провадження № 4-с/752/268/19
УХВАЛА

12.12.2019 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі слідчого судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Шевчук М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Яцишина Андрія Миколайовича, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Акціонерне товариство «ОТП Банк», Приватне підприємство «Ф-Студія», -

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2019 року скаржник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Яцишина А.М., заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , АТ «ОТП Банк», ПП «Ф-Студія», в якій просив суд визнати протиправними дії приватного виконавця Яцишина А.М. щодо прийняття ним до виконання виконавчого листа № 752/17111/13-ц, виданого 07.03.2017 року Голосіївським районним судом м. Києва про солідарне стягнення із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «ОТП Банк» заборгованості за кредитним договором № МL-001/034/2008 від 21.03.2008 року у розмірі 444661,16 доларів США, яка за офіційним курсом НБУ на день розрахунку, станом на 17.06.2013 року становила суму в розмірі 3554176,60 грн. та 4887,00 грн. пені; визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця Яцишина А.М. про відкриття виконавчого провадження № 59385819 від 20.06.2019 року з примусового виконання виконавчого листа № 752/17111/13-ц, виданого 07.03.2017 року Голосіївським районним судом м. Києва про солідарне стягнення із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «ОТП Банк» заборгованості за кредитним договором № МL-001/034/2008 від 21.03.2008 року у розмірі 444661,16 доларів США, яка за офіційним курсом НБУ на день розрахунку, станом на 17.06.2013 року становила суму в розмірі 3554176,60 грн. та 4887,00 грн. пені; визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця Яцишина А.М. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 10.10.2019 року, винесену у виконавчому провадженні № 59385819 з примусового виконання виконавчого листа № 752/17111/13-ц, виданого 07.03.2017 року Голосіївським районним судом м. Києва про солідарне стягнення із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «ОТП Банк» заборгованості за кредитним договором № МL-001/034/2008 від 21.03.2008 року у розмірі 444661,16 доларів США, яка за офіційним курсом НБУ на день розрахунку, станом на 17.06.2013 року становила суму в розмірі 3554176,60 грн. та 4887,00 грн. пені.

В обґрунтування скарги зазначено, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 27.07.2016 року у справі № 752/17111/13-ц за позовом ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ПП «Ф-Студія» про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнуто солідарно із ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь АТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором № МL-001/034/2008 від 21.03.2008 року у розмірі 444661,16 доларів США, яка за офіційним курсом НБУ на день розрахунку, станом на 17.06.2013 року становила суму в розмірі 3554176,60 грн. та 4887,00 грн. пені. На виконання зазначеного рішення суду 07.03.2017 року Голосіївським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист № 752/17111/13-ц, який було подано для примусового виконання приватному виконавцю Яцишину А.М . 20.06.2019 року, останнім, було відкрито виконавче провадження № 59385819. 24.10.2019 року скаржником було отримано від приватного виконавця супровідний лист та постанову від 15.10.2019 року, якою було звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 Звернувшись до приватного виконавця із запитом про надання копії виконавчого документу та постанови про відкриття виконавчого провадження, відповіді отримано не було. Скаржник зазначає, що із 17.10.2012 року та станом на дату відкриття виконавчого провадження він був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 він зареєстрований не був та майно, яке належить йому на території м. Києва відсутнє, а тому приватний виконавець взагалі не міг приймати вказаний виконавчий лист до виконання, та порушив вимоги ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження». З огляду на викладене, а також те, що скаржник, як боржник, на території виконавчого округу міста Києва не був зареєстрований, приватним виконавцем було відкрито виконавче провадження поза межами виконавчого округу міста Києва, а тому його дії та постанови винесені в рамках даного виконавчого провадження є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Скаржник в судовому засіданні вимоги скарги підтримав та просив її задовольнити з викладених в ній підстав.

Приватний виконавець в судове засідання не з`явився. Суду подав письмові заперечення, відповідно до яких просив в задоволенні скарги відмовити, оскільки, рішення про відкриття виконавчого провадження ним приймалось на підставі заяви стягувача, оригінала виконавчого листа, відповідно до якого місце реєстрації боржника ОСОБА_1 було зазначено в м. Києві, що відносить до території виконавчого округу міста Києва. На час відкриття виконавчого провадження підстав для повернення виконавчого документу не було. В подальшому було встановлено, що боржнику на праві власності не належить квартира в м. Києві, та, останній, зареєстрований в Київській області, а тому надалі приватним виконавцем проводились виконавчі дії із врахуванням вимог ч. 2 ст. 24 ЗУ «Про виконавче провадження», відповідно до якої виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятись ним на всій території України. Приватним виконавцем правомірно відкрито виконавче провадження та, відповідно, винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, а тому законні підстави для задоволення скарги відсутні.

Інші сторони в судове засідання не з`явились. Судом про розгляд справи повідомлялись належним чином. Про причини неявки суд не повідомили, з будь-якими клопотаннями до суду не звертались.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за наведеної явки сторін.

Суд, вислухавши пояснення скаржника, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні скарги слід відмовити за наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 27.07.2016 року у справі № 752/17111/13-ц за позовом ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ПП «Ф-Студія» про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнуто солідарно із ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь АТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором № МL-001/034/2008 від 21.03.2008 року у розмірі 444661,16 доларів США, яка за офіційним курсом НБУ на день розрахунку, станом на 17.06.2013 року становила суму в розмірі 3554176,60 грн. та 4887,00 грн. пені.

На виконання зазначеного рішення суду 07.03.2017 року Голосіївським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист № 752/17111/13-ц.

05.06.2019 року представником АТ «ОТП Банк» було подано приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Яцишину А.М. заяву про відкриття виконавчого провадження, до якої було долучено, зокрема, оригінал зазначеного виконавчого листа.

У виконавчому листі було зазначено, що боржником є ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

20.06.2019 року постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Яцишина А.М. було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 752/17111/13-ц від 07.03.2017 року

20.06.2019 року боржнику та стягувачу, за адресами, які були зазначені у виконавчому листі, - було направлено копію зазначеної постанови для виконання та для відома.

25.06.2019 року приватним виконавцем були направлені вимоги та запити, зокрема, і в частині встановлення належності на праві власності боржнику ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_3 , а також його реєстрації в зазначеній квартирі.

Із наданих приватному виконавцю відповідей вбачається, що боржник ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 не зареєстрований та ця квартира йому не належить на праві власності.

Із відповіді Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області від 02.07.2019 року, приватним виконавцем було встановлено, що боржник ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, приватним виконавцем Яцишиним А.М. 15.10.2019 року було винесено в рамках виконавчого провадження № 59385819 постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 , яку 15.10.2019 року було направлено сторонам виконавчого провадження, зокрема, боржнику по двом відомим приватному виконавцю адресам.

Як на підставу неправомірності дій приватного виконавця, зокрема, в частині відкриття виконавчого провадження, боржник ОСОБА_1 посилається на ту обставину, що він з 2012 року не мешкає в м. Києві, а з 17.10.2012 року зареєстрований в Київській області, нерухомого майна в м. Києві він не має, а тому виконавчий лист прийнятий приватним виконавцем не за місцем виконання та не підлягає виконанню приватним виконавцем виконавчого округу м. Київ.

Разом з тим, суд не погоджується з доводами сторони скаржника та вважає за необхідне зазначити наступне.

За змістом статей 1, 5 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Пункт 6 частини 1 статті 4 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" і пункт 4 частини 1 статті 2 Закону України "Про виконавче провадження" встановлюють принцип (засаду) диспозитивності виконавчого провадження та визначають його обов`язковість при здійсненні виконавчого провадження органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями.

Цей принцип полягає, зокрема, у наданні стягувачеві права вибору - пред`явити виконавчий документ для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців (абзац 2 частини 1 статті 19 цього Закону).

Тобто, зазначені положення надають стягувачу право на власний розсуд обрати орган, що буде здійснювати примусове виконання, обираючи при цьому між державною виконавчою службою та приватними виконавцями.

