Провадження № 2/337/2241/2019
ЄУН № 337/4185/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 грудня 2019 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя
у складі: головуючого - судді : Ширіної С.А.,
за участю секретаря - Бикової С.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, суд , -
Позивачка звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просить стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку(доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в позові зазначила , що відповідач має місце роботи на ПраТ «Запоріжсталь», щомісячно отримує дохід, але з серпня 2019 року кошти на утримання дитини не виділяє , у відповідача є можливість надавати дитині матеріальну допомогу, він працездатний, має стабільний заробіток, інших утриманців не має, що в свою чергу ставить позивачку в скрутне матеріальне становище бо дитина знаходиться на її утриманні.
Ухвалою суду від 26.09.2019 року було відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду по суті.
В судове засідання позивач не з`явилась . Надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, причину відсутності суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом своєчасно та належним чином за останнім відомим місцем реєстрації. Повідомлень щодо поважності причин його відсутності, заяви про слухання справи за його відсутністю та відзиву на позов до суду не надходило. Відповідно до вимог ст. 44 ЦПК України учасники судового розгляду повинні добросовісно користуватися своїми правами. Згідно з вимогами ст. 131 ЦПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання, повістка вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає. Тому, суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважаних причин.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя.
В той же час, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Суд, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим відповідно до ст. ч.1 п.2 ст.280 ЦПК України провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши обставини, які враховуються при визначенні розміру аліментів, суд дійшов висновку, що вимоги позивачки обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Згідно з ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
Відповідно до ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991р. та набула чинності для України 27.09.1991р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ч.8,9 ст.7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності, розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Судом встановлено, що з 05.03.2005 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбу, який рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 03.12.2010 року було розірвано. Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в свідоцтві про народження якого, батьком записано ОСОБА_2 - відповідача по справі, копія свідоцтва про народження знаходиться в матеріалах справи на аркуші № 4.
Відповідач ОСОБА_2 , як зазначено позивачкою в позові, офіційно працевлаштований та щомісячно отримує дохід, але кошти а утримання дитини добровільно не виділяє, хоча має можливість надавати дитині матеріальну допомогу, що в свою чергу ставить позивачку в скрутне матеріальне становище бо дитина знаходиться на її утриманні, позивач забезпечує дитину всім необхідним.
Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України та ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.
Відповідно до ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку(доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК ) і виплачуються щомісячно.
Відповідно до ч.1 ст.79 та ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 р. кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
При ухваленні рішення, суд виходить з того, що стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Обов`язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину є беззаперечним. Способи виконання такого обов`язку повинні визначатись за спільною домовленістю між батьками. За відсутності такої домовленості, той з них, з ким проживає дитина, вправі звернутись до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів.
Підстав, встановлених сімейним законодавством, для звільнення відповідача від обов`язку утримувати свою неповнолітню дитину на даний час судом не встановлено, що в даному випадку розцінюється як відсутність домовленості між батьками щодо утримання дитини.
Статтею 182 СК України визначені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів.
При визначенні розміру аліментів, судом враховується стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який працездатний, має постійне джерело доходу , інших стягнень за виконавчими листами з відповідача не здійснюється. Таким чином, беручи до уваги вказані вище обставини в сукупності, виходячи з принципу справедливості та розумності, з максимально можливим урахуванням інтересів неповнолітньої дитини, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття.
Згідно із ст.430 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи, що позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 768,40 грн.
Керуючись ст. ст. ст.2,4,5,12,13,76-82,89,141,258,263-265,280-282, 430 ЦПК України, ст. ст.7,180-183,191 Сімейного Кодексу України, Конституцією України, Законом України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 р., Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України», суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Конотоп Сумської області , РНОКПП № НОМЕР_1 , адреса : АДРЕСА_1 , працює ПрАТ « АДРЕСА_2 » на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м. Запоріжжя, РНОКПП № НОМЕР_2 , адреса : АДРЕСА_3 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку(доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% розміру прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25.09.2019 р. і до повноліття дитини - до ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя : С.А.Ширіна

16.12.2019