н/п 4-с/490/34/2019
У Х В А Л А

30 травня 2019 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва

у складі : головуючого судді Чулуп О.С.,

при секретарі -Балдич Х.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу стягувача ОСОБА_1 на повідомлення державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області про повернення виконавчого документу стягувачу та на бездіяльність Центрального відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва під час виконання виконавчого листа , -

ВСТАНОВИВ:

02 січня 2018 року стягувач звернувся до суду із скаргою на старшого державного виконавця Центрального ВДВС від 20 грудня 2017 року «Про повернення виконавчого документа стягувачу» , просив її скасувати як незаконну та зобовязати Центральний ВДВС відновити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 1423/18836/2012, виданого Центральним районним судом м.Миколаєва від 05 березня 2013 року. Також просив визнати неправомірною бездіяльність Центрального ВДВС під час виконання вказаного виконавчого листа. В обґрунтування своїх вимог заявник зазначає, що державним виконавцем 20 грудня 2017 року винесено Повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу, оскільки стягувачем не надано на підтвердження сплати обов`язкового авансованого внеску у відповідності до вимог п. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження». Також скаржник вказує, що 4 роки державна виконавча служба не виконує безпідставно рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 28.12.2012 року згідно якого стягнуто з Кредитної спілки «Кредитний Альянс» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 71057,00 грн.

У судовому засіданні скаржник та його представник вимоги скарги підтримали та просили їх задовольнити.

Державний виконавець в судове засідання не зявився, надав відзив в якому заперечував проти задоволення вимог скарги в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця, які належним чином повіддомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 28.12.2012 року стягнуто з Кредитної спілки «Кредитний альянс» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 71 057 грн.

Судом досліджено виконавчий лист виданий 05.03.2013 згідно якого стягнуто з Кредитної спілки «Кредитний Альянс» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 71057,00 грн.

Судом досліджено постанову про відкриття виконавчого провадження від 11.03.2013 року, винесену на підставі виконавчого листа № 1423/18836/2012 виданого 05.03.2013 року.

Судом досліджено повідомлення Центрального ВДВС міста Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області від 20.12.2017 року згідно якого виконавчий лист № 1423/18836/2012 виданий 05.03.2013 року повернуто стягувачу, у зв`язку з тим, що стягувачем не надано підтвердження сплати обов`язкового авансованого внеску.

Судом досліджено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві від 14.06.2013 року згідно якої виконавчий лист № 1423/18836/2012 повернуто стягувачеві у зв`язку з тим, що в результаті заходів державним виконавцем боржник за адресою, яка зазначена у виконавчму документі не знаходиться, ведення господарської діяльності та майна яке зареєстровано за боржником на праві власності, заходи щодо його розшуку виявились безрезультатними.

В силу ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 4,5ЦПК України кожен може звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав та свобод у спосіб, передбачений законом.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права , суд розглядає справим відповідно до Конституції України, законів України , міднародних договорів, згода на обовязковістиь яких надана Верховною Радою України, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобож 1950 року і протоколи до неї, та практику Європейского суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно п.1 ч.1 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження"( який діяв на момент видачі виконавчого листа, далі- закон)), державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 22 Закону, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Рішенням Конституційного суду України визнано таким, що не відповідає Конституції України положення частини другої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404?VIII щодо сплати авансового внеску.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що права стягувача порушені тривалим невиконанням судового рішення і зміни в законодавстві, яки призвели до необхідності сплатити ним авансовий внесок, який за розміром значно перевищує суму заборгованості , яку належить стягнути на його користь з боржника ( державної установи) і яка до того ж і так знецінена тривалою невиплатою - не можуть позбавляти його права на споаведливий суд , гарантоване ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини.

Крім того, на момент видачі виконавчого листа норми Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 року, який діяв до 05.10.2016 року не вимагали обов`язкової сплати авансового внеску.

Так , матеріаламии скарги підтверджуються, що заява про відкриття виконавчого провадження була отриммана Центральним ВДВС 07 листопада 2017 року , а повідомлення про повернення виокнавчого документу було прийняте лише 20 грудня 2017 року , тобто з порушенням строків, встапновлених ст. 4 ЗУ "Про виконавче провадження" ( протягом трьох робочих днів).

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" держаний виконавець вчиняє певні дії щодо прийняття виконавчого листа до виконання, що належить до компетенції виключно державного виконавця, тому суд приходить до висновку про часткове задоволення заявлених вимог в частині зобовязання державного виконавця прийняти до виконання виконавчий лист № 1423/18836/2012, оскільки при вчиненні такої може виникнути необхідність проведення інших дій, встановлених Законом України "Про виконавче провадження".

За такого, скарга підлягає частковому ззадоволенню.

Керуючись вимогами ст.ст.447-452ЦПК України ,

УХВАЛИВ:

Скаргу задоволити частково.

Визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Центрального відділу ДВС м. Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області під час виконавчого провадження в період з 05.03.2013 року по 07.11.2017 року по примусовому виконанню листа у справі № 1423/18836/2012 виданого 05.03.2013 року Центральним районним судом м. Миколаєва

В решті вимог відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки встановлені ст. 273 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя