Справа № 466/148/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2019року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Свірідової В.В.

при секретарі Шаповалової Ю.О.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Васів Ю.М.

справа №466/148/19, 2/466/900/19

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою, -

встановив:

03.01.2019 ОСОБА_2 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, в якому просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 в її користь 53027,08грн. матеріальної шкоди, 1200,00грн. за проведення експертизи, 2000,00грн. витрат за оплату послуг адвоката, 704,80грн. витрат по сплаті судового збору.(а.с.2-7).

В подальшому не змінюючи предмету та підстав позову, уточнила позовні вимоги та просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 в її користь 53027,08грн. матеріальної шкоди, 5302,70грн. моральної шкоди, 1200,00грн. за проведення експертизи, 3000,00грн. витрат за оплату послуг адвоката, судові витрати покласти на відповідача (а.с.59-66).

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 17.10.2018 о 17.30год. ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом марки «Фіат» д.н.з. НОМЕР_1 , на автодорозі Львів-Рава-Руська 42км.+300м., при виїзді на нерегульоване перехрестя не надав перевагу в русі транспортному засобу марки «Ауді» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4 , який рухався по головній дорозі та скоїв з ним зіткнення, завдавши транспортним засобам технічних пошкоджень.

Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Львова від 14.11.2018 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України.

Зважаючи, що внаслідок ДТП автомобіль «Ауді» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4 , власником якого є ОСОБА_2 , зазнав технічних пошкоджень на загальну суму 53027,08грн., змушена звернутись до суду з позовною заявою про відшкодування матеріальної та моральної шкоди шкоди.

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями справи передано судді Свірідовій 10.01.2019(а.с.1).

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова Свірідової В.В. від 24.01.2019 відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого судового розгляду (а.с.40).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 16.04.2019 підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду (а.с.86).

Позивач в судове засідання не з`явився, його інтереси в судів представляв адвокат Лука Т.М., який позовні вимоги та уточнення позовним вимог підтримав в повному обсязі, покликаючись на підстави та мотиви викладені в позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог (а.с.96,59-65).

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, його інтереси в суд представляв адвокат Васів Ю.М., який позовні вимоги не визнав, покликаючись на підстави та мотиви викладені у відзиві на позовну заяву, який долучений до матеріалів справи (а.с.78-80).

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами, що 17.10.2018 о 17.30год. ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом марки «Фіат» д.н.з. НОМЕР_1 на автодорозі Львів-Рава-Руська 42км.+300м., при виїзді на нерегульоване перехрестя не надав перевагу в русі транспортному засобу марки «Ауді» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4 , який рухався по головній дорозі та скоїв з ним зіткнення, завдавши транспортним засобам технічних пошкоджень, що стверджується постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 14 листопада 2018року (а.с.34).

У відповідності до ч.6 ст.82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Згідно з ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов`язок власників транспортних засобів застрахувати свою відповідальність.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (ч.1 ст.10 Закону України «Про страхування»).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (ст. 980 ЦК України).

Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (ст. 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (п. 6 ч. 4 ст. 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (ч.1 ст. 999 ЦК України).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у ст. 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

З матеріалів справи вбачається, що згідно полісу № АМ/3192664 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 18.02.2018, було забезпечено транспортний засіб марки Фіат д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 , зі страховим лімітом за шкоду заподіяну майну у розмірі 100000,00 грн. та за шкоду завдану життю і здоров`ю у розмірі 200000,00грн. (а.с.55).

Згідно цього ж полісу страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (полісом) (а.с. 55).

Відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Крім того, з Постанови Великої Палати Верховного Суду № 755/18006/15-ц від 04.07.2018 вбачається, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З врахуванням вищевикладеного, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного ст. 13 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і лише на підставі поданих ними доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 не підлягають до задоволення. В матеріалах справи відсутні докази, які б спростовували даний висновок суду.

Керуючись ст. ст. 13, 76, 81, 83, 89, 95, 247, 259, 263-265, 268, 352 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення апеляційної скарги.

Повний текст судового рішення складено 08 серпня 2019року.

Суддя В. В. Свірідова