УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 року м. Херсон

Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Ус О.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Перекопська 153", інші особи: Херсонська міська рада, Департамент житлово-комунального господарства, Виконавчий комітет Дніпровської районної у м. Херсоні ради про визнання протоколу №6 загальних зборів співвласників будинку недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Перекопська 153", інші особи: Херсонська міська рада, Департамент житлово-комунального господарства, Виконавчий комітет Дніпровської районної у м. Херсоні ради про визнання протоколу №6 загальних зборів співвласників будинку недійсним.

Вирішуючи питання щодо відкриття провадження у справі, встановлено, що заява підлягає розгляду в судах в порядку цивільного судочинства, але подана без додержання вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України, внаслідок чого, ухвалою суду від 05.11.2019 року залишена без руху з наданням строку на усунення її недоліків.

19 листопада 2019 року позивачами подано до суду відзив на ухвалу, згідно якого вказали, що інші особи в позові це треті особи; додано 4 аркуша першої сторінки позовної заяви з виправленням на їх думку опечатками, де виконавчий комітет Дніпровської районної у м. Херсоні ради повторно зазначено "іншою особою".

Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 22.11.2019 р. уточнена позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Перекопська 153", інші особи: Херсонська міська рада, Департамент житлово-комунального господарства, Виконавчий комітет Дніпровської районної у м. Херсоні ради про визнання протоколу №6 загальних зборів співвласників будинку недійсним залишена без руху, наданий строк на усунення її недоліків 5 днів з моменту її отримання.

16.12.2019 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 , яка вважає, що її заява відповідає вимогам закону, недоліки заяви можуть бути виправлені нею власноруч шляхом виправлення нею слова «інші» особи на «треті», судовий збір вона не повинна сплачувати, оскільки звільнена від його сплати на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживача». Інші недоліки, визначені в ухвали суду не виправлені.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно зі статтею 129 Конституції України одними з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування (частина перша статті 175 ЦПК України).

Відповідно до пунктів 4, 5, 9 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

Згідно з частинами п`ятою, шостою статті 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

До заяви про визнання акта чи договору недійсним додається також копія (або оригінал) оспорюваного акта чи договору або засвідчений витяг з нього, а у разі відсутності акта чи договору у позивача - клопотання про його витребування.

Відповідно до частин першої-третьої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Якщо законом визначений порядок для вчинення певних дій, такий порядок в силу вимог вітчизняного та Європейського законодавства повинен дисциплінувати осіб, що звертаються до суду та не допустити судовий процес у безладний рух, так як право на суд не є абсолютним.

Разом з тим, відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), має тлумачитися з урахуванням верховенства права, яке вимагає, щоб сторони у справі мали ефективний судовий засіб, що давав би їм можливість заявляти про свої громадянські права. Таким чином, це положення втілює «право на суд», право на доступ до якого, тобто право на звернення до суду у цивільних справах, є лише одним аспектом; однак, це аспект, який фактично дає можливість скористатися додатковими гарантіями, викладеними в пункті 1 статті 6 Конвенції.

Суд також зазначає, що Конвенція покликана гарантувати не права, які є теоретичними або ілюзорними, а права, які є практичними та ефективними. Це особливо стосується гарантій, закріплених у статті 6 Конвенції, з огляду на важливе місце, яке в демократичному суспільстві займає право на справедливий суд з усіма гарантіями відповідно до цієї статті. Правила, що регулюють офіційні кроки та строки, які мають бути дотримані при подачі апеляційної скарги або заяв на судовий перегляд, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя та дотримання, зокрема, принципу правової визначеності.

Суд нагадує, що національні органи влади, зокрема суди, мають вирішувати проблеми тлумачення внутрішнього законодавства, їх роль обмежується перевіркою відповідності результатів такого тлумачення Конвенції. Це стосується, зокрема, тлумачення судами процесуальних норм, таких як строки подання документів або подання апеляцій (рішення у справі «Кунерт проти Польщі», заява № 8981/17, від 04 квітня 2019 року).

Отже, залишаючи позовну заяву без руху, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були чітко та достатньо проінформовані про обов`язок виправити недоліки вказаної заяви, а саме: привести її зміст та форму відповідно до вимог статей 175, 177 ЦПК України.

