприємстві не відбувалося змін в організації виробництва і праці, а тому не відбуваються і зміни істотних умов праці, позивачка просила суд поновити її на посаді робітника з комплексного обслуговування й ремонту будинків 2 розряду на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України та на посаді оператора електронного-обчислювальних та обчислювальних машин 2 розряду, а також стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 липня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що будь-яких переконливих і безспірних доказів на підтвердження обставин, вказаних в позові, позивачем не надано, не містять їх і матеріали справи, а обставини, на які позивач посилається, не є достатніми для висновку про наявність цивільно-правових підстав для визнання звільнення незаконним та поновлення її на роботі. Оскільки судом не встановлено порушень законодавства при звільненні позивача з роботи, не підлягають задоволенню і похідні вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В апеляційній скарзі, представник позивачки, посилаючись на необґрунтованість оскаржуваного рішення, яке ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідачем не надано доказів доцільності зміни істотних умов праці на підприємстві, об`єктивних причин, через які відбулися неминучі звільнення найманих працівників не існувало, а тому відповідач створив штучні умови для наступного звільнення. Судом не було з`ясовано чи дотримані відповідачем вимоги частини 3 статті 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», вимоги пункту 2.11 Колективного трудового договору, крім того, звільнення позивачки відбулося без попередньої згоди профспілкової організації, членом якої вона є. Також судом не було взято до уваги, що в матеріалах справи відсутній розрахунок середньої заробітної плати за останні два місяці, що передували звільненню позивачки.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача, просила рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення. У відзиві зазначено, що на підприємстві дійсно відбулися зміни в організації виробництва і праці шляхом ліквідації спортивного комплексу, як структурного підрозділу підприємства та скорочення штату працівників, а також звільнення у зв`язку із цим працівників цього комплексу. Вимоги статті 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» було дотримано, оскільки профспілковий комітетом підприємства було проінформовано листами № 08/2-9516 від 07 грудня 2018 року, № 08/2-809 від 01 лютого 2018 року про зміни в організації виробництва і праці та адміністрація підприємства зверталася до профспілкової організації підприємства щодо надання згоди на звільнення позивачки, але жодного рішення за цим питанням не отримало.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст.263 ЦПК України ).

Під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або відмовити в позові (ст. 264 ЦПК України).

Оскаржуване судове рішення зазначеним вимогам Закону відповідає в повній мірі.

В силу положень ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

З матеріалів справи вбачається і таке встановлено судом, що ОСОБА_2 працювала на посаді робітника з комплексного обслуговування й ремонту будинків 2 розряду у спортивному комплексі ДП НВКГ «Зоря - Машпроект» з 01 червня 2006 року на підставі наказу № 44кр від 10 лютого 2006 року та оператором електронно-обчислювальних та обчислювальних машин, і 01 січня 2017 року їй присвоєно 2-й розряд на СКХПР (сумісництво), що підтверджується копією трудової книжки (а.с.12-17).

Наказом виконуючого обов`язки директора з персоналу та науково-технічної інформації ДП НВКГ «Зоря - Машпроект» № 876-08-к від 09 квітня 2019 року ОСОБА_2 звільнено з посади робітника з комплексного обслуговування й ремонту будинків 2 розряду в спортивному комплексі у зв`язку з відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України (а.с.8-9).

Наступним наказом виконуючого обов`язки директора з персоналу та науково-технічної інформації ДП НВКГ «Зоря - Машпроект» № 877-08-к від 09 квітня 2019 року ОСОБА_2 звільнено з посади оператора електронно-обчислювальних та обчислювальних машин 2 розряду в спортивному комплексі (робота за сумісництвом) у зв`язку зі скороченням штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с.10-11).

Як на підставу незаконного звільнення, позивачка посилалася на те, що відповідачем було створено штучні умови для наступного звільнення працівників, оскільки змін в організації виробництва і праці на підприємстві не відбулося.

Згідно ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За положеннями статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини справи, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 36 КЗпП України підставою для припинення трудового договору є відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв`язку зі зміною істотних умов праці.

Згідно ч.3 ст.64 Господарського кодексу України, підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис. При цьому чинним законодавством не встановлено вимог щодо необхідності техніко-економічного обґрунтування рішення про скорочення штату, а зміна організації виробництва і праці є безумовним правом підприємства, яким він може скористатись в будь-який час.

