ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/8566/17 Номер провадження 22-ц/814/2612/19Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н. Л. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів Одринської Т.В., Панченка О.О.,

при секретарі Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 20 серпня 2019 року по справі за скаргою ОСОБА_1 на рішення державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Сиромятнікової Тетяни Олександрівни,

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст скарги

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на рішення державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Сиромятнікової Т.О.

Свою скаргу обґрунтовував тим, що 05 серпня 2019 року на відділенні поштового зв`язку отримав листа, з якого стало відомо, що 04 липня 2019 року державним виконавцем Сиромятніковою Т.О. була винесена постанова про арешт грошових коштів боржника на банківських рахунках в межах виконавчого провадження № 59005364 на суму боргу 166448,91 грн. З постановою державного виконавця не погоджується, вважає, що наклавши арешт на рахунок, фактично державний виконавець позбавив його заробітної плати.

Просив визнати дії державного виконавця неправомірними та визнати недійсною та скасувати постанову головного державного виконавця Київського ВДВС м. Полтава ГТУЮ в Полтавській області Сиромятнікової Т.О. від 04 липня 2019 року про арешт грошових коштів, що містяться на зарплатному картковому рахунку № НОМЕР_1 в ПАТ КБ «Приватбанк», а також на кошти на всіх зарплатних карткових рахунках, що будуть відкриті після винесення оскаржуваної постанови та її скасування.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 20 серпня 2019 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 на рішення державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Сиромятнікової Т.О. відмовлено.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що державний виконавець зобов`язаний вживати всіх необхідних заходів для виконання рішення суду, в тому числі може накласти арешт на рахунку боржника. При цьому, скаржник не надав жодних доказів, що рахунок на який накладений арешт використовується саме для нарахування та виплати заробітної плати.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з рішенням суду його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 .

Просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та задовольнити вимоги його скарги.

Позиція сторін

Узагальнені доводи апеляційної скарги

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що накладення арешту на рахунки фактично позбавляє його можливості отримувати заробітну плату, що не відповідає вимогам чинного законодавства.

Доводи відзиву на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу головний державний виконавець Тихонов О.О. просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, залишити ухвалу суду першої інстанції без змін. Зазначив, що державний виконавець при накладенні арешту на рахунки боржника діяла відповідно до вимог чинного законодавства, при цьому ОСОБА_1 не надано жодних доказів на підтвердження спеціального режиму рахунку. залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Щодо явки сторін в судове засіданні.

ОСОБА_1 будучи належним чином повідомлений про час і місце судового засідання до суду не з`явився.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ДВС, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Встановлені обставини справи

Судом першої інстанції вірно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Київського районного суду м. Полтави від 01 лютого 2019 року в справі № 552/8566/17, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг за договором позики від 13 травня 2013 року в сумі 131230 грн. 00 коп., три відсотки річних за прострочення боргу в сумі 18499 грн. 33 коп., 1496 грн. 95 коп. на відшкодування понесених судових витрат, а всього стягнуто 151226 грн. 28 коп.

Зазначене судове рішення боржником ОСОБА_1 в добровільному порядку не виконується, виконавчий лист, виданий по справі № 552/8566/17, стягувачем ОСОБА_2 пред`явлено на примусове виконання, рішення знаходиться на примусовому виконанні в Київському відділі ДВС м. Полтави ГТУЮ в Полтавській області, в провадженні головного державного виконавця Сиромятнікової Т.О.

Постановою державного виконавця Київського ВДВС м. Полтави ГТУЮ у Полтавській області від 03 травня 2019 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення Київського районного суду м. Полтави в справі № 552/8566/17 про стягнення коштів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в сумі 151226 грн. 28 коп.

Боржник ОСОБА_1 , отримавши виклик державного виконавця, надіслав письмову заяву, в якій зазначив про свої наміри свідомо не виконувати судове рішення.

Державним виконавцем в межах виконавчого провадження № 59005364 про стягнення коштів з ОСОБА_1 , винесено постанову від 04 липня 2019 року, згідно з якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках в банківських установах, відкритих на ім`я боржника ОСОБА_1 , крім коштів на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Позиція суду апеляційної інстанції

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до положень частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Частинами першою-третьою статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Тобто державний виконавець, виконуючи свої професійні обов`язки та діючи в межах чинного законодавства вчинив дії, щодо виконання боржником рішення суду.

Зважаючи на зазначене суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенню позову ОСОБА_1 .

Щодо доводів апеляційної скарги

Посилання ОСОБА_1 на те, що його відповідь на виклик містить всю інформацію про його доходи та виплати, в ній вказано, що єдиним доходом є його заробітна плата та додано довідку з місця роботи, а наклавши арешт на зарплатний рахунок його фактично позбавили заробітної плати не є підставою для скасування рішення суду виходячи з наступного.

Оцінюючи докази надані сторонами, колегія суддів звертає увагу, що постанова про накладення арешту на рахунки боржника містить застереження щодо не накладення арешту на рахунки накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

При цьому, як відповідь на виклик так і довідка з місця роботи не містить інформації щодо номеру рахунку на який нараховується заробітна плата.

Також, матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження надання боржником до Київського відділу ДВС м. Полтави ГТУЮ в Полтавській області документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання.

Тоді як, відповідно до пункту 1 частини четвертої статі 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу, що довідка додана до апеляційної скарги, яка містить номер рахунку на який перераховуються кошти не може братися до уваги, оскільки вона отримана вже після винесення оскаржуваної ухвали, а отже не доводить що скаржник подавав її до ВДВС та державним виконавцем порушено норми діючого законодавства.

Тобто враховуючи, що ОСОБА_1 оскаржує дії державного виконавця до моменту звернення з відповідною скаргою до суду та ним не доведено порушення державним виконавцем чинного законодавства, а стаття 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає порядок зняття арешту з рахунків, що мають спеціальний режим використання, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростували, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Щодо судових витрат

Оскільки апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, підстави для зміни порядку розподілу судових витрат вістуні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 20 серпня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текс постанови виготовлено 13 грудня 2019 року

Головуючий В.П. Пікуль

Судді Т.В. Одринська

О.О. Панченко