Постанова

Іменем України

16 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 646/5393/17-ц

провадження № 61-38962св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2,

заінтересована особа - відділ державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції,

особа, яка подала апеляційну скаргу, - ОСОБА_3,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03 жовтня 2017 року у складі судді Сороки О. П. та постанову Апеляційного суду Харківської області від 06 червня 2018 року у складі колегії суддів: Овсяннікової А. І., Коваленко І. П., Сащенко І. С.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог заяви і рішень судів

У серпні 2017 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2. звернулась до суду із заявою про скасування рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, заінтересована особа - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції.

Свої вимоги ОСОБА_1 обґрунтовувала тим, що 14 грудня 2016 року рішенням Червонозводського районного суду м. Харкова визнано безвісно відсутнім ОСОБА_2. Упродовж багатьох років вона підтримує з ОСОБА_2 дружні стосунки. У 2014 році ОСОБА_2 повідомив, що має намір виїхати за кордон на постійне місце проживання. У 2015 році він передав їй правовстановлюючі документи на квартиру АДРЕСА_1, а також ключі від неї. У червні 2017 року ОСОБА_2 надіслав їй довіреність від 02 червня 2017 року для вчинення у майбутньому юридично значущих дій від його імені. Довіреність особисто підписана ОСОБА_2 та посвідчена нотаріусом Хр. Хрістодулу (м. Нікосія, Кіпр), має апостиль з відповідним перекладом. Із метою підготовки документів, необхідних для виконання доручення ОСОБА_2. вона звернулась до ОСББ «Висота» із заявою про видачу довідки про склад сім'ї та їй повідомлено, що на підставі судового рішення ОСОБА_2. визнано безвісно відсутнім. У той же час, факт появи ОСОБА_2., вчинення ним нотаріальних дій прямо вказує на місце його перебування, особисту присутність ОСОБА_2. у нотаріуса, а також підтверджує його дієздатність та правоздатність, що повністю спростовує висновки суду від 14 грудня 2016 року.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просила скасувати рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14 грудня 2016 року про визнання безвісно відсутнім ОСОБА_2.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03 жовтня 2017 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Скасовано рішення Чевонозаводського районного суду м. Харкова від 14 грудня 2016 року про визнання ОСОБА_2., ІНФОРМАЦІЯ_1, безвісно відсутнім.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив із того, що 10 вересня 2017 року ОСОБА_2 на адресу суду з Кіпру надіслав заяву, в якій він повідомляє про причини відсутності в Україні та просить скасувати ухвалене Червонозаводським районним судом м. Харкова рішення 14 грудня 2016 року у справі № 646/5352/16-ц про визнання його безвісно відсутнім.

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 06 червня 2018 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, суд апеляційної інстанції виходив із наявності доказів про місце перебування ОСОБА_2.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги

У липні 2018 року ОСОБА_3 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03 жовтня 2017 рокута постанову Апеляційного суду Харківської області від 06 червня 2018 року, в якій просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та залишити заяву без розгляду, посилаючись на порушення судами норм процесуального права. Вказує на те, що її рідний племінник, ОСОБА_2, якого визнано судом безвісно відсутнім, під час розгляду справи № 646/5393/17 до суду першої та апеляційної інстанцій не з'явився, з 02 травня 2014 року і до цього часу зі своїми рідними на зв'язок не виходить, в Основ'янському ВП ГУ НП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні від 06 серпня 2016 року № 0001864 за ознаками злочину, передбаченого частиною першою статті 115 КК України. Суд першої інстанції не повідомляв належним чином визнаного безвісно відсутнім самого ОСОБА_2. про дату, час та місце судових засідань по справі, про що свідчать матеріали справи. Невідомо хто користується оригіналом паспорта відсутнього громадянина України ОСОБА_2. для видачі довіреностей ОСОБА_1 в Україні та закордоном, при цьому, сам ОСОБА_2 не перетинав державного кордону України. Розгляд заяв про визнання особи безвісно відсутньою та заяв про скасування рішення суду про визнання особи безвісно відсутньою проводиться судом у складі одного судді і двох присяжних.

Позиція Верховного Суду

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно із частиною четвертою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення за наявності підстав, які тягнуть за собою обов'язкове скасування судового рішення.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувані судові рішення - скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Обставини встановлені судами

У травні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з заявою про визнання ОСОБА_2. безвісно відсутнім.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14 грудня 2016 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано безвісно відсутнім.

У серпні 2017 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2. подано заяву про скасування рішення суду про визнання його безвісно відсутнім.

Нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до статті 43 ЦК Українифізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Відповідно до пункту 3 частин другої статті 234 ЦПК України 2004 року суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Частиною четвертою вказаної статті передбачено, що у випадках, встановлених пунктами 1, 3, 4, 9, 10 частини другої цієї статті, розгляд справ проводиться судом у складі одного судді і двох народних засідателів.

Тобто, заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою розглядається судом у складі одного судді і двох народних засідателів.

Відповідно до статті 250 ЦПК України 2004 року, у редакції станом на день ухвалення рішення судом першої інстанції, у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або померлою, або іншою заінтересованою особою.

Частиною другою статті 18 ЦПК України 2004 року передбачено, що у випадках, встановлених цим Кодексом, цивільні справи у судах першої інстанції розглядаються колегією у складі одного судді і двох народних засідателів, які при здійсненні правосуддя користуються всіма правами судді.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до статті 9 Конституції Україниє частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

У § 37 рішенні «Posokhov v. Russia», заява № 63486/00, ЄСПЛ зазначив, що словосполучення «встановлений законом» відноситься не тільки до правової основи самого існування суду, але і до складу суду у кожній справі (див. рішення ЄСПЛ «Buscarini v. San Marino» від 04 травня 2000 року, заява № 31657/96).

Отже, розгляд справи відбувся із порушенням порядку, що визначений процесуальним законом (неповноважним складом суду), оскільки розгляд заяви про скасування рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою у розумінні статті 250 ЦПК України 2004 року, має проводитися судом, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, тобто суд у складі: одного судді і двох народних засідателів.

Таким чином, вживане у статті 250 ЦПК України 2004 року словосполучення «суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою» у взаємозв'язку із положенням частини четвертої статті 234 ЦПК України, необхідно розуміти як суд у складі одного судді і двох народних засідателів, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою.

Отже, висновок суду апеляційної інстанції про те, що вимогами цивільного процесуального законодавства не передбачено розгляд заяви про скасування рішення про визнання особи безвісно відсутньою за участю присяжних, є помилковим.

Вказане свідчить про розгляд указаної справи в суді першої інстанції неповноважним складом суду, що є порушенням норм процесуального права та є обов`язковою підставою для скасування оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до частини першої статті 411 ЦПК Українисудові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду.

За таких обставин, ураховуючи вимоги пункту 1 частини першої статті 411 ЦПК України, колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла висновку про наявність підстав для обов`язкового скасування рішення судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки справу розглянуто неповноважним складом суду у Червонозаводському районному суді м. Харкова, з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 411 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3задовольнити частково.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03 жовтня 2017 рокута постанову Апеляційного суду Харківської області від 06 червня 2018 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

І. Ю. Гулейков

Г. І. Усик