Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/2806/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.12.2019 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого - судді Леньо В.В., секретар судового засідання -Казимірська Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом.

Вимоги позову мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер прадідо позивачки ОСОБА_4 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла прабаба позивачки ОСОБА_2 .

Після смерті ОСОБА_2 , відкрилася спадщина, в тому числі, на спадковий житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_1 .

На випадок своєї смерті, ОСОБА_2 залишила заповідальне розпорядження, посвідчене секретарем Оноцької сільської ради Виноградівського району від 13.12.1995 року, яким все своє майно заповіла своїй невістці ОСОБА_6 .

Інших спадкоємців, передбачених ст.1241 ЦК України, немає.

У зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок, що залишився після смерті прабаби, баба позивачки ОСОБА_6 , в грудні 2012 року, звернулася до Виноградівського районного суду із позовом про визнання за нею права власності на спадковий житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 .

Рішенням Виноградівського районного суду від 12.02.2013 року по справі за №299/291/13-ц, було визнано за бабою позивачки ОСОБА_6 , право власності в цілому на спадковий житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 баба позивачки ОСОБА_6 померла. На випадок своєї смерті вона заповідального розпорядження не залишила. Після її смерті спадкоємцями до спадщини, що залишилася після її смерті є її діти відповідач, мати позивачки ОСОБА_2 , а також дядя позивачки відповідач ОСОБА_3 , які спадщину після смерті своєї матері не прийняли і такі не заперечують проти прийняття такою в цілому позивачкою ОСОБА_1 .

Починаючи з 2017 року і до дня смерті ОСОБА_6 , до ІНФОРМАЦІЯ_3 , така знаходилася на повному утриманні та проживала зі позивачкою, так як потребувала постійного догляду та медичного лікування.

При зверннні позивачкою до нотаріуса для отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом, нотаріусом було відмовлено по причині відсутності проведеної державної реєстрації права власності на житловий будинок, згідно до Рішення Виноградівського районного суду від 12.02.2013 року по справі за №299/291/13-ц, у зв`язку з чим позивачка ОСОБА_1 не змогла представити нотаріусу Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, як того вимагає Положення про порядок вчинення нотаріальних дій.

Тому, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно, нотаріусом було роз`яснено про необхідність звернутися з даним питанням до Виноградівського районного суду.

Позивач ОСОБА_1 , про день, час і місце розгляду справи, будучи належним чином повідомленою в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, та про те, що заявлені позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задоволити (а.с.42).

Відповідач ОСОБА_2 , про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомленою належним чином своєчасно, в судове засідання не з`явилася, однак до суду подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та про те, що вимоги заявленого до неї позову визнає повністю (а.с.43).

Відповідач ОСОБА_3 , про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомленим належним чином своєчасно, в судове засідання не з`явився, однак до суду подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та про те, що вимоги заявленого до нього позову визнає повністю (а.с.44).

Згідно з вимогами ст.55 Конституції України та ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист судом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини встановлено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його цивільних прав і обов`язків.

Частиною 1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

При здійсненні правосуддя (ст.5 ЦПК) суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Завданнями цивільного судочинства (ст.2 ЦПК) є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Так, оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.89 ЦПК України з врахуванням положень ст.ст.76-88 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.ст.12, 13, 78, 81, 82 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов`язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер прадідо позивачки ОСОБА_4 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла моя прабаба позивачки ОСОБА_2 (а.с.5, 6).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, в тому числі, на спадковий житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_1 .

На випадок своєї смерті, прабаба позивачки ОСОБА_2 залишила заповідальне розпорядження, посвідчене секретарем Оноцької сільської ради Виноградівського району від 13.12.1995 року, яким все своє майно заповіла своїй невістці ОСОБА_6 (а.с.7).

Інших спадкоємців, передбачених ст.1241 ЦК України, немає.

У зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок, що залишився після смерті прабаби, баба позивачки ОСОБА_6 , в грудні 2012 року, звернулася до Виноградівського районного суду із позовом про визнання за нею права власності на спадковий житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 .

Рішенням Виноградівського районного суду від 12.02.2013 року по справі за №299/291/13-ц, було визнано за бабою позивачки ОСОБА_6 , право власності в цілому на спадковий житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 (а.с.10-13).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 померла.

На випадок своєї смерті вона заповідального розпорядження не залишила. Після її смерті спадкоємцями до спадщини, що залишилася після її смерті є її діти відповідач, мати позивачки ОСОБА_2 , а також дядя позивачки відповідач ОСОБА_3 , які спадщину після смерті своєї матері не прийняли і такі не заперечують проти прийняття такою в цілому позивачкою ОСОБА_1 .

Починаючи з 2017 року і до дня смерті ОСОБА_6 до 31.08.2018 року, така знаходилася на повному утриманні та проживала зі позивачкою, так як потребувала постійного догляду та медичного лікування (а.с.26).

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Верховний суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

При зверннні позивачкою до нотаріуса для отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом, нотаріусом було відмовлено по причині відсутності проведеної державної реєстрації права власності на житловий будинок, згідно до Рішення Виноградівського районного суду від 12.02.2013 року по справі за №299/291/13-ц, у зв`язку з чим позивачка ОСОБА_1 не змогла представити нотаріусу Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, як того вимагає Положення про порядок вчинення нотаріальних дій.

Тому, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно, нотаріусом було роз`яснено про необхідність звернутися з даним питанням до Виноградівського районного суду (а.с.27).

Так, відповідно до пункту 4. 15. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (надалі - Порядок) передбачено, що, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до п. 4.18. глави 10 розділу ІІ Порядку, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до виготовленого КП Виноградівським РБТІ Технічного паспорту від 30.08.2019 року (а.с.29-31) та Довідки КП «Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації» за №615 від 30.08.2019 року (а.с.28) вбачається, що житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_1 , рахується за спадкодавцем ОСОБА_6 згідно Рішення Виноградівського районного суду від 12.02.2013 року по справі за №299/291/13-ц, однак державна реєстрація вказаного рішення суду спадкодавцем проведена не була.

У відповідності до ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно зі статтею 331 цього Кодексу, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК визнання права є одним із способів цивільних прав та інтересів.

Якщо спадкоємець не має змоги оформити спадщину відповідно до вимог законодавства у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів, питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може подати позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документів, які б посвідчували його право власності.

Згідно ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна.(ч.2 ст.1299 ЦК України).

Як видно з представлених доказів, будинок 1975 року забудови, знаходиться в сільському населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер, інші особи на володіння та користування даним будинком на підставах, передбачених законом, своїх прав не заявляють, придатність будинку для проживання ніким не оспорюється.

Таким чином, враховуючи встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, а також оцінюючи надані докази, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 18, 81, 206, 223, 259, 263-265 ЦПК України ст.ст. 5, 16, 328, 392, 376 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованою в АДРЕСА_2 ( ІПН НОМЕР_1 ), право власності в цілому на житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_1 .

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги , відмови у відкритті чи закриттям апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГоловуючийВ. В. Леньо