Частина 1 статті 27 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" і частина 2 статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" також передбачають право фізичних або юридичних осіб вільно обирати приватного виконавця з числа тих, відомості про яких внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців України, з урахуванням суми стягнення та місця виконання рішення, визначеного Законом України "Про виконавче провадження".

Залежно від вибору стягувача та після пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця у відповідного виконавця виникають передбачені статтею 18 Закону України "Про виконавче провадження" права та обов`язки, зокрема обов`язок здійснювати заходи примусового виконання рішення у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Статтею 25 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено, що виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Відповідно до статті 24 Закону України "Про виконавче провадження", приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Частинами першою, третьою статті 431 ЦПК України передбачено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Вимоги до виконавчого листа закріплені ст. 4 вище вказаного закону, згідно якої у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, імя, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, імя та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк предявлення рішення до виконання.

З виконавчого листа № 752/17111/13-ц, виданого Голосіївським районним судом м. Києва 07.03.2017 року вбачається, що, останній, містить реквізити боржника, в тому числі, - місцезнаходження/місцепроживання боржника ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_2 .

З огляду на те, що місце проживання боржника значилось в м. Києві, вказаний виконавчий лист за місцем виконання відноситься до виконавчого округу міста Києва, в якому зареєстрований та працює приватний виконавець Яцишин А.М.

Окремо слід звернути увагу на те, що доводи приватного виконавця в частині того, що він до відкриття виконавчого провадження у відповідності до вимог закону позбавлений можливості вчиняти будь-які дії по встановленню місця проживання боржника або встановлення місцезнаходження його майна, є слушними та такими, що заслуговують на увагу.

На думку суду, наведені вище обставини свідчать про те, що під час прийняття приватним виконавцем виконавчого документу для примусового виконання та відкриття виконавчого провадження, останній, дотримувався вимог Закону України "Про виконавче провадження», на який посилається скаржник, та встановлені в судовому засіданні обставини дають суду підстави дійти висновку про те, що виконавчий документ пред`явлено за місцем виконання, підстави для його повернення стягувачу на час його пред`явлення були відсутні, а тому дії приватного виконавця, як в частині відкриття виконавчого провадження, так і в частині винесення постанови про звернення стягнення на заробітну плату боржника є правомірними, вичиненими згідно із нормами діючого закону та в межах його повноважень.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що боржник ОСОБА_1 , при зверненні до суду зі скаргою в порядку ст. 447 ЦПК України на дії та рішення приватного виконавця та в ході розгляду вказаної скарги не довів наявності порушення своїх прав рішенням, дією або бездіяльністю приватного виконавця під час виконання судового рішення у цій справі.

Та обставина, що приватним виконавцем прийнято до виконання виконавчий лист не свідчить про порушення прав скаржника, оскільки виконання судового рішення є прямим обов`язком боржника в силу вимог чинного законодавства (зокрема, ч. 2 ст.15 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до якої боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення).

До того ж, відповідно до положень частин п`ятої та сьомої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», сторони зобов`язані протягом трьох робочих днів письмово повідомити державного виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також письмово повідомляти державного виконавця про виникнення обставин, що зумовлюють обов`язкове зупинення виконавчого провадження, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі про зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - про зміну місця роботи.

Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Отже, саме на ОСОБА_1 , як боржника у виконавчому провадженні, покладено обов`язок повідомити приватного виконавця про зміну місця свого проживання, а приватний виконавець має відреагувати на таке повідомлення у відповідності з приписами Закону України «Про виконавче провадження», пунктом 10 частини 4 статті 4 якого передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи обставини неправомірності дій та рішень приватного виконавця, не знайшли свого об`єктивного підтвердження, а тому суд вважає, що в задоволенні скарги слід відмовити, в зв`язку з безпідставністю та недоведеністю.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 13, 447-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Яцишина Андрія Миколайовича, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Акціонерне товариство «ОТП Банк», Приватне підприємство «Ф-Студія», - відмовити.

Ухвала набирає законної сили через 15 днів з дня її проголошення, але може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя Н.П. Чередніченко