1Справа № 335/4233/16-ц 2-п/335/74/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2019 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Геєць Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Ровенської В.В.,

заявник адвокат Яма Д.М. в інтересах відповідача ОСОБА_1 ,

позивача ОСОБА_2 ,

представника позивача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя заяву адвоката Ями Дмитра Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 , про перегляд заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03 червня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , третя особа Запорізька міська рада про визнання права власності на земельну ділянку, -

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.06.2016 року, ухваленому по справі за вищезазначеним позовом, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені, визнано за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку розміром 0,0777 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що розташована на території АДРЕСА_1 . Стягнуто з відповідачів солідарно на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2987,91 грн.

Адвокат Яма Д.М., в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення, посилаючись на той факт, що заочне рішення вперше отримав в приміщенні суду 24.11.2019 року, яке було прийнято судом у відсутність відповідача ОСОБА_1 , яка з поважних причин не з`являлась в судові засідання, оскільки з 2014 року постійно мешкає на території Російської Федерації, судові виклики вона не отримувала, що не дозволило відповідачу реалізувати свої процесуальні права, вона була позбавлена можливості надати заперечення проти позову. Також заперечуючи проти позовних вимог зазначив, що 17.10.2000 року ОСОБА_1 придбала у власність житловий будинок АДРЕСА_1 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі - продажу. З моменту придбання цього будинку у власність ОСОБА_1 не мала наміру у будь-який спосіб відчужувати цей будинок на користь будь-яких інших осіб. У квітні 2019 року ОСОБА_1 випадково стало відомо, що будинок був визнаний власністю ОСОБА_4 на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07.07.2010 року у справі № 2-3764/2010 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики. У розгляді цієї справи ОСОБА_1 участі не приймала, довіреностей (доручень) на представництво своїх інтересів нікому не надавала. Натепер рішення суду від 07.07.2010 року скасовано судом апеляційної інстанції. Як випливає з тексту мотивувальної частини заочного рішення, що оскаржується, підставою для визнання за ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку є набуття позивачкою права власності на будинок АДРЕСА_1 . У свою чергу, право власності на будинок перейшло до ОСОБА_2 від ОСОБА_4 . Оскільки незаконним є рішення від 07.07.2010 року, визнання права власності на спірний будинок за ОСОБА_4 відбулося всупереч волевиявленню законного власника, тобто незаконно, ОСОБА_4 не мав права в подальшому відчужувати у будь-який спосіб майно, яке йому не належить. На підставі викладеного вважає, що вказане заочне рішення підлягає скасуванню.

В судовому засіданні адвокат Яма Д.М., в інтересах відповідача ОСОБА_1 , заяву про перегляд заочного рішення підтримав з підстав викладених в неї, та просив її задовольнити.

Позивач та його представник заперечували проти задоволення заяви про перегляд заочного рішення посилаючись на те, що доказів проживання ОСОБА_1 на території Російської Федерації сторона не наводить, натомість обов`язок доказування вказаної обставини покладено саме на сторону відповідача. Крім того, у заяві про перегляд заочного рішення не зазначено місце проживання чи місцезнаходження, номер засобів зв`язку відповідача ОСОБА_1 , зазначення стороною відомостей, про те, що ОСОБА_1 фактично мешкає на території Російської Федерації, без зазначення конкретної адреси, робить неможливим повідомлення її судом, як про розгляд справи так і про її результати та взагалі ставить під сумнів її обізнаність про справу. Також представник позивача зазначив, що поважна причина неотримання повісток відсутня, оскільки судові повістки надсилались судом на вірну адресу ОСОБА_1 , а їх не отримання протягом тривалого часу відповідачем не може свідчити про поважність, відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Крім того, представник позивача зазначив, що визнання права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку розміром 0,777 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що розташовані на території АДРЕСА_1 , відбулось не на підставі рішення від 07.07.2010 року у справі № 2-3764/2010, а на підставі іншого рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.03.2014 року № 335/446/14-ц, яким було визнано право власності на будинок за ( ОСОБА_5 ) ОСОБА_2 , вказане рішення міститься в матеріалах справи, що розглядається та на теперішній час не скасовано. Крім того, стороною відповідача не долучено до заяви про перегляд заочного рішення постанови суду апеляційної інстанції від 22.10.2019 року на яку вона посилається, а оскільки сторона позивача не була учасником цієї справи (про стягнення боргу за договором позики) то відповідно у сторони позивача відсутня вказана постанова, а інформація яка відображена в цій постанові не відома стороні позивача.

Вислухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи та заяви про перегляд заочного рішення, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Доводи адвоката Ями Д.М., викладені у заяві про перегляд заочного рішення, стосовно того, що відповідач ОСОБА_1 не була належним чином повідомлена про дату судового засідання, на які він посилається як на підставу скасування заочного рішення та поважність причини неявки відповідача до судового засідання, суд вважає не обґрунтованими, оскільки заявником не надано доказів поважності причин неявки у судові засідання, а саме не надано відповідних доказів, що відповідач ОСОБА_1 з 2014 року фактично проживає на території Російської Федерації, при цьому в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_2 , не знята.

Крім того, заява не містить посилань на підстави, які перешкоджали відповідачу отримувати судові повісти, які направлялися судом рекомендованою кореспонденцію, за місцем проживання відповідача, за адресою, зазначеною у позові, яка підтверджена матеріалами справи.

Відповідно до вимог ст. 130 ЦПК України у разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення.

У разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою.

Встановлено, що відповідач повідомлялася у встановленому законом порядку, шляхом направлення судових повісток рекомендованими листами, підстави неотримання судових викликів заявником не обґрунтовані, у зв`язку з чим суд під час розгляду справи обґрунтовано дійшов висновку про належне повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи.

Крім того, заявником у заяві про перегляд заочного рішення, не наведено достатньо посилань на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача, та на які він посилається у заяві, як на підстави скасування заочного рішення, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Так, заявником у заяві про перегляд заочного рішення не наведено жодних посилань на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача, з яких вбачалось би, що при їх врахуванні судом можливо ухвалити інше рішення по справі, та не надано таких доказів в ході розгляду заяви про перегляд заочного рішення.

Отже, відповідач мав можливість реалізувати свої процесуальні права і доводити в стадії судового розгляду справи.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі відповідача в судових засіданнях, давало суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ЦПК України, які визначають заочний порядок розгляду справи.

Крім того, посилання заявника на те, що заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07.07.2010 року у справі № 2-3764/2010 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, скасовано апеляційною інстанцією, не може слугувати підставою для скасування заочного рішення, оскільки право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку розміром 0,777 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що розташовані на території АДРЕСА_1 , відбулось не на підставі рішення від 07.07.2010 року у справі № 2-3764/2010, а на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.03.2014 року № 335/446/14-ц, яким було визнано право власності на будинок за ( ОСОБА_5 ) ОСОБА_2 .

Крім того, скасування судового рішення від 07.07.2010 року відбулося вже після ухвалення у справі заочного рішення від 03.06.2016 року, а тому в силу ст. 288 ЦПК України не є підставою для його скасування.

Відповідно до ч. 3 ст. 287 ЦПК України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: залишити заяву без задоволення або скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Отже, метою процедури перегляду заочного рішення є надання можливості відповідачу, який не брав участі у судовому засіданні з поважних причин, і при цьому не був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду у встановленому процесуальним законом порядку, подати суду свої обґрунтовані доказами заперечення проти позову.

В даному випадку, судом встановлено, що жодна з обставин, визначених ст. 288 ЦПК України, відповідачем належним чином обґрунтована не була.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заява адвоката Ями Дмитра Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 , про перегляд заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03 червня 2016 року є необґрунтованою, у зв`язку з чим не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 43, 128-130, 223, 268, 280-289, 353 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву адвоката Ями Дмитра Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 , про перегляд заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03 червня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , третя особа Запорізька міська рада про визнання права власності на земельну ділянку -залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текс ухвали виготовлено 13.12.2019 року.

Суддя Ю.В.Геєць