Постанова

Іменем України

29 липня 2019 року

м. Київ

справа № 426/2444/12-ц

провадження № 61-32464св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротуна В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області в складі колегії суддів: Зубакової В. П., Барильської А. П., Бондар Я. М. від 05 вересня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, посилаючись на те, що з нього стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини доходу щомісячно на підставі рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2009 року. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 лютого 2012 року з ОСОБА_1 стягуються аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 частини всіх видів доходу щомісячно, що призвело до утримання із його заробітної плати аліментних платежів у загальному розмірі 5/12 частин, що перевищує встановлену законом частку.

Уточнивши позовні вимоги, зазначивши про наявність хронічних захворювань та про перебування на його утриманні батька пенсіонера, позивач просив суд: зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_4 , до 1/6 частини заробітної плати щомісяця.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 96 липня 2012 року позов задоволено. Зменшено ОСОБА_1 розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі рішення Нікопольского міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2009 року на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набуття цим рішенням чинності і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 та зменшуючи розмір аліментів, які стягуються на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь матері ОСОБА_2 , суд першої інстанції керувався статтею 192 СК України та виходив з наявності підстав для зменшення розміру аліментів, які стягуються на користь відповідача на утримання неповнолітньої дитини, у зв`язку зі зміною матеріального та сімейного становища позивача.

Ухвалою цього ж суду від 25 квітня 2017 року заяву відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду залишено без задоволення та роз`яснено їй право оскарження заочного рішення в загальному порядку.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено. Заочне рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 липня 2012 року залишено без змін.

Апеляційний суд, погоджуючись з висновками місцевого суду про наявність підстав для зменшення розміру аліментів, які стягуються з позивача на утримання доньки ОСОБА_4 , зазначив про те, що позивач після утримання аліментів із заробітної плати аліментів у загальному розмірі 70% від заробітку, отримує дохід, який є значно нижчим за прожитковий мінімум, встановлений станом на час виникнення спірних правовідносин, а тому доводи апеляційної скарги є необґрунтованими.

Узагальнені доводи касаційної скарги

У жовтні 2017 року ОСОБА_2 подала касаційну скаргу на ухвалу апеляційного суду від 05 вересня 2017 року, у якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначене судове рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції, при винесенні оскаржуваної ухвали, було частково проігноровано вимоги заявника. Так, ОСОБА_2 було оскаржено два процесуальні документи. Про оскарження ухвали Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2017 року, в оскаржуваній ухвалі апеляційного суду ніяких мотивів не наведено. Зазначає, що суд неправомірно не задовольнив заяву відповідача про перегляд заочного рішення, чим позбавив останню можливості надати суду докази про необхідність додаткових витрат на утримання доньки, яка хворіє та перебуває на диспансерному обліку, та перебування на утриманні ОСОБА_2 неповнолітньої дитини від другого шлюбу - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Заробітна плата ОСОБА_2 не дозволяє їй утримувати двох неповнолітніх дітей, а дії ОСОБА_1 свідчать про бажання уникнути витрат на утримання дитини.

Відзив на касаційну скаргу до суду не надходив.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу 426/2888/12 з Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Указану справу передано до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд установив, що на підставі рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2009 року з позивача стягнуті аліменти в розмірі ј частини всіх видів його заробітку на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 лютого 2012 року з позивача стягнуті аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно довідки про доходи (станом на час ухвалення рішення по справі), із заробітної плати позивача щомісячно утримують аліменти у розмірі 70% від заробітку (доходу) та до виплати йому належали наступні кошти: 2 травні 2012 року - 763,90 грн, у червні 2012 року - 975,42 грн.

Згідно довідки ЛКК № 246 від 05 липня 2012 року ОСОБА_1 має ряд захворювань з діагнозом: МКБ, хронічний піонефрит, ІБ-2, розповсюджений остеохондроз з радикулярним синдромом.

2.Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження.

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Встановивши наявність підстав для зміни розміру аліментів, суд апеляційної інстанції правильно погодився з висновками місцевого суду про задоволення позовних вимог.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_2 про щодо порушення апеляційним судом норм процесуального права при вирішенні питання про перегляд ухвали місцевого від 25 квітня 2017 року про залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення Нікопольського міськрайонного суду від 06 липня 2012 року, не заслуговують на увагу, оскільки ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2017 року було повернуто ОСОБА_2 матеріали апеляційної скарги на вищевказану ухвалу у порядку частини другої статті 293 ЦПК України 2004 року.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене судове рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права. Колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Оскільки оскаржуване рішення залишено без змін, а скаргу без задоволення, то судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Є. Червинська

С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун