Єдиний унікальний номер 233/2152/19 Номер провадження 22-ц/804/3180/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Канурної О.Д., Соломахи Л.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Самойленко Г.В.

представника позивача адвоката Різниченко О.О.,

представника відповідача адвоката Ружицького В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмут Донецької області у залі судових засідань № 3 цивільну справу № 233/2152/19 за позовом Приватного акціонерного товариства «АПК-ІНВЕСТ» до ОСОБА_1 про переукладення договору оренди земельної ділянки та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до При-ватного акціонерного товариства «АПК-ІНВЕТ» про розірвання договору оренди земельної частки (паю), з апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 30 вересня 2019 року (суддя першої інстанції Мартиненко В.С.), -

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2019 року Приватне акціонерне товариство «АПК-ІНВЕСТ» (далі - ПРАТ «АПК-ІНВЕСТ») звернулося до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з позовом до ОСОБА_1 про визнання переукладеним договору оренди земельної частки (паю), що укладався 22 березня 2012 року між сторонами по справі, на договір оренди земе-льної ділянки з кадастровим номером :47:000:0030, площею 4,3375 га, на тих са-мих умовах, що і раніше укладений договір оренди земельної частки (паю), починаючи з да-ти державної реєстрації права власності відповідача на вказану земельну ділянку в Держав-ному реєстрі речових прав на нерухоме майно, тобто з 12 квітня 2018 року, у редакції, що додана до позовної заяви.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 22 березня 2012 року між ПРАТ «АПК- ІН-ВЕСТ» та ОСОБА_1 було укладено договір оренди земельної частки (паю), зареєстро-ваний 29 березня 2012 року у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Миколайпільської селищної ради за № 981, відповідно до умов якого ОСОБА_1 передала в оренду позивачу земельну частку (пай) (рілля) розміром 4,86 умовних кадастро-вих гектарів, належну їй на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії РН № 122082, виданого 30 жовтня 2010 року Костянтинівською районною державною адмініст-рацією. Позивач виконує свої зобов`язання за до-говором оренди належним чином, зокрема, сплачує на користь відповідача орендну плату. На підставі вказаного сертифікату ОСОБА_1 було виділено в натурі земельну ділянку площею 4,3375 га з кадастровим номером :47:000:0030, право власності на яку було зареєстроване 12 квітня 2018 року. Про вказані обставини ОСОБА_1 позивача не повідомила та ухилилась від переукладення договору оренди земельної ділянки, в зв`язку з чим вказаний договір має бути визнаний переукладеним судом на тих же умовах, що і договір оренди земельної частки (паю).

Зустрічний позов відповідача ОСОБА_1 мотивований тим, що після виділення земельної частки (паю) в натурі сертифікат про право на земельну частку (пай) є недійсним, та у разі відсутності домовленості сторін про його переукладання, договірні відносини щодо оренди земельної частки (паю) припиняються шляхом визнання судом вказаного договору розірваним. Уточнивши позовні вимоги, просила розірвати договір оренди земельної частки (паю), укладений між сторонами 22 березня 2012 року.

30 вересня 2019 року рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області частково задоволено позов ПРАТ «АПК-ІНВЕСТ» до ОСОБА_1 про переукла-дення договору оренди земельної ділянки.

Визнано право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :47:000:0030, площею 4,3375 га, за орендарем ПРАТ «АПК-ІНВЕСТ» на підставі договору оренди земельної частки (паю) від 22 березня 2012 року, укладеного між ПРАТ «АПК-ІНВЕСТ» та ОСОБА_1 , зареєстрованого 29 березня 2012 року у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Миколайпільської селищної ради за № 981.

В частині позовних вимог щодо визнання договору оренди землі переукладеним - відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ПРАТ «АПК-ІНВЕСТ» про розірвання договору оренди земельної части (паю) відмовлено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, відповідач ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Ружицький В.В., в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм процесу-ального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить змінити рі-шення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 30 вересня 2019 року та виключити з резолютивної частини рішення висновок суду про визнання права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :47:000:0030, площею 4,3375 га за орендарем ПРАТ «АПК-ІНВЕСТ» на підставі договору оренди земельної частки (паю) від 22 березня 2012 року, укладеного між ПРАТ «АПК-ІНВЕСТ» та ОСОБА_1 , зареєстрова-ного 29 березня 2012 року у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Миколайпільської селищної ради за № 981.

