Провадження 2о/712/161/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2019 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді - ПИРОЖЕНКО С.А.

при секретарі - ТІТОВА О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ), зацікавлена особа: ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 ) про встановлення юридичного факту,

В С Т А Н О В И В:

Заявниця звернулася до суду з заявою про встановлення юридичного факту, посилаючись на те, що в 2011 році ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка була її знайомою, звернулася до неї з проханням доглядати її та допомагати по господарству. ОСОБА_3 мешкала за адресою: АДРЕСА_1 . Вона була самотньою людиною похилого віку зі слабким здоров`ям (інвалід 2 групи), тому вона допомагала їй прибирати в квартирі, прала, купувала продукти, готувала їжу, ходила до магазину та в аптеку, за дорученням отримувала пенсію.

У неї та її сина ОСОБА_4 були довірливі відносини з ОСОБА_3 , вона відносилась до нього як онука. З часом вона почала все частіше залишатись в квартирі у ОСОБА_3 на декілька днів, а після смерті її сина ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , почали жити як родичі, спільно вели господарство, мали спільний бюджет, провели косметичний ремонт в квартирі, допомагала оформлювати, зокрема займалась оформленням її спадкових прав після смерті сина. ОСОБА_3 мала невелику пенсію, тому спочатку вони разом сплачували комунальні платежі, а згодом, коли вона стала тяжко хворіти і вся її пенсія витрачалася на ліки, вона почала сплачувати всі платежі самостійно.

За життя ОСОБА_3 уповноважувала її бути представником з усіма повноваженнями, в усіх компетентних органах, про що 28.09.2013 року була видана нотаріально посвідчена довіреність. До того вона уповноважила розпоряджатись її рахунком у "Приватбанку", про що також в банку 30 листопада 2013 року була посвідчена довіреність.

На знак вдячності за турботу з її боку та сина ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 склала заповіт, в якому на випадок своєї смерті заповідала її синові належну їй квартиру АДРЕСА_1 . В подальшому ОСОБА_3 вказану квартиру ОСОБА_4 подарувала.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 померла. Вона за власний кошт організувала її похорон, поминальний обід, робила сороковини.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина. Спадкова маса складається з майна, яке ОСОБА_3 успадкувала після смерті сина ОСОБА_7 в рівних частках з невісткою (зацікавленою особою) ОСОБА_2 .

Вважає себе спадкоємцем 4 черги за законом, як особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

23 січня 2017 року вона звернулася до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Левицької Е.А. з заявою про прийняття спадщини, на підставі поданої заяви була заведена спадкова справа. Інші спадкоємці з заявами про прийняття спадщини не звертались. Оскільки підтвердити законність підстав закликання до спадкування вона має в судовому порядку, а тому просить встановити юридичний факт, що ОСОБА_1 проживала однією сім`єю з ОСОБА_3 , з червня 2011 року до дня її смерті, ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Представник заявниці адвокат Антонюк І.А. до судового засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність та відсутність заявниці, заяву підтримала та просила її задоволити.

Зацікавлена особа до судового засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення заяви не заперечувала.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільно-процесуального законодавства.

Як встановлено в судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_4.

Після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді Ѕ частки майна, яке складається з прав та обов`язків по договору № 135 інвестування будівництва від 26 липня 2010 року, відповідно до якого за померлим інвестором ( ОСОБА_7 ) є обов`язок інвестування на суму 271 359 грн. на користь учасника ТОВ «Черкасизалізобетонбуд». Предметом договору інвестування будівництва є квартира АДРЕСА_3. Іншу Ѕ частину вказаного майна після смерті свого чоловіка успадкувала зацікавлена особа по справі - ОСОБА_2 , що підтверджено копією Свідоцтва про право на спадщину за законом від 17 вересня 2013 року. Крім того, до складу спадкового майна увійшли також: нежитлова будівля, розташована за адресою: АДРЕСА_4 ; грошові вклади з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходяться на зберіганні у філії - Черкаське обласне управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на рахунку в ТВБВ № 10023/034; компенсаційний рахунок № НОМЕР_2 , сума залишу становить 9 034 грн. 20 коп.; грошові вклади з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходяться на зберіганні у Публічному акціонерному товаристві комерційний банк «ПриватБанк» на рахунках: депозитний рахунок № НОМЕР_3 , залишок 15 002,63 грн., картка № НОМЕР_4 , залишок 20,00 грн., картка № НОМЕР_5 , залишок 185, 48 коп., що належали померлій ОСОБА_3 .

За життя померла ОСОБА_3 на вказане майно заповіту не залишила.

Постановою нотаріуса від 23 січня 2017 року заявниці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з ненаданням заявницею документів, які підтверджують підстави для закликання до спадкоємства за законом.

Заявниця у своїй заяві вказує, що в 2011 році ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка була її знайомою, звернулася до неї з проханням доглядати її та допомагати по господарству. ОСОБА_3 мешкала за адресою: АДРЕСА_1 . Вона була самотньою людиною похилого віку зі слабким здоров`ям (інвалід 2 групи), тому заявниця допомагала їй прибирати в квартирі, прала, купувала продукти, готувала їжу, ходила до магазину та в аптеку, за дорученням отримувала пенсію.

Також вказала, що у заявниці та її сина ОСОБА_4 були довірливі відносини з ОСОБА_3 , вона відносилась до нього як онука. З часом вона почала все частіше залишатись в квартирі у ОСОБА_3 на декілька днів, а після смерті її сина ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , почали жити як родичі, спільно вели господарство, мали спільний бюджет, провели косметичний ремонт в квартирі, допомагала оформлювати, зокрема займалась оформленням її спадкових прав після смерті сина. ОСОБА_3 мала невелику пенсію, тому спочатку вони разом сплачували комунальні платежі, а згодом, коли вона стала тяжко хворіти і вся її пенсія витрачалася на ліки, вона почала сплачувати всі платежі самостійно.

За життя ОСОБА_3 уповноважувала її бути представником з усіма повноваженнями, в усіх компетентних органах, про що 28.09.2013 року була видана нотаріально посвідчена довіреність. До того вона уповноважила розпоряджатись її рахунком у "Приватбанку", про що також в банку 30 листопада 2013 року була посвідчена довіреність.

ОСОБА_3 , 06 червня 2013 року склала заповіт, в якому на випадок своєї смерті заповідала синові заявниці належну їй квартиру АДРЕСА_1 . В подальшому ОСОБА_3 вказану квартиру ОСОБА_4 подарувала.

Після смерті ОСОБА_3 , заявниця за власний кошт організувала її похорон, поминальний обід, робила сороковини.

Суд вважає, що заявницею надано достатньо письмових доказів спільного побуту з померлою.

Відповідно до ч. 2 ст. 1258 Цивільного кодексу України, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Згідно ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживають зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Частиною 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Пунктом 21 Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справі про спадкування», до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Відповідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Згідно ч. 2 ст. 3 Сімейного Кодексу України, - сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Як зазначено, у ч.4 даної статті, - сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Тобто, ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, проживання в одному приміщенні, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї.

Пунктом 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справа про спадкування», при вирішенні спору на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судом слід враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Відповідно до положень ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За таких обставин, суд вважає, що заява підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 12-13, 259, 263-265, 268, 315 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Встановити юридичний факт, а саме те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживала однією сім`єю з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з червня 2011 року до дня її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ: