Справа № 467/722/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2019 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Явіци І.В.,

з участю секретаря судового засідання Андросової А.В.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в смт. Арбузинка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ :

Вимоги позивача та доводи на їх обґрунтування

Позивач подав до Арбузинського районного суду Миколаївської області позов, яким порушив вимоги про розірвання шлюбу з відповідачкою.

Свої вимоги, зокрема, умотивував тим, що 26 червня 2004 року уклав з відповідачкою шлюб, від якого вони мають двох неповнолітніх дітей.

Проте, як вказує позивач, наразі шлюбні відносини фактично припинені через відсутність взаємопорозуміння і поваги, внаслідок чого шлюб носить формальний характер.

Позивач, крім цього вказав, що збереження шлюбу суперечить його інтересам, оскільки з відповідачкою не спілкується тривалий час.

За таких обставин, просив суд розірвати шлюб між ним та ОСОБА_2 , зареєстрований 26 червня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Арбузинського районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 10.

Процесуальні дії у справі

Підготовче провадження за цими вимогами було відкрите ухвалою судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 11 липня 2019 року.

05 серпня 2019 року до справи долучено заяви сторін про розгляд справи за їх відсутності.

Позиція учасників справи

Позивач у підготовче судове засідання не з`явився, про його дату час і місце повідомлений належно, надав письмову заяву, якою просив розглядати справу за його відсутності.

Висловив позицію щодо підтримання своїх вимог, просив їх задовольнити, паралельно вказавши про відсутність потреби у наданні строку для примирення з відповідачкою.

Проти ухвалення рішення за результатами підготовчого судового засідання не заперечував.

Відповідач у підготовче судове засідання також не прибула, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Крім того, позов визнала, вказала на відсутності потреби у наданні строку для примирення та проти ухвалення судом рішення на стадії підготовчого провадження не заперечувала.

За таких обставин, на підставі ч.3 ст. 200 ЦПК України, у зв`язку із визнанням відповідачем позову, суд вправі ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження у порядку ст. 206 ЦПК України.

При цьому, суд не установив будь - яких фактів, які б свідчили про те, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а як наслідок, не убачав підстав для відмови у прийнятті визнання ним позову і продовження у зв`язку із цим судового розгляду.

Тому, за таких обставин, суд ухвалив рішення на даній стадії процесу на підставі ч.3 ст. 200 ЦПК України.

Установлені судом фактичні обставини справи і зміст правовідносин з посиланням на докази, а також оцінка аргументів позивача

Тож, суд, перевіривши доводи і обгрунтованість висунутих позивачем вимог, оцінивши надані йому докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, а також оцінивши з їх з точки зору належності і допустимості, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, прийшов до такого.

Як вбачається із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , сторони уклали шлюб 26 червня 2004 року, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Арбузинського районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 10.

Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Та відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Стаття ж 55 СК України встановлює обов`язок дружини та чоловіка спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї.

Крім того, за ст. 56 СК України, дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання, мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин.

Але кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин або до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Та як слідує із позовної заяви, сторони шлюбні відносини фактично припинили, примирення не бажають, що слідує із їхніх заяв, а тому таке дає суду підстави вважати, що вони про побудову сімейних відносин між собою на почуттях взаємної любові, поваги, дружби і взаємодопомоги не піклуються, шлюбні стосунки не підтримують, внаслідок чого їх шлюб носить формальний характер.

Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Суд, окрім цього, виходив із положень ч.1 ст. 82 ЦПК України, за якою обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Тому з урахуванням такого, проаналізувавши позиції сторін, суд приходить до висновку, що збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, принаймні, з огляду на право будувати іншу сім`ю.

Водночас, згідно із положеннями ч.4 ст. 206 ЦПК України, суд переконався, що визнання відповідачем позову у цьому випадку не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

За таких обставин, враховуючи відносини між позивачем та відповідачем, відсутність бажання досягти примирення, обставини, на які посилається позивач і які визнав відповідач, суд вважає, що подальше сумісне життя сторін, як подружжя, і збереження їх шлюбу суперечить їхнім же інтересам, а тому такий шлюб, згідно вимог ч. 3 ст. 105, ст. 112 СК України підлягає розірванню, а позов у цій частині відповідно - задоволенню.

При цьому, за правилами ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом він припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу, а документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (ч. 3 ст. 115 СК України).

Щодо розподілу судових витрат

Суд, окрім цього, за імперативною вимогою ч.1 ст. 142 ЦПК України, у зв`язку із визнанням відповідачем позову, вважає за необхідне вирішити питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, що становить 352, 40 грн.

І з цих мотивів, керуючись ст. 12, 13, 89, 142, 200, 206, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який був зареєстрований 26 червня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Арбузинського районного управління юстиції Миколаївської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис № 10.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 (п`ятдесят) відсотків судового збору, сплаченого ним згідно квитанції № 11 від 03 липня 2019 року в ТДВ АТ "Ощадбанк" № 10014/0109, що становить 352 (триста п`ятдесят дві) грн. 40 коп.

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо або через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.В. Явіца