Частинами третьою та четвертою статті 32 КЗпП України передбачено, що у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу.

Зміна істотних умов праці, передбачена частиною третьою статті 32 КЗпП України, за своїм змістом не тотожна звільненню у зв`язку зі зміною організації виробництва і праці, скороченням чисельності або штату працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 цього Кодексу, оскільки передбачає продовження роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою, але за новими умовами праці.

Таким чином, зміна істотних умов праці може бути визнана законною тільки в тому випадку, якщо буде доведена наявність змін в організації виробництва і праці. Якщо такі зміни не вводяться, власник не має права змінити істотні умови праці.

Отже, проведення власником заходів щодо зміни організації виробництва і праці - це виключне повноваження власника. Водночас такі зміни не повинні означати примусу до праці.

Така проблема вирішується частиною 3 ст. 32 КЗпП України шляхом покладення на власника обов`язку попередити працівника за два місяці про майбутні зміни в організації виробництва і праці, а також про зміни істотних умов його праці, що викликаються змінами в організації виробництві і праці. Попередження - це пропозиція працівникові продовжувати роботу після того, як власник з додержанням встановленого строку замініть істотні умови праці. Працівник може цю пропозицію прийняти і продовжувати роботу при змінених істотних умовах праці, а може відмовитися від продовження у зв`язку із змінами істотних умов праці. В останньому випадку працівник підлягає звільненню згідно п. 6 ст. 36 КЗпП України.

За правилами п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, серед іншого, у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1,2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (ч.2 ст. 40 КЗпП України).

За положеннями частин 1 та 3 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Таким чином, одночасно з попередженням про вивільнення конкретного працівника роботодавець повинен запропонувати йому всі наявні за відповідною кваліфікацією вакантні посади.

В роз`ясненнях, що містяться в п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 1992 року з наступними змінами «Про практику розгляду судами трудових спорів» зазначено, що розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівників, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника за його згодою на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнений працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Як встановлено судом першої інстанції, наказом виконуючого обов`язки генерального директора ДП НВКГ «Зоря - Машпроект» Аніщенка В.Л. від 01 лютого 2019 року № 45 «Про упорядкування чисельності персоналу ДП НВКГ «Зоря -Машпроект» з 09 квітня 2019 року на підставі рішення конференції трудового колективу № 2 від 03 вересня 2018 року про згоду на передачу до комунальної власності спортивного комплексу: ліквідовано спортивний комплекс як самостійний структурний підрозділ; скорочений штат працівників спортивного комплексу у кількості 99 штатних одиниць у зв`язку з його ліквідацією; створена комісія для розгляду переважного права на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв`язку зі скороченням штату спортивного комплексу (а.с. 37-39).

В Переліку штатних одиниць спортивного комплексу, які скорочуються з 09 квітня 2019 року, який є додатком до наказу від 01 лютого 2019 року № 45 зазначено, зокрема, що скорочуються посади оператора електронно - обчислювальноних та обчислювальних машин 2 розряду у кількості 0,5 одиниць та робітника комплексного обслуговування й ремонту будинків 2 розряду у кількості 6 одиниць (а.с. 40-42).

Згідно протоколу № 116 від 04 лютого 2019 року засідання комісії з розгляду переважного права на залишення на роботі, комісією при визначенні переважного права на залишення на роботі серед працівників, які займають штатні одинці за професією робітник з комплексного обслуговування й ремонту будинків 2 розряду за результатами порівняльного аналізу виявлено що вивільненню підлягають: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (а.с.43-45). Тобто наведе свідчить, що ОСОБА_2 підлягала залишенню на роботі.

ОСОБА_2 було попереджено про суттєву зміну істотних умов праці у зв`язку із скороченням штатної одиниці, яку вона займала у спортивному комплексі та її переведенням на таку ж саму посаду на базу відпочинку «Зоря», від підпису письмового попередження позивачка відмовилась про що було складено акт 08 лютого 2019 року начальником відділу ВК Щегловим В.С., фахівцем з питань кадрової роботи 2 категорії Шамрай І.О. та фахівцем з найму робочої сили Дмитренко І.Ф. (а.с. 53-54).

