Провадження №-2-о/522/228/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2019 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі головуючого судді: Свяченої Ю.Б.

за участі секретаря судового засідання Шеян І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , за участі заінтересованих осіб ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулася 09 серпня 2019 року до Приморського районного суду м. Одеси та просила застосувати обмежувальний припис шляхом заборони перебувати громадянину ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та громадянки ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем її мешканням, а саме : АДРЕСА_1 та наближатись за місцем її мешкання на відстані 100 м.

В обґрунтування заяви вказано, що заявник з 2016 року разом з її донькою ОСОБА_4 та її чоловіком ОСОБА_3 проживають разом за адресою: АДРЕСА_1 . Однак під час спільного проживання із вказаними особами, заявниця систематично потерпає від психологічного домашнього насильства. Також заявниця стверджує, що її донька та її зять погрожують їй фізичною розправою, виражаються нецензурною лайкою в її сторону.

Ухвалою суду від 09 серпня 2019 року провадження про справі відкрито та призначено справу до розгляду на 09 серпня 2019 року на 15 год. 00 хв.

У судовому засіданні заявниця зазначила що вона проживає разом зі своєю донькою - ОСОБА_2 її чоловіком - ОСОБА_3 та з двома малолітніми онуками у двокімнатній квартирі, за адресою : АДРЕСА_1 . В одній кімнаті проживає заявниця, а в іншій її донька ОСОБА_2 зі своїм чоловіком - ОСОБА_3 та дітьми. На даний час вирішується питання про продаж квартири, співвласниками якої є заявниця, її донька - ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , яка проживає у Німеччині. ОСОБА_2 її чоловік - ОСОБА_3 поселились у вказану квартиру зі згоди заявниці. Також заявниця зазначає, що на даний час між нею та її донькою ОСОБА_2 та її чоловіком ОСОБА_3 відбуваються постійні конфлікти, які полягають в тому, що її донька та її зять погрожують їй фізичною розправою, що супроводжується залякуванням, приниженням, виразами нецензурною лайкою в її сторону.

У судовому засіданні ОСОБА_3 заявлені вимоги не визнав та заперечував, пояснивши, що дійсно у ОСОБА_1 та її доньки - ОСОБА_2 бувають розбіжності, які супроводжуються сваркою, однак ніяких погроз, залякувань, обзивань та принижень з його сторони та зі сторони його дружини в бік заявниці - ОСОБА_1 не вчиняються. Також ОСОБА_3 пояснив, що ОСОБА_1 практично у квартирі не проживає, приходить до дому пару разів на тиждень. Однак постійно коли ОСОБА_1 повертається до своєї квартири виникає конфліктна ситуація зі своєю донькою.

У судове засідання ОСОБА_4 не з`явилась. Про час та місце розгляду заяви повідомлялась належним чином. Про причини неявки суд не повідомляла.

З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку.

Згідно вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, що власниками квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , що вбачається з технічного паспорту на квартиру від 09.07.1999 року.

У вказаній квартирі. станом на теперішній, час проживають ОСОБА_1 її донька ОСОБА_2 разом зі своїм чоловіком ОСОБА_8 та спільними малолітніми дітьми.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 неодноразово зверталась із заявами до Портофранківського ВП Приморського ВП в м. Одесі про вчинення відносно неї кримінального правопорушення зі сторони ОСОБА_2 та ОСОБА_8 , що підтверджується талонами-повідомленнями за № 050890 від 18.01.2017 року, № 001921 від 01.09.2018 року, № 044401 від 09.12.2018 року, № 04491 від 09.12.2018 року № 044426 від 12.12.2018 року, № 044458 від 25.12.2018 року, № 044469 від 30.12.2018 року .

З листів Портофранківського ВП Приморського ВП в м. Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області від 09.12.2018 року, 12.12.2018, 25.12.2018, 30.12.2018 року вбачається, що на звернення ОСОБА_1 з ОСОБА_3 проведено профілактичну бесіду щодо запобігання порушення норм чинного законодавства України. Також відзначено, що матеріали в подальшому будуть направлені до Приморського районного суду м. Одеси для прийняття рішення згідно чинного законодавства України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України, особа, яка постраждала від домашнього насильства, у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" від 7 грудня 2017 року № 2229-VIII, може подати заяву до суду про видачу обмежувального припису.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України " Про запобігання та протидію домашньому насильству", обмежувальний припис стосовно кривдника віднесено до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" (далі Закон), кривдником є особа, особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. В свою чергу домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з ч. 3 ст. 26 Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Пунктом 9 ч.1 ст.1 Закону визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до ч. 1 ст. 350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Суду не було надано доказів щодо притягнення ОСОБА_2 та ОСОБА_8 до кримінальної чи адміністративної відповідальності у зв`язку з вчиненням домашнього насильства відносно ОСОБА_1 . Надані копії листів, висновків свідчать лише про звернення ОСОБА_1 до поліції.

Сам факт неодноразового звернення ОСОБА_1 до різних органів з підстав вчинення щодо неї психологічного, економічного чи фізичного насильства свідчить про наявність тривалого конфлікту між заявником та заінтересованими особами, які ґрунтується на побутових взаємовідносинах, що не підтверджує факт того, що ОСОБА_2 та ОСОБА_8 вчинили щодо заявника домашнє психологічне насильство, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до відповідних особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Прохання заявниці полягають у забороні перебувати ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за місцем її мешканням, а саме : АДРЕСА_1 та наближатись за місцем її мешкання на відстані 100 м, однак суд враховує, те що ОСОБА_2 є співвласником вказаної квартири та те що у квартирі проживають малолітні діти, а іншого житла у них немає, тому задоволення заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису суперечило б ч. 3 ст. 41 Конституції України, яка гарантує не порушення права власності.

У той же час заявниця не позбавлена права звернутись до суду з позовною заявою про виселення з житлового приміщення у зв`язку із неможливістю сумісного проживання.

З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що заявником ОСОБА_1 не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_2 та ОСОБА_8 домашнього насильства у розумінні Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству, а судом не встановлено випадків домашнього насильства відносно ОСОБА_1 , а також ризиків настання насильства у майбутньому, тому суд не вбачає підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису.

Відмова у задоволенні заяви не позбавляє заявника права повторного звернення до суду за наявності відповідних правових підстав та у разі їх доведення належними і допустимими доказами.

Керуючись ст. ст. 13, 81, 263-265, 294, 350-6, 353 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ), за участі заінтересованих осіб ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису у відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Повний текст рішення суду складено 09.08. 2019 року.

Суддя Свячена Ю.Б.