Ухвала

20 червня 2019 року

м. Київ

справа № 489/279/18

провадження № 61-11381ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Карпенко С. О., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніконджитбудсервіс» на постанову Миколаївського апеляційного суду від 2 травня 2019 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніконджитбудсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Ніконджитбудсервіс» звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 15 501 грн 14 коп., компенсації інфляційних втрат у сумі 5 310 грн, 3% річних у розмірі 984 грн 62 коп., а також судового збору в розмірі 1 762 грн.

Ленінський районний суд м. Миколаєва рішенням від 26 квітня 2018 року позовзадовольнив частково. Стягнув з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніконджитбудсервіс» заборгованість у розмірі 10 377 грн 20 коп., компенсацію інфляційних втрат у сумі 2 049 грн 77 коп., 3% річних у розмірі 346 грн 98 коп., судові витрати у розмірі 1 779 грн 62 коп. У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовив.

Миколаївський апеляційний суд постановою від 2 травня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково. Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26 квітня 2018 року скасував і ухвалив нове судове рішення, яким відмовиву задоволенні позову. Стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніконджитбудсервіс» в дохід держави 2 643 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що суди попередніх інстанцій дійшли висновків про малозначність даної справи, оскільки ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В оскаржуваній постанові апеляційного суду вказано, що вона може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках та з підстав, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України.

7 червня 2019 року подана до Верховного Суду касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніконджитбудсервіс», в якій заявник просить скасувати постанову Миколаївського апеляційного суду від 2 травня 2019 року, а рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від26 квітня 2018 року залишити в силі.

Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до пункту 2 частини третьої ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України«Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня 2019 року становить 1 921 грн.

У даній справі ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921*100=192 100 грн).

Право на касаційне оскарження постанови Миколаївського апеляційного суду від 2 травня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Ніконджитбудсервіс» обґрунтовує тим, що касаційна скарга стосується формування Верховним Судом правової позиції з питання стягнення орендної плати за проживання в гуртожитках приватної форми власності, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики.

Касаційний суд, перевіривши доводи касаційної скарги, дійшов висновку, що обґрунтування, які вона містить, не підтверджують існування випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства. Посилання заявника не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною, і погодитися з висновками судів першої та апеляційної інстанції. При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства, які дали можливість дійти висновку про малозначність справи.

У касаційній скарзі заявник посилається на незаконність постанови суду апеляційної інстанції. Проте при вирішенні питання про відкриття касаційного провадження у малозначній справі судом касаційної інстанції не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення, а виключно встановлюється наявність чи відсутність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Зазначене відповідає і Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, згідно з якими державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

Оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення, ухвалене у малозначній справі, і наявність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої

статті 389 ЦПК України, заявником не обґрунтовано, а судом не встановлено, відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргоюТовариства з обмеженою відповідальністю «Ніконджитбудсервіс» на постанову Миколаївського апеляційного суду від 2 травня 2019 року.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Карпенко