Справа № 161/5166/19 Головуючий у 1 інстанції: Олексюк А. В.
Провадження № 22-ц/802/1172/19 Категорія: 48 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Карпук А.К.,

з участю секретаря судового засідання Галицької І.П.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою позивача ОСОБА_3 про ухвалення додаткового судового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про стягнення майнової шкоди за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_3 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 вересня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась в суд з позовом до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції національної поліції України про відшкодування шкоди.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що ОСОБА_4 , 13.01.2019 року, о 11.32 год., керуючи транспортним засобом, марки «Тойота Пріус», номерний знак НОМЕР_1 , по пр. Відродження, що в м. Луцьку, Волинської області, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечну швидкість руху та безпечний боковий інтервал, допустив зіткнення із припаркованим транспортним засобом, марки «Фольцваген Пассат», номерний знак НОМЕР_2 , належним ОСОБА_5 , який внаслідок цього, зіткнувся із припаркованим транспортним засобом, марки «Джип Черокі», номерний знак НОМЕР_3 , належним ОСОБА_3 , внаслідок чого, транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги, передбачені п.п. 2.3Б; 12.1 та 13.1 ПДР України.

Постановою Луцького міськрайонного суду від 19.02.2019 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

Звітом № 2019/3855 про оцінку транспортного засобу «Джип Черокі», номерний знак НОМЕР_3 , визначена вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу в результаті ДТП в сумі 14586,16 грн.

Зазначає, що ОСОБА_4 з 23.10.2017 року проходить службу в поліції та перебуває на посаді поліцейського роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

Транспортний засіб марки «Тойота Пріус», номерний знак НОМЕР_1 , належить Департаменту патрульної поліції.

За таких підстав вважає, що відповідач зобов`язаний відшкодувати шкоду, завдану її працівником - ОСОБА_4 при виконанні службових обов`язків на підставі трудового договору.

Позивач просить суд стягнути в її користь з відповідача 14586,16 грн. за завдану майнову шкоду та судові витрати по справі.

Ухвалою суду від 14.05.2019 року замінено первісного відповідача з Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції НП України на належного відповідача - Департамент патрульної поліції Національної поліції України. Залучено до участі в даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_6 .

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 серпня 2019 року позов в даній справі задоволено частково.

Ухвалено стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції, на користь ОСОБА_3 майнову шкоду в розмірі 14586,16 грн, завдану внаслідок ДТП, та 1500 гривень за оцінку транспортного засобу, за рахунок бюджетних асигнувань.

Стягнуто з Департаменту патрульної поліції України на користь ОСОБА_3 768, 40 гривень судових витрат за подання позовної заяви.

В решті позову відмовлено.

05 вересня 2019 року позивач ОСОБА_3 звернулась до суду із заявою про здійснення розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом цивільної справи.

Вимоги заяви обґрунтовано тим, що при ухвалені вказаного судового рішення, судом було вирішено лише питання стягнення судового збору. Судом не вирішувалось питання стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Позивач ОСОБА_3 просила суд вирішити питання про розподіл судових витрат шляхом ухвалення додаткового рішення та стягнення з відповідача на її користь 8400 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 вересня 2019 року в задоволені заяви ОСОБА_3 про ухвалення додаткового судового рішення в даній цивільній справі відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити додаткове судове рішення, яким її заяву щодо розподілу судових витрат задовольнити, стягнувши з відповідача на її користь понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8400 гривень.

Заслухавши представника позивача, представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За правилами, передбаченими ст. ст. 133, 137, 141 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Встановлено, що судом першої інстанції при ухваленні судового рішення у даній цивільній справі від 28 серпня 2019 року відповідно до вимог ст. 141 УПК України було вирішено питання про розподіл судових витрат, у тому числі і витрат на правничу допомогу, про що зазначено у мотивувальній та резолютивній частині рішення суду.

В мотивувальній частині рішення суду від 28 серпня 2019 року судом обґрунтовано з яких підстав не підлягають стягненню витрати на правничу допомогу. Так суд першої інстанції вказав про те, що позивачем не підтверджено належними доказами понесених нею на правничу допомогу витрат, зокрема: не було надано акту приймання-передачі наданих послуг з детальним їх описом, а також квитанцій до прибуткового касового ордеру, щодо сплати таких витрат.

Вказане рішення суду ні позивачем ОСОБА_3 , ні її представником не оскаржено.

Відтак питання компенсації витрат на правничу допомогу вирішувалось судом під час ухвалення рішення, а тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в ухвалені додаткового рішення про яке просила позивач.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, в порушення вимог ЦПК України до закінчення судових дебатів позивачем (її представником) не було зроблено відповідної заяви щодо стягнення судових витрат. Не було подано позивачем також і попереднього розрахунку суми судових витрат, які вона очікувала понести в зв`язку з розглядом справи.

Позивачем 05 вересня 2019 року ( після ухвалення рішення суду від 28 серпня 2019 року) було надано копію додаткової угоди про виплату гонорару за надання правової допомоги від 14 січня 2019 року, копію акту приймання-передачі до договору про надання правової допомоги від 14 січня 2019 року, акт приймання-передачі наданих послуг від 28 серпня 2019 року, копію адвокатського посвідчення та копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю на ім`я ОСОБА_1

18 вересня 2019 року від представника позивача ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд питання про стягнення витрат на правничу допомогу без його участі та додано копії квитанції до прибуткового ордера № 10 від 14 січня 2019 року про оплату ОСОБА_3 8400 гривень ОСОБА_1 послуг адвоката.

Враховуючи викладене апеляційний суд погоджується з висновком суду про відмову в ухваленні додаткового рішення, оскільки він узгоджується з вимогами цивільно-процесуального закону та зроблений на підставі встановлених судом обставин справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, а тому такепідлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 371, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду від 26 вересня 2019 в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: