Єдиний унікальний номер 234/5824/19 Номер провадження 22-ц/804/1841/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2019 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

судді - доповідача Кішкіної І.В.,

суддів Гапонова А.В., Санікової О.С.,

за участю секретаря Кіпрік Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 234/5824/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Олександрівського районного суду Донецької області від 06 червня 2019 року (суддя Шинкаренко А.І.),

в с т а н о в и в :

04 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Краматорського міського суду Донецької області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики, посилаючись на те, що за договорами позики від 25 квітня 2014 року та від 08 листопада 2014 року він надав кошти ОСОБА_3 , ОСОБА_2 виступив поручителем за вказаними договорами. До 15 серпня 2015 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в рахунок погашення боргу сплатили частину коштів та проценти за користування позики за 2014 рік. 14 жовтня 2015 року він, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 уклали угоду про переведення боргу за вказаними договорами позики на ОСОБА_2 . Рішенням Краматорського міського суду від 18 листопада 2016 року з відповідача на користь позивача стягнуто за зазначеними договорами позики борг за основним тілом позики та відсотки за користування коштами станом на 23 травня 2016 року. Просив стягнути з відповідача на його користь суму боргу за договором позики від 25 квітня 2014 року: 777444,23 грн. - проценти за користування коштами за період з 24 травня 2016 року по 31 березня 2019 року та 71660,60 грн. - три відсотки річних на суму заборгованості, суму боргу за договором позики від 08 листопада 2014 року: 862689,11 грн. - проценти за користування коштами за період з 24 травня 2016 року по 08 лютого 2018 року.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 26 квітня 2019 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики передано для розгляду за територіальною юрисдикцією до Олександрівського районного суду Донецької області.

Ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області від 06 червня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики передано на розгляд до Оріхівського районного суду Запорізької області за підсудністю.

З ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області від 06 червня 2019 року не погодився ОСОБА_1 та оскаржив її в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом порушені норми процесуального права, а саме ухвала суду першої інстанції ґрунтується на відомостях, викладених в листі Олександрівської селищної ради Донецької області за №02-27/1080 від 04 червня 2019 року, з якого вбачається, що ОСОБА_2 на території Олександрівської селищної ради не зареєстрований. Але облік внутрішньо переміщених осіб в України, постановою Кабінету Міністрів України №509 від 01 жовтня 2014 року покладено на структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних держадміністрацій. Також в матеріалах справи міститься копія довідки ОСОБА_2 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № від 30 серпня 2016 року, згідно якої він зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .

Віздив на апеляційну скаргу не надано.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом розміщення інформації на офіційному сайті апеляційного суду за посиланням https://dna.court.gov.ua/sud4804/gromadyanam/dlya_uchasnikiv_u_zoni_okupovanii_zoni_2019

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом розміщення інформації на офіційному сайті апеляційного суду за посиланням https://dna.court.gov.ua/sud4804/gromadyanam/dlya_uchasnikiv_u_zoni_okupovanii_zoni_2019

Відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Направляючи матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики на розгляд до Оріхівського районного суду Запорізької області, суд виходив з положень пункту 1 частини 1 статті 31 ЦПК України, врахував, що відповідач ОСОБА_2 згідно паспорту зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , що відносить справу до територіальної підсудності суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача з урахуванням розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 02 вересня 2014 року № 2710/38-14 - Оріхівського районного суду Запорізької області.

З такими висновками суду не можна погодитись з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 31 ЦПК України, якою вмотивовано оскаржувану ухвалу, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Прийняте Олександрівським районним судом Донецької області судове рішення про передачу справи іншому суду за зареєстрованим місцем проживання відповідача винесено без урахування інших процесуальних норм.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 26 квітня 2019 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики передано для розгляду за територіальною юрисдикцією до Олександрівського районного суду Донецької області, оскільки відповідач зареєстрований як внутрішньо переміщена особа за адресою АДРЕСА_1 (а.с.65).

За положеннями статті 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Проте, Олександрівським районним судом Донецької області всупереч положенням статті 32 ЦПК України, по суті оспорюючи, ревізуючи підсудність, визначену попереднім судом в ухвалі від 26 квітня 2019 року, справу не було прийнято до провадження, як то передбачено частиною 2 статті 32 ЦПК України. А, натомість, було прийнято безпідставну ухвалу про передання справи за підсудністю до іншого суду.

