Справа № 308/3348/14-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 серпня 2019 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого Собослой Г.Г.

суддів: Кондор Р.Ю., Мацунич М.В.,

секретаря - Юрочко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 03 жовтня 2016 року у справі №308/3348/14-ц (Головуючий: Монич О.В.), -

встановила:

В червні 2016 року державний виконавець МВ ДВС Ужгородського МРУЮ звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон гр. ОСОБА_1 ..

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 03 жовтня 2016 року дане подання задоволено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати та відмовити в задоволенні подання. В обґрунтування скарги посилається на порушення судом норм процесуального права.

В судовому засіданні головний державний виконавець Ужгородського МВ ДВС МРУЮ - Сухан М.М. просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволеня, а ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 03 жовтня 2016 року - без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Встановлено, що на виконанні в МВ ДВС Ужгородського МРУЮ у Закарпатській області знаходиться виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №308/3348/14-ц від 18.01.2016 року, виданого Ужгородським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості в розмірі 369 081,24 грн.. (а.с.3).

В процесі виконання даного виконавчого провадження державний виконавець звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон.

Задовольняючи дане подання суд виходив з того, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання зобов`язань, встановлених рішенням суду.

Однак, з даним висновком суду першої інстанції не може погодитись колегія суддів виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Статтею 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань.

З аналізу зазначених норм слідує, що саме по собі самостійне невиконання боржником зобов`язань протягом строку, вказаного державним виконавцем в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.

При цьому, під поняттям «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини.

В той же час в матеріалах справи відсутні жодні докази, які б могли підтвердити факти ухиляння боржника від виконання зобов`язань, тобто свідомого ухилення від виконання обов`язку за наявності в нього можливості виконати такий обов`язок.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що матеріали справи не містять доказів того, що державним виконавцем вживалися якісь заходи з метою встановлення наявності в боржника рухомого чи нерухомого майна, за рахунок якого можна було б задовольнити вимоги стягувача. Тобто подання державним виконавцем подано передчасно, а застосування до ОСОБА_1 такого виняткового примусового заходу як тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон є недоцільним.

За таких обставин, ухвала суду підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про відмову в задоволенні подання.

Виходячи з наведеного та керуючись нормами статей 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 03 жовтня 2016 року скасувати.

У поданні державного виконавця МВ ДВС Ужгородського МРУЮ про тимчасове обмеження у праві виїзду громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 13 серпня 2019 року.

Головуючий

Судді: