Номер провадження: 22-ц/813/1738/19
Головуючий у першій інстанції Бондар В.Я.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Ващенко Л.Г., Колеснікова Г.Я.,

при секретарі - Маслову Р.Ю.,

за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:

позивача ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 ,

представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_2 ,

відповідача Одеської міської ради в особі представника Старостіна О.С.,

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Одеської обласної організації Національної спілки художників України в особі представника Базелюка А.О.,

переглянувши справу №1522/16205/12 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до Одеської міської ради, за участю третьої особи Одеської обласної організації Національної спілки художників України про визнання права власності на нежитлове приміщення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 квітня 2018 року у складі судді Бондар В.Я., -

в с т а н о в и в :

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , звернувшись 9 липня 2012 року до суду з вищеназваним позовом, вказали, що як скульптори працювали в приміщенні АДРЕСА_1 , яке у 1979 році площею 88 кв.м Одеською міською радою було передано в оренду Одеській організації Спілки художників УРСР під скульптурну студію. У 1980 році рішенням органу місцевої ради дозволено капітальний ремонт приміщення за рахунок коштів Одеської організації Спілки художників України, проте фактично ремонт проведено за кошти позивачів, проща реконструйованого приміщення збільшилась до 142 кв.м. 4 лютого 2000 року між Одеською обласною організацією Національної спілки художників України та позивачами підписано договір користування нежитловим приміщенням як творчою художньою майстернею (студією) №55-Ц, яким передано у користування нежитлове приміщення загальною площею 142,4 кв.м за адресом: АДРЕСА_1 . Посилаючись на вказані обставини, фактичне створення новоствореного нерухомого майна за власні кошти, позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на підставі статті 345, частини 2 статті 331 ЦК України просили визнати за ними право власності за кожним на Ѕ частку нежитлового приміщення, загальною площею 142,4 кв.м, що знаходиться за адресом: АДРЕСА_1 (а.с.2-6).

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 12 липня 2012 року відкрито провадження у справі (а.с.48).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20 серпня 2012 року, ухваленим в порядку заочного розгляду справи, позов задоволено (а.с.52-54).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 20 вересня 2017 року заяву Одеської міської ради про перегляд заочного рішення задоволено, заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 серпня 2012 року скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку (а.с.80-81).

Рішенням Приморського районного м. Одеси від 20 квітня 2018 року в задоволенні позову відмовлено за безпідставністю вимог (а.с.129-134).

Висновок суду мотивовано тим, що статтею 331 ЦК України встановлено загальне правило, відповідно до якого право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації прав на нерухоме майно після звершення будівництва та прийняття його в експлуатацію. Позивачами не надано документів, які б підтверджували факт введення в експлуатацію в установленому законом порядку об`єкту нерухомого майна та здійснення державної реєстрації прав на нерухоме майно. У сенсі положень статті 392 ЦК України право власності на нерухоме майно в судовому порядку може бути визнано лише у разі, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою, або у разі втрати особою документа, який посвідчує право власності, однак позовні вимоги про визнання права власності на нежитлове приміщення такими доказами не обґрунтовані.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 11 червня 2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на рішення суду.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 11 червня 2018 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на ухвалу суду про скасування заочного рішення.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 17 липня 2018 року справу призначено до розгляду.

Справу з апеляційного суду Одеської області передано до Одеського апеляційного суду у зв`язку з ліквідацією суду.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 28 січня 2019 року справу прийнято до провадження.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 28 січня 2019 року справу призначено до розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 просять рішення суду першої інстанції скасувати (а.с.141-143).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність необґрунтованість рішення з неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає у відсутності підстав для скасування заочного рішення за заявою Одеської міської ради та призначення справи до розгляду в загальному порядку.

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Переглянувши справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, судового рішення без змін з огляду на наступне.

Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані.

Згідно Договору №55-Ц користування нежитловим приміщенням як творчою художньою майстернею (студією) від 4 лютого 2000 року, укладеного між Одеською обласною організацією Національної спілки художників України (користувач) в особі голови правління та ОСОБА_1 , ОСОБА_3 (творчі працівники), користувачем передано творчими працівниками прийнято у користування нежитлове приміщення першого поверху загальною площею 142,4 кв.м за адресом: АДРЕСА_1 , з метою використання його як художню майстерню для творчої діяльності. В пункті 6.9 даного Договору вказано, що творча майстерня є власністю виконкому Одеської міської ради (а.с.26-28).

Рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 22 лютого 2007 року №109 «Про реєстрацію об`єктів комунальної власності м. Одеси», прийнятого відповідно до рішення Одеської міської ради народних депутатів від 25 листопада 1991 року №266-1 «Про розмежування державного майна між власністю обласної ради, міст обласного підпорядкування та районів області», статті 29, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5 та розпорядження міського голови від 20 січня 2003 року №59-01р «Про оформлення свідоцтв про право власності на об`єкти нерухомого майна» - виконавчий комітет Одеської міської ради вирішив доручити комунальному підприємству «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» повести технічну інвентаризацію та зареєструвати за Одеською міською радою об`єкти нежитлового фонду комунальної власності, зокрема, приміщення першого поверху та антресолі №805 загальною площею 142,4 кв.м, що розташовані за адресом: АДРЕСА_1 (а.с.222-224).

