ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2019 року

м.Суми

Справа №592/6633/19

Провадження № 22-ц/816/3985/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Орлова І.В.,

суддів: Собини О.І., Ткачук С.С.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Публічне акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання»

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 травня 2019 року (суддя Катрич О.М., дата складення повного судового рішення не зазначена) ,-

в с т а н о в и в:

02 травня 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» (далі - ПАТ «СМНВО»), вимоги якого заявою від 20 травня 2019 року збільшив та просив стягнути нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з 01 серпня 2018 року по 12 грудня 2018 року у сумі 39147,20 гривень. Позов мотивує тим, що з 18 серпня 2004 року по 12 грудня 2018 року він перебував у трудових відносинах з відповідачем. Починаючи з серпня 2017 року роботодавець нараховував, але не виплачував заробітну плату, внаслідок чого утворилась заборгованість, яку заявник просив стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 травня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено та стягнуто з ПАТ «СМНВО» заборгованість по заробітній плати в розмірі 39147,20 гривень та судовий збір в розмірі 768,40 гривень в дохід держави.

Вказане рішення суду ПАТ «СМНВО» оскаржило в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права, просить рішення суду змінити в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі, зменшивши суму стягнення з 39147,20 гривень до 34654,92 гривень.

Вимоги скарги обґрунтовані тим, що наданий позивачем розрахунковий лист не підтверджує виникнення заборгованості по заробітній платі, а стягнута судом сума боргу є більшою, ніж нарахування, передбачені трудовим законодавством. На підтвердження свої доводів відповідач до апеляційної скарги додав довідку про заробітну плату колишнього працівника ОСОБА_1 , який працював у 14 цеху на 0503 робочому місці (а. с. 23).

Колегія суддів не приймає додані до апеляційної скарги докази, оскільки вони не були подані до суду першої інстанції, а доказів неможливості їх подання до суду першої інстанції, як це передбачено частиною 3 статті 367 ЦПК України, ПАТ «СМНВО» апеляційному суду не надало.

22 липня 2019 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач вказав, що надана відповідачем довідка про заробітну плату не є офіційним документом, а також що ПАТ «СМНВО» під час розгляду справи в суді першої інстанції не надало належних та допустимих доказів на спростування позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд зробив висновок, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що за період з 01 серпня по 12 грудня 2018 року відповідач нараховував, але не виплатив позивачу заробітну плату на загальну суму 39147,20 грн, яку суд стягнув з відповідача.

З таким висновком колегія суддів апеляційного суду повністю погоджується.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 18 серпня 2004 року по 12 грудня 2018 року перебував у трудових відносинах з ПАТ «СМНВО» та звільнився за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником умов колективного договору відповідно ч. 3 ст. 38 КЗпП України (а. с. 10-11).

Згідно наданих позивачем розрахункових листів за серпень - грудень 2018 року заборгованість відповідача по заробітній платі перед позивачем становить 39147,20 гривень, а саме:

- за роботу в цеху № 014 за серпень 2018 року - 4955 гривень, за вересень 2018 року - 235 гривень, за жовтень 2018 року - 2149 гривень, за листопад 2018 року - 2302 гривень, за грудень 2018 року - 25830,17 гривень;

- за роботу в цеху № 022 за серпень 2018 року - 3676 гривень (а.с. 5А).

Відповідно до положень ст. 43 Конституції України та ст. 2 КЗпП України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно з ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Частиною 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

На день звернення позивача до суду ПАТ «СМНВО» у строки, встановлені законом, не виплатило ОСОБА_1 заробітну плату за період з серпня по грудень 2018 року на загальну суму 39147,20 гривень, тому апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення вказаної заборгованість по заробітній платі на користь позивача.

Доводи апеляційної скарги про те, що розмір заборгованості по заробітній платі не підтверджено належними та допустимими доказами не заслуговують на увагу.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ст. 110 КЗпП України, при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; сума заробітної плати, що належить до виплати.

ПАТ «СМНВО», будучи ознайомленим зі змістом заявлених позивачем вимог, не надало суду першої інстанції належних та допустимих доказів на спростування суми заборгованості по заробітній платі позивача, а додана до апеляційної скарги довідка про розмір заборгованості по заробітній платі позивача, як зазначалось вище, апеляційним судом в силу вимог ч. 3 ст. 367 ЦПК України, як доказ не прийнята. До того ж, вказана довідка у встановленому законом порядку не засвідчена, тобто не є належним та достовірним доказом у розумінні вимог ст.ст. 77 та 79 ЦПК України.

Крім того, ухвалою від 06 травня 2019 року (а.с. 12) Ковпаківський районний суд м. Суми витребував у відповідача довідку про заборгованість по заробітній платі позивача, проте ПАТ «СМНВО», отримавши цю ухвалу 14 травня 2019 року (а.с. 14), вимог суду першої інстанції не виконало та відповідні докази суду не подало, тобто відповідач не скористався своїм правом подати докази на спростування заявленої позивачем заборгованості по заробітній платі за спірний період.

Суд першої інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин та фактичні обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які б були обов`язковою підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення про задоволення позову. Підстав для скасування даного рішення за доводами апеляційної скарги немає.

Оскільки справа є малозначною, тому на підставі п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова апеляційного суду не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 7, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» залишити без задоволення, а рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 травня 2019 року у даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 08 серпня 2019 року.

Суддя-доповідач (підпис) І.В.Орлов

Судді: (підпис) О.І.Собина

(підпис) С.С.Ткачук