РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2019 року м. Володимир-Волинський

Володимир - Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Вітера І.Р.,

при секретарі Корніюк Т.О.,

з участю сторін:

позивача ОСОБА_1 ,

його представника - адвоката Смоляр Є.І.,

представника Володимир-Волинської міської ради (третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача) - Павленко Л.М. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Володимир-Волинський цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Володимир-Волинської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

29 травня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Володимир-Волинського міського суду Волинської області із позовом до своєї колишньої дружини ОСОБА_3 та сина ОСОБА_4 про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що є наймачем квартири, яка перебуває у комунальній власності та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Разом із ним у вказаній квартирі зареєстровані його колишня дружина ОСОБА_3 та син ОСОБА_4 .

Із дружиною він у 2006 року розірвав шлюб, а з початку з початку 2017 року вона переїхала постійно проживати до своїх батьків в село Дольськ Турійського району. Повнолітній син у 2008 році одружився та виїхав на постійне проживання до своєї дружини у село Радовичі Турійського району.

Відтак відповідачі за власною волею залишили місце проживання у житлі, наймачем якого є позивач, однак надалі залишаються зареєстрованими у ньому. Вказаний факт створює позивачу перешкоди у користуванні житлом, що проявляється у зайвому нарахуванні житлово-комунальних послуг, які він сплачує самостійно, а також відмові у отриманні субсидії на утримання житла.

На підставі ст.107 ЦК України, просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

У підготовчому судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали із наведених у позовній заяві підстав, надалі до суду позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечив.

Представник Володимир-Волинської міської ради подала заяву про розгляд справи без її участі на підставі наявних у справі матеріалів.

Відповідачі до суду не з`явились, про день, час і місце розгляду справи повідомлялись завчасно, відзиву на позовну заяву не подали, заяв про розгляд справи у їх відсутності до суду не надходило, а тому суд вбачає можливим розглядати справу за їх відсутності на підставі наявних у справі доказів, при цьому за згодою позивача ухвалює заочне рішення.

Відповідно до ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази справи, опитавши свідків, які з`явились в судове засідання, вважає за необхідне заявлений позов задовольнити повністю. Вимоги позивача законні та обґрунтовані.

Так, згідно архівного витягу № 22/35 від 18 червня 2018 року, на підставі рішення виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради № 335 від 21 жовтня 2004 року «Про надання квартир, виключення квартир із списку службових, взяття громадян на квартирний облік» надано дозвіл житлово-експлуатаційній конторі №1 укласти договір оренди з ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_2 , взяти на квартирний облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов: … ОСОБА_1 , майстра ВПУ, склад сім`ї - 3 особи…».

Довідкою про зареєстрованих та заборгованість за надані житлово-комунальні послуги № 1911 від 26 квітня 2019 року стверджується, що у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані наймач ОСОБА_1 , його колишня дружина ОСОБА_3 та син ОСОБА_4 .

Копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 стверджується про те, що позивач та відповідач ОСОБА_3 розірвали шлюб 21 серпня 2006 року.

Копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 встановлено, що позивач 03 липня 2008 року одружився вдруге.

Копіями договорів на користування електричною енергією для побутових потреб, про надання послуг на утримання будинків і споруд, про постачання природного газу побутовим споживачам, надання послуг з вивезення та захоронення побутових відходів підтверджується, що позивач одноособово несе витрати по утриманню квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а довідкою Володимир-Волинського відділення ПАТ «Волиньгаз» стверджується про наявність заборгованості по оплаті послуг за газопостачання.

Копією акту про фактичне місце проживання (не проживання) громадян ена території м. Володимир-Волинського від 15 квітня 2019 року, складеного комісійно працівниками виконкому Володимир-Волинської міської ради, УЖКГ та ЦНАП встановлено, що квартира за адресою: АДРЕСА_2 , є комунальною власністю, перебуває у занедбаному стані, відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у ній не проживають.

Опитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 , яка є теперішньою дружиною позивача, а також його товариш ОСОБА_6 , підтвердили, що відповідач ОСОБА_3 не проживає у квартирі, яку винаймає позивач більше двох років, а його син виїхав із неї на постійне місце проживання у інше місце вже понад 10 років тому.

Правовідносини які склалися між сторонами регулюються нормами цивільного, житлового та сімейного права, оскільки складалися в час утворення спору між подружжям і їх раніше неповнолітньою, а потім повнолітньою дитиною, а також у сфері щодо права користування житловим приміщенням, яке було надано наймачу та членам його сім`ї.

Як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось сторонами спірне житлове приміщення було надано у найм (користування) ОСОБА_1 та членам його сім`ї до складу якого входили тоді ще дружина та неповнолітній син.

У відповідності до ч.ч.2 та 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно ч.1 та 2 ст.64 ЖК УРСР, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

В судовому засіданні встановлено, що сторони раніше спільно постійно проживали у найнятому житлі, однак з часом відносини між ними припинились. Син позивача ОСОБА_4 , який став повнолітнім та одружився у 2008 році виїхав на постійне місце проживання до своєї дружини. Колишня дружина позивача ОСОБА_3 з 2017 року виїхала на постійне проживання до своїх батьків.

В даний час квартира перебуває у занедбаному стані, потребує ремонту, а надмірні і зайві витрати щодо її утримання створюють позивачу перешкоди у користуванні нею.

У відповідності до ст.107 ЖК УРСР, у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч.ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

На підставі ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У зв`язку з тим, що відповідачі за власною волею виїхали на постійне місце проживання у інше місце, а реєстрація відповідачів у спірному житлі створює перешкоди позивачу у користуванні ним, суд прийшов до висновку про законність вимог позивача та необхідність задоволення позову.

Керуючись ст.ст.2, 4, 5, 12, 13, 76-79, 81, 141, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Володимир-Волинської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_2 , яка належить до житлового фонду Володимир-Волинської міської ради.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти;днів з;дня отримання; його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду через Володимир-Волинський міський суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

1.позивач:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

2.відповідачі:

2.1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

2.2 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

3. третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Володимир-Волинська міська рада, , юридична адреса: Волинська область, м. Володимир-Волинський, вул. Д. Галицького, 5.

Повний текст рішення складено 07 серпня 2019 року.

Суддя (підпис).

Згідно з оригіналом.

Суддя Володимир-Волинського міського суду І.Р. Вітер