В частині визнання права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :47:000:0030, площею 4,3375 га за орендарем ПРАТ «АПК-ІНВЕСТ» на підставі договору оренди земельної частки (паю) від 22 березня 2012 року відмовити.

Зустрічні позовні вимоги про розірвання договору оренди земельної частки (паю) від 22 березня 2012 року задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відмовляючи у задоволенні зустрічного по-зову про розірвання договору оренди, суд послався на те, що діючим законодавством не пе-редбачено такої підстави для припинення договору оренди земельної ділянки (паю) як виді-лення земельної ділянки в натурі, а зміна предмету оренди та статусу сторони є підставою для переукладення договору. Судом не враховано, те, що з часу отримання ОСОБА_1 права приватної власності на землю, вона набула статусу власника земельної ділянки, тобто змінився предмет оренди та статус сторін договору оренди, тому договір оренди земельної частки (паю) слід вважати припиненим. Вказана правова позиція узгоджується з нормами матеріального права та викладена у висновках зроблених Верховним Судом. Крім того, ана-логічні висновки були зроблені Верховним Судом України у своїх рішеннях, згідно яких піс-ля виділення земельної ділянки в натурі, договір оренди земельної частки (паю) припиняєть-ся.

Щодо первісних позовних вимог ПРАТ «АПК-ІНВЕСТ» про визнання переукладе-ним договору оренди земельної частки (паю) на договір оренди земельної ділянки з кадаст-ровим номером :47:000:0030, площею 4,3375 га на тих самих умовах, що і раніше укладений договір оренди земельної частки (паю) починаючи з 12 квітня 2018 року, суд першої інстанції встановивши відсутність волі ОСОБА_1 на переукладення договору відмовив у задоволенні позовних вимог щодо визнання договору переукладеним, натомість задовольнив позов частково та визнав за позивачем право оренди земельної ділянки з кадаст-ровим номером :47:000:0030, площею 4,3375 га за орендарем ПРАТ «АПК-ІНВЕСТ» на підставі договору оренди земельної частки (паю) від 22 березня 2012 року. При цьому, на думку заявника, невірно застосувавши норми матеріального права, суд порушив норми процесуального права, вийшовши за межі позовних вимог, оскільки вимоги про ви-знання права позивачем не заявлялися.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ПРАТ «АПК-ІНВЕСТ», заперечуючи доводи апеляційної скарги відповідача, просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 30 вересня 2019 року без змін.

У відповідності до п. 14 постанови пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 року N 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», апеляційний суд при перевірці законності й обґрунтованості рішення суду першої інстанції не має права виходити як за межі доводів апеляційної скарги, так і за межі вимог, заявлених у суді першої інстанції, крім випадків, передбачених частинами 4 та 5 ст. 367 ЦПК України. Пунктом 15 вказаної постанови передбачено, що суд апеляційної інстанції відповідно до принципу дис-позитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справед-ливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефектив-ного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно частин 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача адвоката Ружицького В.В., який наполягав на доводах апеляційної скарги, просив скасувати рішення суду в частині ви-знання права позивача на оренду спірної земельної ділянки, а також задовольнити зустрічний позов та розірвати договір оренди, що укладався між сторонами 22 березня 2012 року, представника позивача адвоката Різниченко О.О., яка проти апеляційної скарги заперечувала, просила рішення суду залишити без змін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, судова колегія дійшла наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими до-казами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду в оскаржуваній частині таким вимогам не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову ПРАТ «АПК-ІНВЕСТ» про визнання договору оренди землі переукладеним, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що право оренди ПРАТ «АПК-ІНВЕСТ» земельної частки (паю), а в подальшому земельної ділянки, виділеної в натурі та переданої у власність, без достатньої правової підстави було порушено її власни-ком ОСОБА_1 , яка в односторонньому порядку вирішила розірвати договір оренди землі. Судом встановлено відсутність волевиявлення обох сторін договору оренди земельної частки (паю) на його переукладення або зміну. У зв`язку з цим, суд дійшов до висновку, що порушене право позивача має бути захищене шляхом визнання права оренди земельної діля-нки з кадастровим номером :47:000:0030, площею 4,3375 га за орендарем ПРАТ «АПК-ІНВЕСТ» на підставі договору оренди земельної частки (паю) від 22 березня 2012 ро-ку, що укладався між сторонами.

Крім того, суд дійшов висновку про необґрунтованість зустрічної позовної заяви Ві -зниченко Л.П .