Щодо посилання ОСОБА_1 про звільнення її від сплати судового збору на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками та продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності регулюються Законом від 12 травня 1991 р. № 1023-XII "Про захист прав споживачів". Цим Законом установлено права споживачів, а також визначено механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Згідно з п.22 ч.1 ст.1 Закону № 1023-ХІІ споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Згідно із ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо:1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; 2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; 6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; 7) ціну продукції визначено неналежним чином; 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

Із пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 р. «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» вбачається, що позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості, зокрема, про те, яке право споживача, передбачено Законом України «Про захист прав споживача», порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду; про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обґрунтуванням; про докази, що підтверджують позов.

Як вбачається з вищевказаного позову, підставою звернення позивача з вищевказаним позову не є порушення відповідачем Закону України «Про захист прав споживача» (позов не містить жодного посилання на порушення прав та способи їх захисту, передбачених цим Законом), а є визнання недійсним протоколу № 6 загальних зборів співвласників будинку по АДРЕСА_1 від 21 жовтня 2018 року.

Закон України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» № 2866-III від 29.11.2001 р. визначає правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку.

Стаття перша вказаного Закону визначає, що співвласники багатоквартирного будинку (далі - співвласники) - власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку.

Відповідно до статті 1 Закону України від 29.11.2001 року № 2866-III "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" (далі - Закон № 2866) об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

За ст. 2 цього Закону він регулює, зокрема, порядок створення, діяльності і ліквідації об`єднань; відносини суб`єктів права власності щодо користування та розпорядження нерухомим майном у об`єднанні.

Об`єднання відповідає за своїми зобов`язаннями коштами і майном об`єднання, від свого імені набуває майнові і немайнові права та обов`язки, виступає позивачем та відповідачем у суді. Об`єднання не несе відповідальності за зобов`язаннями співвласників.

ОСББ є неприбутковою організацією і не має на меті отримання прибутку для його розподілу між своїми співвласниками. Створюється як непідприємницьке товариство, а його основна діяльність полягає у здійсненні функцій, які забезпечують: реалізацію прав власників приміщень на володіння і користування спільним майном членів ОСББ; належне утримання будинку і прибудинкової території; сприяння членам ОСББ в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами; виконання членами ОСББ обов`язків, пов`язаних із діяльністю об`єднання (ст. 4 Закону № 2866). Аналізуючи норми вказаних нормативних актів суд прийшов до висновку про те, що ОСББ не є продавцем продукції для позивача, ні виробником, ні надавачем послуг в даному випадку, а тому заявлений спір про усунення перешкод щодо визнання недійсним протоколу № 6 загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку недійсним не регулюється нормами Закону «Про захист прав споживачів», отже позивачі повинні сплатити судовий збір.

Враховуючи наведене, клопотання ОСОБА_1 про її звільнення від сплати судового збору з огляду на ст. 22 Закону України «Про захист прав споживача» задоволенню не підлягає та позивачі для розгляду справи в суді зобов`язані сплатити судовий збір у встановленому Законом України «Про судовий збір» розмірі.

Крім того, позивачами не усунуті інші обов`язкові вимоги до позовної заяви, а саме ч.3 ст. 175 ЦПК України:

п. 2 - не вказано реєстраційні номери облікової картки платника податків позивачів;

п.7 не вказано чи вживалися заходи забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви;

п. 9 не вказаний попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

п. 10 відсутнє підтвердження позивачів про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Враховуючи, що позивачем не виконано вимоги ухвали суду від 22.11.2019 р. про залишення уточненої позовної заяви без руху, суд вважає необхідним продовжити їм строк на усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 175, 176, 177, 185 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про її звільнення від сплати судового збору на підставі ст. 22 Закону України «Про судовий збір» відмовити.

Продовжити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 строк на усунення недоліків уточненої позовної заяви за ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 22 листопада 2019 року, протягом п`яти днів з дня отримання цієї ухвали.

Копію ухвали направити позивачам.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали у встановлений строк, позовна заява вважатиметься не поданою та буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та окремому оскарженню не підлягає.

СуддяО. В. Ус