В даному випадку справа потрапила до Олександрівського районного суду Донецької області не внаслідок первісного подання до суду позову ОСОБА_1 , а в результаті прийняття ухвали Краматорським міським судом Донецької області 26 квітня 2019 року в порядку частини 1 статті 27, пункту 1 частини 1 статті 31 ЦПК України, що мало тягти за собою розгляд справи судом, якому була спрямована справа.

За таких обставин, із урахуванням норм процесуального закону, які безпосередньо забороняють подальше передання справ з метою запобігання подальшого перешкоджання громадянинові у доступі до суду, Олександрівський районний суд Донецької області не мав процесуальних підстав для зміни підсудності і направлення справи до іншого суду.

За змістом частини 2 статті 31 ЦПК України справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа належить до виключної підсудності іншого суду.

Оскільки склад відповідачів у даній справі не змінювався, учасниками спору про стягнення заборгованості за договором позики залишаються позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 , то з огляду на вимоги частини 2 статті 31 ЦПК України, відсутній критерій для зміни підсудності справи.

З матеріалів справи вбачається, що згідно копії паспорта серії НОМЕР_1 , виданого 25 березня 1998 року Ворошиловським РВ УМВС України в місті Донецьку, відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.46-48).

З довідки управління соціального захисту населення Олександрівської райдержадміністрації № вбачається, що ОСОБА_2 взятий на облік як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, та зареєстроване його тимчасове місце проживання/перебування за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.49).

На день постановлення ухвали 06 червня 2019 року Олександрівським районним судом Донецької області про передання даної справи на розгляд до Оріхівського районного суду Запорізької області відповідач ОСОБА_2 не знятий з обліку як внутрішньо переміщена особа за вищевказаною адресою.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» до документів, до яких вносяться відомості про місце проживання та місце перебування особи, відноситься довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» за зверненням громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території або переселилися з неї, за місцем їх перебування оформляються і видаються органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, довідки, що підтверджують місце їх перебування. Такі довідки видаються громадянам у день звернення на підставі паспорта громадянина України чи іншого документа, до якого згідно із Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вносяться відомості про реєстрацію місця проживання, та письмової заяви, в якій зазначається адреса, за якою громадянину може бути вручена офіційна кореспонденція. При цьому відомості (відмітка) про місце перебування такої особи не вносяться до її паспорта. Зразок та порядок видачі довідки, що підтверджує місце перебування, зразок письмової заяви, яка подається громадянином для одержання довідки, затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України, району проведення антитерористичної операції чи населеного пункту, розташованого на лінії зіткнення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року №509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб», передбачений порядок отримання довідки, взяття на облік, внесення інформації до Єдиної інформаційної бази даних про взятих на облік осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення.

З системного аналізу вказаних норм вбачається, що зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем перебування внутрішньо переміщеної особи може бути у тому числі місце реєстрації, яке підтверджується довідкою, виданою у встановленому законом порядку.

Однак, зазначені обставини суд першої інстанції залишив поза увагою.

Крім того, суд не врахував, що у справі за позовом ОСОБА_1 , поданим 04 квітня 2019 року, вже понад 2 місяці не розпочато по суті судовий розгляд за виниклим спором.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, як доступ до суду. Таким чином, він втілює в собі «право на суд», яке, згідно з практикою Суду, включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на «розгляд» спору судом (рішення ЕСПЛ 2002-ІІ у справі «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v.Croatia), заява № 48778/99, п. 25).

З огляду на викладене, враховуючи неприпустиму довготривалість не вирішення питання принаймні про відкриття провадження у справі, передача справи до чергового суду може свідчити про порушенням права особи на доступ до суду в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції.

Згідно із статтею ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи наведене, оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Олександрівського районного суду Донецької області від 06 червня 2019 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дні її прийняття та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді І.В. Кішкіна

А.В. Гапонов

О.С. Санікова

Повний текст постанови складено 08 серпня 2019 року

Суддя-доповідач І.В.Кішкіна