Справа № 524/7540/13-ц
Провадження № 2/524/2626/13
29.07.2019 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:
головуючого - судді Предоляк О.С.
при секретарі судового засідання Бондаренко Н.О.
за участю позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,
14 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних.
В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що 11 вересня 2015 року надав відповідачу грошові кошти у позику в сумі 11 000 грн. зі строком повернення 18 вересня 2015 року, що підтверджується виданою ОСОБА_2 розпискою. Позивач вказує, що у встановлений строк відповідач грошові кошти не повернув. Станом на вересень 2019 року розмір заборгованості складає 15 719, 32 грн., а саме сума боргу 11 000 грн., інфляційні 3421 грн. та 3 відсотки річних 1298, 16 грн.
Просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за договором позики у сумі 15 719, 32 грн. та у повернення сплачених судових витрат.
Ухвалою суду від 24.10.2018 року по справі відкрито спрощене провадження.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримує, просить задовольнити.
Відповідачем ОСОБА_2 , у судове засідання не прибув, про дату розгляду справи повідомлявся належним чином - засобами рекомендованого поштового зв`язку
Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що 11 вересня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики, за умовами якого відповідач позичив у позивача 11 000 гривень, зі строком повернення 18 вересня 2015 року, про що видав розписку. На день розгляду справи у суді позика не повернута.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Статтею 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики ) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України).
Відповідно до вимог ч.1, 3 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
У справі, що розглядається, судом на підставі досліджених доказів, зокрема оригіналу розписки, який наданий позивачем та долучений до матеріалів справи, встановлено, що між сторонами виникло позикове зобов`язання, відповідно до якого відповідачем взято у борг у позивача 11 000 грн., проте у визначений строк зазначені кошти не повернуто, а відтак вони підлягають стягненню за рішенням суду.
Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Визначаючись з сумою, яку належить стягнути на користь позивача, суд вважає за необхідне вказати наступне.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості, вбачається, що загальна сума боргу за договором за період жовтень 2015 - вересень 2019 року становить 15 719, 32 грн., в саме сума боргу 11 000 грн., інфляційні 3421 грн. та 3 відсотки річних 1298, 16 грн.
Враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, а також вимоги ч.1 ст. 13 ЦПК України про розгляд судом справи в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в розмірі, запропонованому позивачем.
Судові витрати необхідно розподілити відповідно до ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 625, 1046, 1048 -1049, 1050 ЦК України, ст.ст. 10,12,19,81,141,258-260,280-283 ЦПК України, суд-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за договором позики у розмірі 15 719, 32 ( п`ятнадцять тисяч сімсот дев`ятнадцять, 32 ) грн., а саме: сума боргу 11 000 грн., інфляційні 3421 грн. та 3 відсотки річних 1298, 16 грн. та у повернення сплаченого судового збору 704, 80 (сімсот чотири, 80 ) грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного тексту заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.С. Предоляк