Відповідно до протоколу № 109 від 04 лютого 2019 року засідання комісії з розгляду переважного права на залишення на роботі, оскільки існує одна штатна одиниця за посадою - оператора електронно-обчислювальних та обчислювальних машин на 0,5 одиниці, яку займає ОСОБА_2 та яка підлягає скороченню, питання про переважне право згідно ст. 42 КЗпП України при звільненні відповідно п. 1 ст. 40 КЗпП України не розглядалося (а.с.46).

Про майбутнє скорочення штатної одиниці оператора електронно-обчислювальних та обчислювальних машин 2 розряду (0,5 одиниці), яку займала ОСОБА_2 , останню також було попереджено та запропоновано переведення на іншу роботу, згідно існуючих вакансій на ДП НВКГ «Зоря - Машпроект» та в подальшому звертатись до відділу кадрів з питання можливого працевлаштування.

Однак, позивачка від підпису у попередженні відмовилась, про що було складено акт 08 лютого 2019 року начальником відділу ВК Щегловим В.С., фахівцем з питань кадрової роботи 2 категорії Шамрай І.О. та фахівцем з найму робочої сили Дмитренко І.Ф. (а.с.51-52).

В подальшому, 19 березня 2019 року начальником відділу кадрів Щегловим В.С. на адресу директора спортивного комплексу направлено службову записку про ознайомлення з переліком вакантних одиниць за вих. № 08/5-288, забезпечення оповіщення всіх працівників спортивного комплексу про необхідність ознайомлення з переліком вакантних одиниць керівників, професіоналів, фахівців, службовців, основних і допоміжних одиниць для можливого переведення на іншу роботу у зв`язку з надходженням нового переліку станом на 18 березня 2019 року та обов`язкове прибуття працівників, зокрема ОСОБА_2 , для вирішення питання про подальше працевлаштування чи звільнення з підприємства (а.с.55-56).

03 квітня 2019 року в.о. директора НВК з соціальних питань Моравським Г.В., в.о. директора СК Возняк С.І., начальником відділу ВК Щегловим В.С. та фахівцем з питань кадрової роботи 2 категорії ВК Шамрай І .О. складено акт про те, що ОСОБА_2 було ознайомлено з переліком вакантних одиниць керівників, професіоналів, фахівців, службовців, основних і допоміжних робітників станом на 01 квітня 2019 року та від переведення на вакантні одиниці відмовилась, а також від підпису в переліку та акті також відмовилась (а.с.58).

Вдруге, 05 квітня 2019 року було складено акт про те, що станом на 02 квітня 2019 року на підприємстві залишилось 6 працівників, у тому числі ОСОБА_2 , які не висловили своє бажання на переведення на іншу роботу або звільнення з підприємства, у зв`язку із чим було прийнято рішення запропонувати цим працівникам ознайомитись з переліком вакантних одиниць станом на 01 квітня 2019 року безпосередньо на робочому місці. 03 квітня та 05 квітня 2019 року ОСОБА_2 була ознайомлена з переліком, проте від підпису в актах відмовилась (а.с.59-60).

Втретє, 10 квітня 2019 року було складено ще один акт про те, що 10 квітня 2019 року в приміщення відділу кадрів ОСОБА_2 було запропоновано ознайомитися з переліком вакантних одиниць керівників, професіоналів, фахівців, службовців, основних і допоміжних робітників станом на 08 квітня 2019 року для можливого працевлаштування. ОСОБА_2 з переліком вакантних посад ознайомлюватись відмовилась, а також відмовилась від підпису в акті (а.с.61).

Отже, наведене свідчить проте, що на підприємстві відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, яке полягало в скороченні чисельності та штату працівників через зміни у структурі підприємства у зв`язку з ліквідацією структурного підрозділу - спортивного комплексу, передачею його до комунальної власності. Позивачку було попереджено за два місця про майбутнє вивільнення, були запропоновані усі вакантні посади від яких вона відмовилась, крім того, відмовилась і позивачка від посади робітника з комплексного обслуговування й ремонту будинків 2 розряду на базі відпочинку ДП НВКГ «Зоря - Машпроект» «Зоря», а відтак відповідачем було дотримано усіх вимог закону, що передували звільненню ОСОБА_2 .

До того ж, вже після звільнення, 24 травня 2019 року ОСОБА_2 також було запропоновано вакантну посаду оператора електронно-обчислювальних та обчислювальних машин 3 розряду у відділ технічної документації. На вказану пропозицію відповідача ОСОБА_2 відповіді не надала, що свідчить про її незгоду (а.с.68).

