Справа №296/6473/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2019 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Перекупка І.Г.

при секретарі судового засідання Поліщук К.Г.,

за участю відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Управління

житлового господарства Житомирської

міської ради Гущиної В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Управління житлового господарства Житомирської міської ради, ОСОБА_4 , державного реєстратора Виконавчого комітету Житомирської міської ради Сіроткіну Лілію Євгенівну, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_5 , Комунальне підприємство «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради, Виконавчий комітет Житомирської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення, скасування свідоцтва про право власності на житлове приміщення, -

В С Т А Н О В И В :

До Богунського районного суду м. Житомира звернулася ОСОБА_3 з позовом до Управління житлового господарства Житомирської міської ради, ОСОБА_4 , державного реєстратора Виконавчого комітету Житомирської міської ради Сіроткіну Лілію Євгенівну, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_5 , Комунальне підприємство «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради, Виконавчий комітет Житомирської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення, скасування свідоцтва про право власності на житлове приміщення,

Позивач завернулася до суду з позовом, в якому з врахуванням позовної заяви від 09.08.2019 року просить визнати незаконним та скасувати розпорядження № 64934 виконуючого обов`язки начальника управління житлового господарства Житомирської міської ради А.А. Оніщенко від 16.05.2018 року і видане 16.05.2018 року свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_1 ; визнати рішення державного реєстратора Сіроткіної Лілії Євгеніївни Виконавчого комітету Житомирської міської ради про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу)індексний номер: 41188082 від 21.05.2018 року на ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_1 незаконним та скасувати запис про право власності № 26233534 на квартиру АДРЕСА_1 ; вирішити питання розподілу судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

В обґрунтування позову зазначила, що користується квартирою, яка є комунальною власністю, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , як член наймача на підставі ордера № 626 серія ХІ від 30.11.1981 р., що був виданий ОСОБА_6 матері ОСОБА_3 . З 21.09.1988 р. її сім`я перебуває на квартирному обліку у міськвиконкому Богунського району в загальній черзі та в списку першочергового одержання житла, як багатодітна сім`я та включена до списку позачергового одержання житла на протязі року, як сім`я в складі якої є дитина інвалід. Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради № 569 від 10.10.2002 р. «Про надання жилої площі, надання квартирам статусу службових та жилих», матері позивача ОСОБА_6 та ОСОБА_7 надано двокімнатну квартиру АДРЕСА_3 для тимчасового проживання до підходу черги квартирного обліку, враховуючи складні житлові умови проживання сім`ї у ветхій квартирі АДРЕСА_1 . Рішенням виконавчого комітету № 806 від 08.12.2005 р. «Про зміну договорів найму приміщень» вирішено розділити особовий рахунок квартири АДРЕСА_1 і відкрити ОСОБА_3 , сім`я 2 чоловіки, особовий рахунок на одну кімнату жилою площею 20,4 кв. м., в ОСОБА_4 сім`я 1 чоловік, на дві кімнати жилою площею 12,86 кв. м., у зв`язку з вибуттям наймача, за взаємною згодою. Особовий рахунок на ОСОБА_6 на три кімнати, жилою площею 33,26 кв. м. закрити. Вважає, що розпорядження № 64934 виконуючого обов`язки начальника управління житлового господарства Житомирської міської ради Оніщенка А.А. від 16.05.2018 р. та видане свідоцтво про право власності на житло № 64934 незаконним та таким, що порушує права її та її сина.

Позивач через канцелярії суду подала заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності та на підставі матеріалів, які знаходяться в матеріалах справи, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

В судовому засіданні ОСОБА_4 та його представник заперечували щодо задоволення позову. Представник відповідача зазначив, що ОСОБА_4 приватизував частину будинку законно та вважає, що рішення ВК ЖМР є законним та не підлягає скасуванню.

Представник Управління житлового господарства Житомирської міської ради Гущина В.С. в судовому засіданні просила відмовити в задоволені позовних вимог та вказала, що ОСОБА_4 на підставі наданих ним документів було оформлено приватизацію. Крім того, зазначила, що Управління житлового господарства Житомирської міської ради не наділено повноваженнями щодо перевірки документів.

Третя особа ОСОБА_5 подав до суду заяву, в якій просить розглянути дану справу без його участі, позовні підтримує в повному обсязі.