Переглядаючи справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду перевіряє законність ухваленого судом першої інстанції рішення щодо визнання за позивачем права оренди спірної земельної ділянки на підставі укладеного 22 бе-резня 2012 року між сторонами договору оренди земельної частки (паю), а також рішення суду про відмову у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ПРАТ «АПК-ІНВЕСТ» про розірвання договору оренди земельної части (паю). Рішення суду щодо відмо-ви у задоволенні заявлених вимог про переукладення між сторонами договору оренди апеля-ційним судом не переглядається

Судом встановлено, що 22 березня 2012 року між ПРАТ «АПК-ІНВЕСТ» та Візни- ченко Л.П. укладено договір оренди земельної частки (паю) відповідно до пунктів 1.1, 2.2, 2.3 якого орендодавець ОСОБА_1 передає, а орендар приймає у володіння та користу-вання (оренду) земельну частку (пай) (рілля) розміром 4,86 умовних кадастрових га, яка роз-міщена в межах земельної ділянки, виділеної в натурі єдиним масивом терміном на 20 років.

Сторони узгодили розмір орендної плати - 4 823,53 грн. та її виплату один раз на рік - у грудні поточного року.

Відповідно до пункту 2.3 договору оренди земельної частки (паю), у разі виділення земельної ділянки на основі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості), договір оренди землі переукладається відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку на тих самих умовах, що і раніше укладений, і може бути змінений лише за згодою сторін. Договір оренди землі переукладається сторонами за цим договором не пізніше ніж в строк до двох місяців з дати виділення земельної ділянки на основі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) та отримання державного акту на право власності на земельну ділянку. При-пинення дії договору оренди допускається у випадках, визначених цим договором та чинним законодавством.

Договір зареєстровано у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Миколайпільської селищної ради за № 981 від 29 березня 2012 року (а.с. 8-11)

22 березня 2012 року між ОСОБА_1 та ПРАТ «АПК-ІНВЕСТ» підписано акт приймання-передачі земельної частки (паю) відповідно до умов укладеного договору оренди земельної частки (паю) від 22 березня 2012 року (а.с. 12).

12 квітня 2018 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про ре-єстрацію права власності зареєстровано право власності ОСОБА_1 на земельну ділян-ку з кадастровим номером :47:000:0030, загальною площею 4,3375 га (а.с. 60).

Листом від 25 квітня 2018 року ОСОБА_1 повідомила позивача про реєстра-цію права власності на земельну ділянку кадастровий номер :47:000:0030, про відсутність у неї наміру переукладати договір оренди земельної частки на договір оренди зе-мельної ділянки, зважаючи на те, що вона має намір обробляти належну їй земельну ділянку самостійно (а.с. 67). Підтвердження отримання вказаного повідомлення позивачем матеріали справи не містять.

Указаних обставин сторони не оспорюють.

Частиною 2 ст. 792 ЦК України встановлено, що відносини щодо найму (оренди) зе-мельної ділянки регулюються законом.

Згідно із ч. 1 ст. 93 ЗК України, ст. 1 Закону України «Про оренду землі» право оре-нди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої ді-яльності.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земель-ну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно з п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в нату-рі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) зе-мельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також пра-во постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту держа-вної реєстрації цих прав.

У справі встановлено, що позивач уклав договір оренди з ОСОБА_1 , як з влас-ником сертифікату на право на земельну частку (пай). Вказаний сертифікат вважався правовстановлюючим документом при реалізації відповідачем права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства та був дійсним до моменту виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки та отримання ОСОБА_1 права власності на землю, що відповідає пункту 17 Розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бу-ти протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 14 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно ст. 630 Цивільного кодексу України договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду, оприлюднених у встановленому порядку. Якщо у договорі не міститься посилання на типові умови, такі типові умови можуть застосовуватись як звичай ділового обороту, якщо вони відповідають вимогам ст. 7 цього Кодексу.

У пункті 2.3 Типового договору оренди земельної частки (паю), затвердженого нака-зом Державного комітету України по земельних ресурсах від 17 січня 2000 року № 5, зареєс-трованого у Міністерстві юстиції України 23 лютого 2000 року за №101/4322 визначено, що у разі виділення земельної ділянки на основі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) зобов`язання сторін припиняються відповідно до чинного законодавства.

У абзаці 5 пункту 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснено, що при розгляді спорів про переукладення договорів оренди землі суди повинні враховувати, що згідно з пунктом 2.3 Типового договору оренди земельної частки (паю), затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 17 січня 2000 року № 5, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 23 лютого 2000 року за №101/4322, після виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання державного акту на право приватної власності на землю зобов`язання сторін припиняються відповідно до чинного законодавства. З часу отримання особою державного акту на право приватної власності на землю вона набуває статусу власника земельної ділянки, у зв`язку з чим змінився предмет оренди та статус сторін договору оренди, а тому договір оренди земельної частки (паю) припиняється. Враховуючи вимоги статей 203, 215 ЦК України про недійсність правочину, переукладення договору оренди земельної частки (паю) після виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки і одержання власником земельної частки (паю) державного акту на право власності на земельну ділянку можливе лише за наявності волевиявлення на те сторін.

Виходячи з наведених норм та враховуючи те, що з часу отримання ОСОБА_1 права приватної власності на землю вона набула статусу власника земельної ділянки, тобто змінився предмет оренди та статус сторін договору оренди, а тому договір оренди земельної частки (паю) від 22 березня 2012 року, укладений між ПРАТ «АПК-ІНВЕСТ» та ОСОБА_1 , слід вважати припиненим.

При цьому зміст пункту 2.3 укладеного між ПРАТ «АПК-ІНВЕСТ» та ОСОБА_1 договору оренди земельної частки (паю) щодо переукладання договору у разі виділення земельної ділянки в натурі не може бути розцінений як примус для власника земельної діля-нки і передбачає право, а не обов`язок на переукладення договору оренди.

Зазначені висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Верхов-ного Суду України від 27 березня 2007 року в справі № 6-7167св06; постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року в справі № 61-11971св19.

За таких обставин необґрунтованим є висновок суду першої інстанції про те, що зміна статусу предмета оренди та орендодавця не передбачена Законом України «Про оренду землі» як підстава для припинення договору оренди, а є підставою для його переукладення на тих самих умовах, що і раніше укладений лише за згодою сторін, яка сторонами договору не досягнута.

Враховую зазначене, суд також дійшов помилкового висновку щодо порушення без достатньої правової підстави власником земельної ділянки ОСОБА_1 права оренди позивача, оскільки відповідачка в односторонньому порядку вирішила розірвати договір оренди землі, та визнав за позивачем право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :47:000:0030, загальною площею 4,3375 га., чим порушив приписи ст. 13 ЦПК України

Разом з тим апеляційний суд не може погодитися з висновком суду першої інстанції щодо необґрунтованості зустрічного позову відповідача ОСОБА_1 .

Встановлено, що позивач уклав договір оренди з власником сертифікату на право на земельної частки (паю). Вказаний сертифікат був дійсними до моменту виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок та отримання їх власником ОСОБА_1 права власно-сті на землю.

У ст. 321 ЦК України вказано, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Пунктом 2.3 Типового договору оренди земельної частки (паю), затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 17 січня 2000 року № 5, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 23 лютого 2000 року за №101/4322 визначено, що у разі виділення земельної ділянки на основі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) зобов`язання сторін припиняються відповідно до чинного законодавства.

При відмові орендаря розірвати цей договір та припинити користування земельною ділянкою право власника земельної ділянки (орендодавця) на землю підлягає захисту в зага-льному порядку.

Згідно з частинами 2, 3, та 4 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір орен-ди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання до-говору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Враховуючи роз`яснення, викладені у пункті 8 постанови Пленуму Верховного Су-ду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного за-конодавства при розгляді цивільних справ», а також те, що з часу отримання ОСОБА_1 права власності на землю вона набула статусу власника земельних ділянок, тобто змінився предмет оренди та статус сторін договору оренди, договір оренди земельної частки (паю) слід вважати припиненим.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що договір оренди земельної частки (паю) від 22 березня 2012 року укладений між ПРАТ «АПК-ІНВЕСТ» та ОСОБА_1 підлягає розірванню.

Відповідно до пункту 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права є підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення.

З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про скасування рішення суду першої інстанції в частині визнання права оренди земельної ділянки з кадаст-ровим номером :47:000:0030, площею 4,3375 га, за орендарем ПРАТ «АПК-ІНВЕСТ» на підставі договору оренди земельної частки (паю) від 22 березня 2012 року, ук-ладеного між ПРАТ «АПК-ІНВЕСТ» та ОСОБА_1 , зареєстрованого 29 березня 2012 року у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Миколайпільської селищної ради за № 981, та відмови у задоволенні зустрічних вимог про розірвання договору оренди від 22 березня 2012 року, що укладався між сторонами та ухвалити за зустрічними позовними вимогами нове рішення.

