КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/8348/2019
Справа № 757/8221/19-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

07 серпня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Богдан І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційними скаргами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» на ухвалу Печерського районного суду м. Києва в складі судді Литвинової І.В., ухвалене в м. Київ 04 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо», треті особи ОСОБА_2 , Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Державне підприємство «ПРОЗОРРО.ПРОДАЖІ» про визнання правовідносин за кредитним договором та договором іпотеки повністю припиненими,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, -

в с т а н о в и в :

В лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про визнання правовідносин за кредитним договором та договором іпотеки повністю припиненими.

Позовна заява мотивована тим, що 04 жовтня 2013 року нею як фізичною особою-підприємцем та ПАТ «Банк Камбіо» було укладено кредитний договір на суму 110000 доларів США, строк повернення 01 жовтня 2018 року, 22 грудня 2014 року припинено підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 Кредитний договір забезпечено договором іпотеки від 04 жовтня 2013 року, предметом якого є приміщення-апартамент у будівлі в АДРЕСА_1. Також кредитний договір забезпечено договором поруки, укладеним 15 серпня 2014 року між ПАТ «Банк Камбіо», позивачем і ОСОБА_2

18 серпня 2014 року між ПАТ «Банк Камбіо» та ОСОБА_2 було укладено договір застави майнових прав та відступлення прав вимоги, за умовами якого в забезпечення виконання зобов`язань позивача за кредитним договором заставодавець ОСОБА_2 передає у заставу належні їй майнові права. Отже, ОСОБА_2 виступила майновим та фінансовим поручителем позивача за кредитним договором.

19 серпня 2014 року відбулось повне погашення ОСОБА_2 заборгованості позивача за кредитним договором і таким чином вона набула права кредитора до позивача. Таким чином, 19 серпня 2014 року припинились правовідношення між ПАТ «Банк Камбіо» і фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , які виникли з кредитного договору та договору іпотеки.

Однак, як стало відомо з сайту Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, 07 лютого 2019 року оприлюднено паспорт відкритих торгів з продажу прав вимоги ПАТ «Банк Камбіо», де зокрема виставлено на продаж права вимоги за кредитним договором № 022/1-2013/840 від 04 жовтня 2013 року. Тобто, незважаючи на те, що заборгованість позивача за кредитним договором повністю погашена і правовідносини між сторонами за кредитним договором і договором іпотеки припинились, відповідачем здійснюються дії, спрямовані на реалізацію права вимоги за кредитним договором через відкриті торги.

На підставі вищевикладеного просила визнати правовідношення між ПАТ «Банк Камбіо» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 за кредитним договором та договором іпотеки від 04 жовтня 2013 року повністю припиненими.

Одночасно з позовом ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову, в якій вказувала, що після проведення відкритих торгів їй можуть бути пред`явлені вимоги за кредитним договором новим кредитором (переможцем аукціону). Також новий кредитор (переможець аукціону) набуде прав іпотекодержателя за договором іпотеки від 04 жовтня 2013 року, внаслідок цього існує загроза вчинення ним реєстраційних дій щодо майна позивача, така ж загроза вчинення реєстраційних дій існує і з боку самого відповідача. На підставі вищевикладеного просила заборонити адміністратору електронної торгової системи ProZorro.Продажі, Державному підприємству «ПРОЗОРРО.ПРОДАЖІ», організаторам (операторам, електронним майданчикам) відкритих торгів (аукціонів), а також будь-яким іншим юридичним чи фізичним особам вчиняти будь-які дії, направлені на організацію та/або проведення відкритих торгів (аукціонів), а також оформлення їх результатів щодо продажу права вимоги за кредитним договором № 022/1-2013/840 від 04 жовтня 2013 року, укладеним між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Камбіо», а також приймати, оформляти та передавати будь-які документи, пов`язані з предметом торгів. Заборонити будь-яким органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вчиняти будь-які реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відносно такого майна: Приміщення-апартамент № 5 загальною площею 123,9 кв.м., в тому числі 5-1 пл. 123,9 кв.м., а також відкриту терасу літ. а7 пл. 10,9 кв.м., що є окремим виділеним в натурі об`єктом нерухомого майна, що знаходиться на другому поверсі будівлі, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 04 березня 2019 року заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 задоволено.