В.о. начальника Комунального підприємства «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради Піонтківський П.В. направив до суду клопотання про проведення розгляду справи за відсутності представника. В письмових поясненнях від 30.10.2018 р. № 641, зазначено, що підприємство вважає позовну заяву ОСОБА_3 від 09.07.2018 р. цілком обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов таких висновків.

Судом встановлено, що позивач користується квартирою, яка є комунальною власністю, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , як член наймача на підставі ордера № 626 серія ХІ від 30.11.1981 р., що був виданий ОСОБА_6 матері ОСОБА_3 . (а. с. 7)

Листом Житомирської міської ради № 25/5-1654 від 03.07.2002 р. зазначено, що рішенням міськвиконкому від 15.05.2002 р. за № 235 підтверджено початкове рішення про визнання житлового будинку АДРЕСА_4 . (а. с. 11).

Згідно технічному паспорта житлового будинку АДРЕСА_4 , складеного 14.08.2007 р. зазначено, що зовнішні стіни будинку побудовано з цегли, а матеріали перекриття дерево, тобто, враховуючи будівельну термінологію та технічну характеристику даного житлового будинку, що побудований з цегли та дерева має фактичний знос понад 60 % для дерев`яних будівель та 70 % для кам`яних будівель. (а. с. 15-16)

Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради № 569 від 10.10.2002 р. «Про надання жилої площі, надання квартирам статусу службових та жилих», матері позивача ОСОБА_6 та ОСОБА_7 надано двокімнатну квартиру АДРЕСА_3 для тимчасового проживання до підходу черги квартирного обліку, враховуючи складні житлові умови проживання сім`ї у ветхій квартирі АДРЕСА_1 (а. с. 20)

Рішенням виконавчого комітету № 806 від 08.12.2005 р. «Про зміну договорів найму приміщень» вирішено розділити особовий рахунок квартири АДРЕСА_1 і відкрити ОСОБА_3 , сім`я 2 чоловіки, особовий рахунок на одну кімнату жилою площею 20,4 кв. м., в ОСОБА_4 сім`я 1 чоловік, на дві кімнати жилою площею 12,86 кв. м., у зв`язку з вибуттям наймача, за взаємною згодою. Особовий рахунок на ОСОБА_6 на три кімнати, жилою площею 33,26 кв. м. закрити.

В поясненнях Комунального підприємства «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради від 30.10.2018 р. № 641, зазначено, що згідно матеріалів інвентаризаційної справи № 3452 на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_4 , вперше прибудова до квартири АДРЕСА_5 у вказаному будинку розміром 16,3 кв.м. була проінвентаризована (зафіксована) у серпні 2007 р. та зазначено, що вона побудована гр. ОСОБА_4 (зі слів замовників), без надання підтверджуючих документів, а тому була визначена як самовільно побудована. Інструкцією про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженою наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 р. №127, із змінами, якою у роботі керується підприємство, визначено, що матеріали конструктивних елементів та рік побудови будинків, господарських будівель і споруд вказує замовник. Згідно листа № 22/3 від 19.01.2018 р. КП «ВЖРЕП №5», добудова здійснена в 1992 р. саме до квартири АДРЕСА_1 , і кварплата нараховується мешканцю ОСОБА_4 з врахуванням площі прибудови. Згідно п.3.2 вищевказаної Інструкції, зі змінами від 09.08.2012 р., не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 р. Також, згідно п.3.1 вищевказаної Інструкції, роботи з інвентаризації об`єктів здійснюються на замовлення та за обов`язковою участю замовника, у присутності якого проводиться обстеження. Отже, враховуючи, що замовником ОСОБА_4 при здійсненні поточного обстеження нерухомого майна з метою обмірів та інвентаризації, було забезпечено доступ працівнику підприємства до прибудови площею 16,3 кв. м. та лист №22/3 від 19.01.2018 р. КП «ВЖРЕП №5», про те, що добудова здійснена в 1992 році, дана прибудова була внесена в технічний паспорт, що видавався гр. ОСОБА_4 без штампа «самовільно побудовано». Крім того, КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради зазначає, що технічний паспорт не є правостановлюючим документом та просить звернути увагу на те, що окрім технічного паспорту ОСОБА_4 не замовляв та не отримував від підприємства будь-яких інших документів чи довідок. Тому, комунальне підприємство вважає, що в даному випадку має місце порушення ч. 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та прав і законних інтересів ОСОБА_3 з сином. (а. с. 87-99)