Відповідно до ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеля-ційної інстанції зазначається, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішен-ня; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної ін-станції.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, часткове скасування рішення суду першої інстанції та про задоволення зустрічного позову відповідача ОСОБА_1 про розірвання договору оренди земельної частки (паю), тому має бути вирішено питання щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи як у суді першої інстанції, так і понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеля-ційної інстанції.

За подання позовної заяви позивачем ПРАТ «АПК-ІНВЕСТ» сплачено судовий збір у розмірі 1 921 грн. (а.с. 1), відповідачем ОСОБА_1 за подання зустрічної позовної зая-ви сплачено судовий збір у розмірі 769 грн. (а.с. 69).

За правилом ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаю-чи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частини 1, 2, 6 цієї статті передбачають, що судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п/п 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду по-зовної заяви немайнового характеру, яка подана юридичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору становить 1 прожитковий мінімум для працездатних осіб; за подання позовної заяви немайнового характеру фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня 2019 року, в якому позивач ПРАТ «АПК-ІНВЕСТ» та відповідач ОСОБА_1 звернулися до суду, встановлено у розмірі 1921 грн. 00 коп.

Відповідно до п/п. 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 «Про судовий збір» за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду розмір судового збору становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

За подання позовної заяви ПРАТ «АПК-ІНВЕСТ» про визнання договору оренди переукладеним підлягав сплаті судовий збір у розмірі 1921 грн., за подання відповідачем Віз -ниченко Л.П. зустрічного позову про розірвання договору оренди підлягав сплаті судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

У задоволенні заявлених позовних вимог ПРАТ «АПК-ІНВЕСТ» судом першої ін-станції було відмовлено, як відмовлено і у задоволенні зустрічного позову.

З огляду на зазначене, відповідачем ОСОБА_1 за подання апеляційної скарги підлягав сплаті судовий збір у розмірі 1152 грн. 60 коп. (768,40 х 150%).

З урахуванням відмови у задоволенні позовних вимог ПРАТ «АПК-ІНВЕСТ», ви-трати позивача по сплаті судового збору слід віднести на його користь.

З урахуванням задоволення позову ОСОБА_1 , витрати відповідача по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 768 грн. 40 коп. підлягають стягненню з позивача на користь відповідача.

З урахуванням задоволення апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 судовий збір сплачений відповідачем за подання апеляційної скарги у розмірі 1152 грн. 60 коп. підлягає стягненню з позивача на користь відповідача.

Решта судового збору при подачі апеляційної скарги сплачено зайво.

Відомості про інші судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи, сторонами не надані.

Керуючись ст. 374, ст. 376, ст.ст. 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 30 вересня 2017 року в частині визнання права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :47:000:0030, площею 4,3375 га, за орендарем ПРАТ «АПК-ІНВЕСТ» на підставі договору оренди земельної частки (паю) від 22 березня 2012 року, укладеного між ПРАТ «АПК-ІНВЕСТ» та ОСОБА_1 , зареєстрованого 29 березня 2012 року у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Миколайпільської селищної ради за № 981, скасувати.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 30 вересня 2017 року в частині відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 про розірвання договору оренди земельної частки (паю) від 22 березня 2012 року скасувати та ухвалити в цій частині нове.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонер-ного товариства «АПК-ІНВЕТ» про розірвання договору оренди земельної частки (паю) за-довольнити.

Розірвати договір від 22 березня 2012 року, укладений між ОСОБА_1 та Приватним акціонерним товариством «АПК-ІНВЕСТ» (), про оренду земельної частки (паю) розміром 4,86 умовних кадастрових гектарів, зареєстро-ваний 29 березня 2012 року у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Миколайпільської селищної ради за № 981.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «АПК-ІНВЕСТ» () на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції у розмірі 768 грн. (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «АПК-ІНВЕСТ» () на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1152 (одна тисяча сто п`ятдесят дві) грн. 60 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і мо-же бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом три-дцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 грудня 2019 року.

Головуючий: Ю.М. Мальований

Судді: О.Д. Канурна

Л.І. Соломаха