Справа № 214/2295/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

08 серпня 2019 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Гриня Н.Г.,

секретаря судового засідання - Фартушної Є.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів за минулий час,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Руденко Ю.В. звернулася до суду з позовною заявою 27.03.2019 року, в якій просила суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання їх сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за минулий час, а саме за останні три роки в розмірі 1/3 від отриманих ОСОБА_2 доходів; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини заробітку (доходу), щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В обґрунтування пред`явлених вимог представник позивача зазначила, що 27.10.1995 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 було укладено шлюб, в якому у них народилося двоє дітей - донька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.12.2013 року шлюб між ними розірвано. Після припинення шлюбно-сімейних стосунків діти залишились проживати з ОСОБА_1 та перебувають на її утриманні. В свою чергу ОСОБА_9 фактично забув про існування дітей, не приймає участі в їх вихованні, навчанні, переклавши тягар утримання виключно на позивача. Жодних дій спрямованих на забезпечення належного рівня життя дітей ОСОБА_2 не здійснював. Окрім того, ОСОБА_1 самостійно несла всі витрати, пов`язані з навчанням дітей, забезпеченнях їх необхідними благами для становлення в майбутньому. Діти страждали від явної нелюбові їх батька. Крім того, на теперішній час їх син ОСОБА_8 є неповнолітнім, допомогу на його утримання відповідач не надає у зв`язку із чим звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина.

Ухвалою суду від 24.04.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 08.08.2019 року позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання їх сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - за минулий час, а саме за останні три роки в розмірі 1/3 від отриманих ОСОБА_2 доходів, залишено без розгляду.

Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись.

Представник позивача ОСОБА_10 правом присутності не скористалась, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги про стягнення аліментів на неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтримула в повному обсязі просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, повідомлявся про розгляд справи у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. Відзив на позовну заяву не подав, заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило.

Рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (п.п.66-69 рішення у справі «Смірнова проти України»). Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» від 07.07.1989 року зазначено, що «… учасник справи зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.»

Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, його неявку до суду без поважних причин, не подання відзиву суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень з боку позивача та її представника проти заочного розгляду справи.

Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступних висновків.

27.10.1995 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 було укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Саксаганської районної Ради народних депутатів м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, а/з №900, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 27.10.1995 року (а.с.7).

У період шлюбно-сімейних стосунків у сторін народилося двоє дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що слідує зі свідоцтв про народження дітей (зворот а.с.7,а.с. 8).

Заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.12.2013 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано. Рішення набрало законної сили 13.01.2014 року (а.с.9).

Як вказувала позивач, що підтверджується заочним рішенням суду від 19.12.2013 року та в силу ч.4 ст.81 ЦПК України не потребує окремого доказування, після припинення стосунків діти залишились проживати з нею, спір про визначення їх місця проживання між нею та ОСОБА_2 відсутній.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 року у справі за заявою №48553/99 «Совтрансавто - Холдинг проти України», а також рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 вказувала на те, що протягом всього часу після припинення стосунків з ОСОБА_2 , вона самостійно утримувала дітей, а відповідач добровільному порядку аліменти він не сплачував, у зв`язку з чим вона просить стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Надаючи оцінку таким доводам ОСОБА_1 та обґрунтованості пред`явлених нею вимог, суд виходить з наступного.

Частиною 4 статті 15 СК України встановлено, що невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін.

Спір у справі виник стосовно неналежного виконання ОСОБА_2 обов`язку по утриманню неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Статтею 51 Конституції України гарантовано, а ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні їх від цього обов`язку кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку.

Одним із основних прав дитини є право на утримання (ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»), яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття і закріплене у ст.180 СК України, ст.27 Конвенції про права дитини.

Способами виконання батьками обов`язку утримувати дитину відповідно до ст.181 СК України є: домовленість між ними; сплата за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліменти) у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У відповідності до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання них окремо від дитини не впливає на об`єм їх прав та не звільняє від обов`язків відносно дитини.

За вимогами ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Як передбачено ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, з урахуванням викладеного та того, що відповідач ОСОБА_2 є здоровою та працездатною людиною, інших аліментних зобов`язань не має, у зв`язку з чим має можливість щомісячно та стабільно сплачувати аліменти на користь позивача на утримання їх неповнолітнього сина, тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 27.03.2019 року та до досягнення сином повноліття.

Оскільки рішення ухвалюється на користь, яка на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, тому у відповідності до ст.141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768,40 грн. слід покласти на відповідача шляхом його стягнення з ОСОБА_2 в дохід держави.

В порядку п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, 258-259, 263-265, 273, 274, 277, 280-284, 287, 354, 355, п.15 Перехідних положень ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину до досягнення нею повноліття - задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 27.03.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в дохід держави судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Після набрання рішенням суду законної сили видати виконавчі листи для пред`явлення на виконання у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня складання повного рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів з дня складання повного рішення не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача, оформленою згідно ст.285 ЦПК України та поданою протягом 30 днів з дня складання повного рішення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в загальному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Відомості про сторін:

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 , РНОКПП невідомий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено 08.08.2019 року.

Суддя Н.Г. Гринь