Крім того, за клопотанням представника позивачки під час апеляційного розгляду було витребувано додаткові докази для повноти встановлення обставин справи.

Так, з копій організаційної структури ДП НВКГ «Зоря - Машпроект», затвердженої генеральним директором та погоджені Державним концерном «Укроборонпром», яка діяла з 01 лютого 2019 року та з 01 травня 2019 року вбачається, що у структурі цього підприємства відбулися зміни - до складу підприємства з 01 травня 2019 року не входить структурний підрозділ «Спортивний комплекс» (а.с. 160-162).

Згідно Витягу зі штатного розпису керівників, професіоналів, фахівців, службовців, основних і допоміжних робітників ДП НВКГ «Зоря - Машпроект» станом на 01 січня 2019 року та погоджених з Державним концерном «Укроборонпром» переліком змін до штатного розпису від 18 лютого 2019 року вбачається наявність змін у штатному розписі, а саме посад які обіймала ОСОБА_2 (а.с.163-173).

Відповідно до наказу від 31 січня 2019 року № 37-01-ОС про покладання на головного інженера НВК ОСОБА_12 виконання обов`язків генерального директора посадової інструкції директора з персоналу та науково-технічної інформації ДП НВКГ «Зоря - Машпроект», затвердженої 17 квітня 2013 року, списку посад, працівників, які призначаються та вивільняються наказом генерального директора ДП НВКГ «Зоря -Машпроект», затвердженого наказом від 02 березня 2018 року № 70, наказу від 01 березня 2018 року № 81-01-К про покладання на ОСОБА_13 виконання обов`язків директора з персоналу та науково-технічної інформації ДП НВКГ «Зоря - Машпроект», наказ про упорядкування чисельності персоналу ДП НВКГ «Зоря - Машпроект» від 01 лютого 2019 року № 45 та накази від 09 квітня 2019 року № 876-08-к, № 877-08-к про звільнення ОСОБА_2 винесені та підписані уповноваженими посадовими особами відповідача (а.с.174-181).

За таких обставин, доводи апеляційної скарги про відсутність повноважень у ОСОБА_12 та ОСОБА_13 на підписання вказаних наказів спростовується наведеними вище доказами.

Доводи апеляційної скарги про звільнення ОСОБА_2 без попередньої згоди профспілкової організації, членом якої вона також не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

За положеннями статті 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п`ятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником.

Виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) повідомляє власника або уповноважений ним орган про прийняте рішення у письмовій формі в триденний строк після його прийняття. У разі пропуску цього строку вважається, що виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) дав згоду на розірвання трудового договору.

В роз`ясненнях, що містяться в пункті 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 1992 року з наступними змінами «Про практику розгляду судами трудових спорів» вказано, що оскільки у зазначених вище нормах за їх змістом йдеться про профспілковий орган підприємства, установи, організації, профспілкові органи структурних підрозділів (цехів, управлінь, відділів тощо) можуть вирішувати питання про дачу згоди на звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, якщо їм таке право делеговане профспілковим органом підприємства, установи, організації.

25 березня 2019 року виконуючим обов`язки директора з персоналу та науково-технічної інформації ДП НВКГ «Зоря - Машпроект» ОСОБА_13 до цехового комітету профспілки спортивного комплексу було направлено подання про надання згоди на звільнення з підприємства 09 квітня 2019 року оператора електронно-обчислювальних та обчислювальних машин 2 розряду (робота за сумісництвом) в спортивному комплексі ОСОБА_2 відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату (а.с. 182).

У зв`язку з неотриманням відповіді від цехового комітету профспілки спортивного комплексу щодо звільнення з підприємства ОСОБА_2 , виконуючим обов`язки директора з персоналу та науково-технічної інформації ДП НВКГ «Зоря -Машпроект» 03 квітня 2019 року було направлений лист щодо отримання рішення про надання/ненадання згоди на звільнення позивачки із зазначенням, що у разі ненадання відповіді у встановлений строк, вважається наданням згоди на звільнення працівника з займаної посади у зв`язку з скороченням штату (а.с.47).

Згідно ч. 9 ст. 43 КЗпП України якщо розірвання трудового договору з працівником проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника), суд зупиняє провадження по справі, запитує згоду виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) і після її одержання або відмови виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) в дачі згоди на звільнення працівника (частина перша цієї статті) розглядає спір по суті.

У зв`язку з тим, що підприємством не було отримано відповіді щодо розгляду звернення з приводу надання згоди на звільнення ОСОБА_2 від первинної профспілкової організації ДП НВКГ «Зоря -Машпроект», ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року зроблений запит щодо згоди виборного органу первинної профспілкової організації ДП НВКГ «Зоря - Машпроект» на звільнення ОСОБА_2 з посади оператора електронно-обчислювальних та обчислювальних машин 2 розряду.

У відповіді голови профспілкового комітету первинної профспілкової організації ДП НВКГ «Зоря-Машпроект» від 01 листопада 2019 року № 60-224 вказано, що у зв`язку із тим, що ОСОБА_2 вже не є членом профспілкової організації ДП НВКГ «Зоря - Машпроект», виборний орган первинної профспілкової організації ДП НВКГ «Зоря-Машпроект» не вважає за необхідне розглядати питання щодо надання/ненадання згоди на звільнення ОСОБА_2 за пунктом 1 статті 40 КЗпП України. Також зазначено, що листом № 60-49 від 22 березня 2019 року ДП НВКГ «Зоря-Машпроект» було повідомлено, що подання про надання згоди на звільнення працівників необхідно направляти до голів цехових комітетів профспілкової організації ДП НВКГ «Зоря - Машпроект» (а.с.155-156).

За таких обставин, ані цеховий комітет первинної профспілкової організації ДП НВКГ «Зоря - Машпроект» (на подання відповідача) а ні первинна профспілкова організація ДП НВКГ «Зоря - Машпроект» (на подання відповідача та ухвалу суду) не розглянули питання щодо погодження/непогодження звільнення позивачки з роботи, а відтак згідно до положень статті 43 КЗпП України, слід вважати, що виборний орган первинної профспілкової організації ДП НВКГ «Зоря - Машпроект» дав згоду на розірвання трудового договору з ОСОБА_2 .

З урахуванням встановленого та положень вказаних вище норм, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про недоведеність ОСОБА_2 позовних вимог щодо порушення вимог законодавства при її звільненні, а відтак і відсутність підстав для поновлення позивачки на роботі.

Доводи апеляційної скарги проте, що відповідачем не дотримано вимог статті 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» про узгодження звільнення працівників, яке планується, з первинною профспілковою організацією, вимог Колективного договору на 2018-2019 роки щодо граничної кількості працівників, які звільняються за ініціативою адміністрації, на увагу не заслуговують, оскільки це є предметом розгляду індивідуального трудового спору. Крім того, відповідачем надано листи виконуючого обов`язки директора з персоналу та науково-технічної інформації ДП НВКГ «Зоря - Машпроект» від 07 грудня 2018 року та від 01 лютого 2019 року якими повідомлено голову профспілкового комітету первинної профспілкової організації ДП НВКГ «Зоря - Машпроект» щодо скорочення штатних одиниць структурного підрозділу «Спортивний комплекс» у зв`язку з його ліквідацією та щодо зміни терміну ліквідації - 09 квітня 2019 року у кількості 99 одиниць (а.с. 48-49).

До того ж наказ № 45 від 01 лютого 2019 року про упорядкування чисельності персоналу було видано на підставі рішення конференції трудового колективу № 2 від 03 вересня 2018 року про згоду на передачу до комунальної власності спортивного комплексу, що свідчить про участь трудового колективу у вирішенні цього питання (а.с.37).

Посилання в апеляційній скарзі на відсутність змін в організації виробництва і праці на підприємстві, у зв`язку з чим не відбулося скорочення, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до підстав позову, яким суд надав належну правову оцінку, а відтак не випливають на висновки суду щодо відсутності підстав для поновлення на роботі.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За таких обставин, апеляційна скарга на підставі ст. 375 ЦПК України підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду, яке ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану в її інтересах адвокатом - Павловичем Євгенієм Володимировичем залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного її тексту до Верховного Суду у порядку та випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий: Т.В. Крамаренко

Судді: О.І. Галущенко

В.І. Темнікова

Повний текст постанови складено 16 грудня 2019 року.