Згідно Свідоцтва про право власності на нежитлові приміщення першого поверху та антресолі №805 (серія НОМЕР_1 ), виданого 22 жовтня 2009 року виконавчим комітетом Одеської міської ради, об`єкт, який розташований за адресом: АДРЕСА_1 , в цілому належить територіальній громаді міста Одеси в особі Одеської міської ради на праві комунальної власності. Об`єкт в цілому складається з приміщень загальною площею 142,4 кв.м, основною площею 134,2 кв.м, відображених у технічному паспорті від 15 вересня 2009 року. Свідоцтво видане на підставі рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 22 лютого 2007 року №109 (а.с.217, 218-221).

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно нежитлові приміщення першого поверху та антресолі №805 (реєстраційний номер майна 30515821) загальною площею 142,4 кв.м зареєстровані на праві комунальної власності територіальної громади міста Одеси в особі Одеської міської ради () 26 травня 2010 року на підставі Свідоцтва про право власності, НОМЕР_1 , виданого 22 жовтня 2009 року виконавчим комітетом Одеської міської ради (а.с.215-216).

На підставі поданих учасниками справи доказів встановлено, що нежитлове приміщення першого поверху та антресолі №805, розташоване за адресом: АДРЕСА_1 , належало до державної власності; на підставі рішення Одеської міської ради від 19 липня 1979 року №539 було передано в оренду Одеській організації Союзу художників УРСР під скульптурну студію; на підставі рішення Одеської міської ради народних депутатів від 25 листопада 1991 року №266-1 «Про розмежування державного майна між власністю обласної ради, міст обласного підпорядкування та районів області» відійшло до комунальної власності територіальної громади міста Одеси, яка в особі уповноважених нею органів передала приміщення в оренду Одеській обласній організації Національної спілки художників України, та, в свою чергу, на підставі Договору №55-Ц від 4 лютого 2000 році передала приміщенні у користування творчим працівникам ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у користування під художню майстерню.

Дійсно, позивачами надано письмові докази витрат на реконструкцію, ремонт приміщення, однак дані обставини не є підставою для набуття права власності на нерухоме майно.

Спірний об`єкт нерухомого майна з 1991 року є комунальною власністю територіальної громади міста Одеси, інвентаризація даного майна проведена у 2009 році з послідуючою видачею 22 жовтня 2009 року Свідоцтва про право власності на нежитлове приміщення першого поверху та антресолі №805 на об`єкт, що в цілому складається з приміщень загальною площею 142,4 кв.м та розташований за адресом: АДРЕСА_1 ; право комунальної власності територіальної громади міста Одеси в особі Одеської міської ради зареєстровано в установленому законом порядку 26 травня 2010 року.

Таким чином, на час звернення 9 липня 2012 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до суду з позовом про визнання права приватної спільної часткової власності на нерухоме майно, як то нежитлове приміщення загальною площею 142,4 кв.м, розташоване за адресом: АДРЕСА_1 , вказане нерухоме майно було зареєстровано на праві комунальної власності територіальної громади міста Одеси.

За таких обставин, правові підстави для визнання за позивачами права приватної спільної часткової власності на нерухоме майно, що належить на праві комунальної власності територіальній громаді міста, без оспорювання права власності територіальної громади на нерухоме майно є неможливим. Норми статей 328, 331 ЦК України виниклий спір не регулюють, понесені позивачами витрати на покращення майна, що знаходилось у їх користуванні, не є підставою для визнання за ними права власності судовим рішенням у будь-якому випадку. Такі витрати можуть бути враховані власником майна, а саме територіальною громадою міста Одеси в особі Одеської міської ради у разі відчуження майна.

Доводи апеляційної скарги не містять спростування права власності територіальної громади міста Одеси в особі Одеської міської ради на спірний об`єкт нерухомого майна. Доводи скарги фактично зводяться до того, що суд у свій час безпідставно скасував заочне рішення, яким було задоволено позов, та призначив справу до розгляду в загальному порядку, де результатом такого розгляду було ухвалення рішення про відмову в позові.

Так, дійсно 20 серпня 2012 року судом було прийнято рішення на користь позивачів, проте рішення було ухвалено в порядку заочного розгляду справи, перегляд заочного рішення за заявою відповідача врегульовано цивільним процесуальним законодавством. Позивачі не заперечували проти заочного розгляд справи, відтак, слід виходити з того, що розуміли законодавчо визначений порядок перегляду заочного рішення.

Крім того, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , отримавши на свою користь судове рішення від 20 серпня 2012 року, не здійснили на підставі судового рішення державну реєстрацію права приватної спільної часткової власності кожного з них на Ѕ частку нерухомого майна, відтак, посилання в скарзі на порушення права власності, верховенство права, принцип res judicata є недоречним, так як позивачі відповідно до законодавства не мали і не набули права власності на нерухоме майно.

Суб`єктивне право, яке у особи було відсутнє, не може бути порушено.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 квітня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до Одеської міської ради, за участю третьої особи Одеської обласної організації Національної спілки художників України про визнання права власності на нежитлове приміщення - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко

Г.Я.Колесніков