Третя особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 04 березня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити в повному обсязі.

Посилався на те, що вжиті судом заходи забезпечення позову щодо заборони реалізації майна та активів неплатоспроможного банку безпосередньо стосуються здійснення ПАТ «Банк Камбіо» та Фондом гарантування вкладів фізичних осіб процедури ліквідації ПАТ «Банк Камбіо», оскільки саме в межах процедури ліквідації банком та фондом здійснюються заходи щодо реалізації майна та активів банку, зокрема щодо продажу прав вимоги за кредитним договором, укладеним із фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 .

Суд, вживаючи заходи забезпечення, фактично заборонив банку та фонду вчиняти певні дії при здійсненні ліквідації банку у справі за позовами власників або кредиторів неплатоспроможного банку до такого банку або Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порушуючи ч. 6 та ч. 8 ст. 150 ЦПК України, отже така ухвала є незаконною і підлягає скасуванню.

Суд безпідставно не з`ясував питання, пов`язані із зустрічним забезпеченням, не викликав особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень і доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, та для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням, чим порушив вимоги ч. 3 ст. 153 ЦПК України.

Наголошував, що рішення суду про визнання припиненими зобов`язань за кредитним договором можливо виконати і після заміни кредитора у зобов`язанні, що, в свою чергу, жодним чином не порушує права позивача. Отже, позивачем у клопотанні не могло бути обґрунтовано вимогу про забезпечення позову, а наведені посилання не свідчать про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення по справі.

Обґрунтовуючи порушення судом норм матеріального права, зазначав, що суд безпідставно та всупереч прямій забороні, встановленій ЦПК України та Законі України «Про гарантування вкладів фізичних осіб» задовольнив заяву про забезпечення позову без з`ясування обставин справи та дотримання положень зазначених законів.

Зазначав, що за відсутності предмету спору про право власності на нерухоме майно чи спору про законність дій державного реєстратора вжиття таких заходів забезпечення підтверджує їх неспівмірність щодо обраного позивачем предмету спору.

Відповідач ПАТ «Банк Камбіо», також не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 04 березня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги є аналогічними доводам апеляційної скарги третьої особи.

Відзивів на апеляційні скарги не надійшло.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду із даним позовом у лютому 2019 року, ОСОБА_1 вказувала, що 04 жовтня 2013 року нею як фізичною особою-підприємцем та ПАТ «Банк Камбіо» було укладено кредитний договір на суму 110000 доларів США, строк повернення 01 жовтня 2018 року. Кредитний договір забезпечено договором іпотеки від 04 жовтня 2013 року, предметом якого є приміщення-апартамент у будівлі в АДРЕСА_1. Також кредитний договір забезпечено договором поруки, укладеним 15 серпня 2014 року між ПАТ «Банк Камбіо», позивачем і ОСОБА_2 18 серпня 2014 року між ПАТ «Банк Камбіо» та ОСОБА_2 було укладено договір застави майнових прав та відступлення прав вимоги, за умовами якого в забезпечення виконання зобов`язань позивача за кредитним договором заставодавець ОСОБА_2 передала у заставу належні їй майнові права. Отже, ОСОБА_2 виступила майновим та фінансовим поручителем позивача за кредитним договором.

19 серпня 2014 року відбулось повне погашення ОСОБА_2 заборгованості позивача за кредитним договором і таким чином вона набула права кредитора до позивача. Вважала, що 19 серпня 2014 року припинились правовідношення між ПАТ «Банк Камбіо» і фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , які виникли з кредитного договору та договору іпотеки.

Однак, як стало відомо з сайту Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, 07 лютого 2019 року оприлюднено паспорт відкритих торгів з продажу прав вимоги ПАТ «Банк Камбіо», де зокрема виставлено на продаж права вимоги за кредитним договором № 022/1-2013/840 від 04 жовтня 2013 року. Тобто, незважаючи на те, що заборгованість позивача за кредитним договором повністю погашена і правовідносини між сторонами за кредитним договором і договором іпотеки припинились, відповідачем здійснюються дії, спрямовані на реалізацію права вимоги за кредитним договором через відкриті торги.

