Справа № 462/2672/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2019 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Палюх Н.М.

при секретарі Колобич О.О.

з участю позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Качмара Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради, треті особи: Друга львівська державна нотаріальна контора, Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради про зняття арешту з нерухомого майна,

встановив:

Позивач у квітні 2019 року звернувся в суд з позовом до відповідача, в якому просить зняти обтяження у виді заборони відчуження квартири АДРЕСА_1 , зареєстроване Першою львівською державною нотаріальною конторою на підставі договору довічного утримання від 25 грудня 1995 року, посвідченого державним нотаріусом Другої львівської державної нотаріальної контори Юнко М.Т. та зареєстрованого в реєстрі за №7333, у зв`язку із припиненням договору. Свої позовні вимоги мотивує тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1 . Право власності на дану квартиру виникло на підставі договору довічного утримання від 4 травня 1932 року, укладеного між ним та ОСОБА_2 та посвідченого державним нотарусом Другої львівської державної нотаріальної контори, реєстровий номер 7333, що підтверджується реєстраційним посвідченням № 83, виданим ЛМБТІ 27 травня 1996 року та записане в реєстрову книгу № 20 за реєстровим номером 11348. Одночасно з посвідченням договору довічного утримання державний нотаріус наклав заборону відчуження цього нерухомого майна до припинення чи розірвання договору довічного утримання, яку зареєстрував в нотаріальному реєстрі за №514. 10 лютого 2018 року відчужувач ОСОБА_2 померла, після чого він звернувся у Другу львівську державну нотаріальну контору із заявою про знаття арешту з належної йому квартири АДРЕСА_1 , але отримав відмову. Причиною відмови є наявність розбіжностей у відомостях з Єдиного реєстру заборон та в тексті договору довічного утримання, а саме Перша львівська нотаріальна контора внесла до Єдиного реєстру заборон відчуження запис про обтяження за № 4236480, де вказано номер договору довічного утримання 7422, тоді як в самому договорі зазначено номер 7333. Для того, щоб реалізувати свої повноваження як власника квартири просить позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, надав пояснення аналогічні наведеним у позовній заяві, просить позов задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позову не заперечив.

Представник третьої особи - Другої львівської державної нотаріальної контори, в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, а тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у його відсутності.

Представник Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, проте подав до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи у його відсутність, що суд вважає за можливе.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Із змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Згідно ч. 1, 2 ст. 754 ЦК України набувач не має права до смерті відчужувача продавати, дарувати, міняти майно, передане за договором довічного утримання (догляду), укладати щодо нього договір застави, передавати його у власність іншій особі на підставі іншого правочину. На майно, передане набувачу за договором довічного утримання (догляду), не може бути звернене стягнення протягом життя відчужувача.

Абзацами 1, 3 ст. 73 Закону України "Про нотаріат" від 02.09.1993 року за № 3425-XII (чинного, станом на час виникнення спірних правовідносин, - посвідчення нотаріусом договору довічного утримання) передбачено, що нотаріус чи посадова особа органу місцевого самоврядування за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження при посвідченні договору довічного утримання.

Згідно п. 85 розділу 6 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 року № 20/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 3 березня 2004 року за № 283/8882 (чинної, станом на час виникнення спірних правовідносин) при посвідченні договору довічного утримання (догляду) накладається заборона відчуження майна в установленому порядку, про що робиться напис на всіх примірниках договору.

Аналогічна норма міститься у ст.74 Закону України «Про нотаріат».

Відповідно до договору довічного утримання, посвідченого 25 грудня 1995 року державним нотарусом Другої львівської державної нотаріальної контори Юнко М.Т., зареєстрованого в реєстрі № 7333, відчужувач ОСОБА_2 передала у приватну власність ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 . У звязку з посвідченням даного договору довічного утримання державним нотаріусом Другої львівської державної нотаріальної контори Юнко М.Т. на підставі ст. 73 Закону України «Про нотаріат» накладено заборону відчуження зазначеної в договорі квартири, яка належить ОСОБА_1 до припинення чи розірвання договору довічного утримання. /а.с. 9/.

Згідно реєстраційного посвідчення від 27 травня 1996 року, вкартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 на підставі договору довічного утримання, посвідченого 25 грудня 1995 року Другою львівською державною нотаріальною конторою за реєстраційним номером 7333 /а.с. 10/.

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 12/.

Після її смерті ОСОБА_1 звернувся в Другу львівську державну нотаріальну контору із заявою про знаття арешту з належної йому квартири АДРЕСА_1 , однак отримав відмову, що підтверджується листами від 23 серпня 2018 року вих. № 1185/02-32 та від 17 квітня 2019 року вих. № 621 /а.с. 5-7/. В даних листах зазначено, що під час зняття заборони з нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка була відчужувачем, виявлені розбіжності у відомостях з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 22 серпня 2018 року, а саме, підстави обтяження. Внесено договір довічного утримання за реєстраційним № 7422, посвідченого 25 грудня 1995 року Другою львівською державною нотаріальною конторою, що не відповідає реєстровому номеру в нотаріально посвідченому документі - договорі довічного утримання, посвідченого Другою львівською державною нотаріальною конторою 25 грудня 1995 року за реєстровим № 7333.

З єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 22.08.2018 року вбачається, що на об`єкт обтяження: квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , накладено обтяження, підстава - договір довічного утримання, 7422, 25.12.1995, Друга львівська нотконтора /а.с.8/.

Згідно п.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 1 ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Як вбачається зі статті 1 протоколу №11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача. Договір довічного утримання (догляду) припиняється зі смертю відчужувача.

Як встановлено судом, з договору довічного утримання від 25 грудня 1995 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , державним нотаріусом Другої львівської державної нотаріальної контори Юнко М.Т. на підставі ст. 73 Закону України "Про нотаріат" у зв`язку з посвідченням договору довічного утримання (догляду) накладена заборона відчуження зазначеної в договорі квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 до припинення чи розірвання договору довічного утримання.

Суд зазначає, що накладеною забороною відчуження квартири АДРЕСА_1 порушуються права та законні інтереси позивача.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити та зняти обтяження у виді заборони відчуження квартири АДРЕСА_1 .

На підставі та керуючись ст.ст. 12, 81, 258-259, 264-265 ЦПК України, ст.ст. 317, 319, 321, 391, 744, 754-755 ЦК України, ст.ст. 73, 74 Закону України «Про нотаріат» суд-

ухвалив:

Позов задовольнити.

Зняти обтяження у виді заборони відчуження квартири АДРЕСА_1 , зареєстроване Першою львівською державною нотаріальною конторою на підставі договору довічного утримання від 25 грудня 1995 року, посвідченого державним нотаріусом Другої львівської державної нотаріальної контори Юнко М.Т. та зареєстрованого в реєстрі за №7333, який в Єдиному реєстрі заборон відчуження об"єктів нерухомого майна зазначений за реєстровим № 7422, реєстраційний номер обтяження: 4236480.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач : ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Львівська міська рада, знаходиться за адресою: м.Львів, пл.Ринок, 1.

Третя особа: Друга Львівська державна нотаріальна контора, знаходиться за адресою: м.Львів, вул.С.Бандери, 3.

Третя особа: Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Городоцька, 299.

Повне судове рішення складене 09.08.2019 року.

Суддя: