Постанова

Іменем України

17 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 361/535/17

провадження № 61-15481св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 08 липня 2019 року у складі колегії суддів: Волошиної В. М., Слюсар Т. А., Панченка М. М.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 25 грудня 2007 року між ним і ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 36-05/07-Ін, відповідно до умов якого останній отримав кредит у сумі 1 205 940 грн зі сплатою 15 % річних строком до 24 грудня 2019 року.

Повернення кредиту забезпечене договорами поруки та застави від 25 грудня 2007 року (поручитель - ОСОБА_2 , заставодавець - ОСОБА_1 ).

Внаслідок неналежного виконання зобов`язань за кредитним договором виникла заборгованість у сумі 1 423 658,59 грн (станом на 01 грудня 2016 року), яка складається із: заборгованості за кредитом - 738 757,81 грн; строкової заборгованості за відсотками - 9 358,86 грн; простроченої заборгованості за відсотками - 119 407,21 грн; пені - 556 107,71 грн.

Ураховуючи наведене, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» просило суд стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно вказаний розмір кредитної заборгованості.

Короткий зміст судових рішень судів першої, апеляційної та касаційної інстанції

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 серпня 2017 року позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором від 25 грудня 2007 року № 36-05/07-Ін у сумі 1 423 658,59 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач довів факт неналежного виконання позичальником умов кредитного договору, забезпеченого порукою, що є підставою для солідарного стягнення кредитної заборгованості з відповідачів.

Постановою Апеляційного суду Київської області від 19 грудня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 серпня 2017 року - без змін.

Постановою Верховного Суду від 20 лютого 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Постанову Апеляційного суду Київської області від 19 грудня 2017 року в частині залишення без змін рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 серпня 2017 року щодо вирішення позовних вимог ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення пені за кредитним договором скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 08 липня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 серпня 2018 року в частині вирішення позовних вимог ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» про стягнення пені за кредитним договором скасовано й ухвалено в цій частині нове судове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнуто з ОСОБА_1 солідарно з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» пеню за кредитним договором у розмірі 260 621,17 грн.

В іншій частині вимог про стягнення пені за кредитним договором відмовлено.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що розмір заявленої банком пені значно перевищує розмір заборгованості за кредитом, на яку ця пеня нараховувалася, тому на підставі частини третьої статті 551 ЦК України суд зменшив її розмір.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у серпні 2019 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення в частині стягнення пені скасувати та ухвалити у цій частині нове рішення про відмову ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» у задоволенні цієї позовної вимоги.

Аргументи учасників справи

Доводи осіб, які подали касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд не врахував його доводів про пропуск банком позовної давності до частини вимог про стягнення пені.

Вказує, що суд апеляційної інстанції належно не обґрунтував, чому вирішив зменшити розмір пені на підставі частини третьої статті 551 ЦК України саме до 260 621,17 грн. Вважає, що розмір пені було зменшено не достатньо, та не враховано, що на даний час він погасив банку всю заборгованість за кредитним договором.

Відзив на касаційну скаргу учасники процесу до суду не подали.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Судове рішення суду апеляційної інстанції в оскаржуваній частині ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із пунктом 3 частини першої статті 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до частин першої та третьої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною третьою статті 551 ЦК України визначено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Відповідно до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши, що розмір заявленої банком пені значно перевищує розмір заборгованості за кредитом, на яку ця пеня нараховувалася, апеляційний суд дійшов висновку про її зменшення на підставі частини третьої статті 551 ЦК України.

При цьому, визначаючи розмір, до якого слід зменшити пеню, апеляційний суд оцінив наявні у справі докази і доводи сторін та за своїм внутрішнім переконанням дійшов обґрунтованого висновку про зменшення пені до розміру заборгованості за період з 01 грудня 2015 року по 01 грудня 2016 року, на яку така пеня нараховувалася.

При новому розгляді справи, апеляційним судом було враховано положення частини п`ятої статті 411 ЦПК України, відповідно до якого висновки суду касаційної інстанції, в зв`язку з якими скасовано судові рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_1 про неврахування апеляційним судом його доводів про сплив строку позовної давності до частини вимог банку, є безпідставними, оскільки ним у суді першої інстанції заява про застосування наслідків спливу строку позовної давності не заявлялася.

При цьому, він належно повідомлявся про розгляд справи у суді першої інстанції.

Доводи касаційної скарги щодо недостатнього зменшення розміру пені на підставі частини третьої статті 551 ЦК Українине можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення суду апеляційної інстанції, оскільки вони ґрунтуються на неправильному тлумаченні відповідачем норм матеріального права й зводяться до необхідності переоцінки судом доказів, що на підставі вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Оскільки доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість його судового рішення не впливають, то колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанову апеляційного суду без змін.

Згідно із частиною третьою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного суду від 08 липня 2019 року залишити без змін.

Поновити виконання постанови Київського апеляційного суду від 08 липня 2019 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Р. А. Лідовець

І. А. Воробйова

Ю. В. Черняк