В свідоцтві про право власності № 64934 від 16 травня 2018 р. зазначено, що свідоцтво видано згідно розпорядження в.о. начальника управління житлового господарства Житомирської міської ради Оніщенко А.А. № 64934 від 16 травня 2018 р. громадянину ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 . В примітці дано свідоцтва про право власності зазначено, що в користуванні ОСОБА_4 знаходяться кімнати, площею 25,0 м. кв. Приміщення коридору, санвузла, коридору, кухні - в спільному користуванні. Загальна площа приватизованого житла становить 50,38 м. кв., що складає 65 % загальної площі квартири.

Листом директора КП «ВЖРЕП № 5» Житомирської міської ради за № 91 від 26.06.2018 р., повідомлено, про те, що згідно технічного паспорта на ім`я ОСОБА_4 , виданого 15.03.2018 р. Житомирським БТІ на квартиру АДРЕСА_1 - змінено номер квартири (на ім`я ОСОБА_4 ) з № 11 на № 11 «а». (а. с. 27)

Листом директора КП «ВЖРЕП № 5» Житомирської міської ради за № 92 від 26.06.2018 р., повідомлено, про те, що згідно технічного паспорта на ім`я ОСОБА_4 , виданого Житомирським БТІ (інвентарна справа № 3452 від 15.03.2018 р.) на квартиру АДРЕСА_1 була змінена площа квартири АДРЕСА_5 та АДРЕСА_5 а». (а. с. 29)

Згідно листа Управління житлового господарства Житомирської міської ради № б/н від 29.10.2018 р. зазначено, що кімната у комунальній квартира за адресою: АДРЕСА_2 «а» була приватизована відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», прийнятого Верховною Радою України 19.06.1992 р.

Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2010 р. № 396, ОСОБА_4 виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення у гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звернувся до органу приватизації та надав відповідні документи, на підставі яких була оформлена заява ОСОБА_4 на приватизацію кімнат у комунальній квартирі АДРЕСА_1 , зроблено розрахунок та видано свідоцтво про право власності на житло № 64934 від 16.05.2018. (а. с. 71-83, 169-180)

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, ОСОБА_4 належить 65/100 частин квартири АДРЕСА_1 на праві приватної спільної часткової власності. (а. с. 181)

Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачає, що до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, житлові приміщення кімнати в квартирах, де проживають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму. Відповідно до зазначеної статті не передбачено заборону на приватизацію кімнат, де проживають два і більше наймачів, а також не потрібно їх згоду на здійснення приватизації.

Диспозиція п. 2 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» регламентує, що не підлягають приватизації…квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей).

Згідно ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» громадяни України мають право приватизувати зайняте ними житлове приміщення один раз.

Відповідно до п. п. 20, 21 Положення «Про порядок передачі квартир у власність громадян», затвердженого наказом Державного комітету України по житлу від 15.09.1992 № 56 на орган приватизації покладено обов`язок в підготовці і оформленні документів на здійснення приватизації.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 р., яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги, заявлені позивачем, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, а відтак задоволенню не підлягають.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.2 ст. 263 ЦПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Відповідно до ч.5 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так як судом ухвалюється рішення про відмову у задоволенні позовних вимог за фактичними обставинами, питання пропуску строку позовної давності не досліджуються і вимоги про її застосування судом не вирішується.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1409,60 грн. покласти на позивача, оскільки судом ухвалюється рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», Положення «Про порядок передачі квартир у власність громадян», затвердженого наказом Державного комітету України по житлу від 15.09.1992 № 56, ст. ст. 6, 7, 10-13, 18, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352-353 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволені позову ОСОБА_3 до Управління житлового господарства Житомирської міської ради, ОСОБА_4 , державного реєстратора Виконавчого комітету Житомирської міської ради Сіроткіну Лілію Євгенівну, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_5 , Комунальне підприємство «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради, Виконавчий комітет Житомирської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення, скасування свідоцтва про право власності на житлове приміщення відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Г. Перекупка