В заяві про забезпечення позову, поданій одночасно з позовом, ОСОБА_1 зазначала, що невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити ефективний захист і поновлення порушених прав та інтересів позивача, оскільки після проведення відкритих торгів їй можуть бути пред`явлені вимоги за кредитним договором новим кредитором (переможцем аукціону). Також новий кредитор (переможець аукціону) набуде прав іпотекодержателя за договором іпотеки від 04 жовтня 2013 року, внаслідок цього існує загроза вчинення ним реєстраційних дій щодо майна позивача. Така ж загроза вчинення реєстраційних дій існує і з боку самого відповідача. З огляду на вищевикладене просила заборонити адміністратору електронної торгової системи ProZorro.Продажі, Державному підприємству «ПРОЗОРРО.ПРОДАЖІ», організаторам (операторам, електронним майданчикам) відкритих торгів (аукціонів), а також будь-яким іншим юридичним чи фізичним особам вчиняти будь-які дії, направлені на організацію та/або проведення відкритих торгів (аукціонів), а також оформлення їх результатів щодо продажу права вимоги за кредитним договором № 022/1-2013/840 від 04 жовтня 2013 року, укладеним між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Камбіо», а також приймати, оформляти та передавати будь-які документи, пов`язані з предметом торгів. Заборонити будь-яким органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вчиняти будь-які реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відносно такого майна: Приміщення-апартамент № 5 загальною площею 123,9 кв.м., в тому числі 5-1 пл. 123,9 кв.м., а також відкриту терасу літ. а7 пл. 10,9 кв.м., що є окремим виділеним в натурі об`єктом нерухомого майна, що знаходиться на другому поверсі будівлі, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що невжиття заходів забезпечення може ускладнити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду, а відтак заява про забезпечення позову підлягає задоволенню в повному обсязі.

Однак з такими висновками апеляційний суд не може погодитися, виходячи із наступного.

Відповідно до статей 149, 150 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Разом із тим, питання співмірності виду забезпечення позову заявленим позивачем вимогам судом першої інстанції не досліджувалось і дані обставини взагалі не встановлювались; ухвала не містить мотивів щодо наявності правового зв`язку між заявленими позовними вимогами та заходами забезпечення позову. Також суд не зазначив, в чому саме вбачається унеможливлення поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

Так, предметом даного позову є визнання припиненими зобов`язань, а будь-яких вимог щодо нерухомого майна, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , і на яке було накладено арешт ухвалою суду, позивачем взагалі не заявлялось.

Вжиття заходів забезпечення позову обумовлено ризиками, що можуть виникнути при виконанні рішення суду, в разі ухвалення такого на користь позивача. Визнання ж припиненими зобов`язань має правові наслідки, які настають незалежно від забезпечення позову у вигляді накладення арешту на нерухоме майно.

Отже, позивачем не надано будь-яких доказів того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Також позивачем не доведено, що забезпечення позову, заявлене позивачем, є співмірним із заявленими ним позовними вимогами.

Крім того, відповідно до постанови Правління НБУ від 04 грудня 2014 року № 782 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 04 грудня 2014 року № 140 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Камбіо», згідно з яким з 05 грудня 2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Банк Камбіо».

На підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 35, ч. 5 ст. 44, ч. 3 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 14 лютого 2019 року № 350 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «Банк Камбіо» строком на один рік з 02 березня 2019 року до 01 березня 2020 року включно.

Відповідно до положень статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку, ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Зокрема, на підставі положень вказаного Закону Фонд здійснює продаж права вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення. Продаж права вимоги не є продажем майна, що є предметом іпотеки, а є уступкою права вимоги за зобов`язаннями, що належать ПАТ «Банк Камбіо», новому кредитору в обсязі, що будуть існувати на момент вчинення дій із набуття останнім права вимоги, в результаті продажу права вимоги за кредитами до нового кредитора перейдуть права й обов`язки в тому обсязі, які має ПАТ ««Банк Камбіо».

Продаж права вимоги за кредитним договором як такий не впливає на реалізацію власником свого права власності на майно, в тому числі щодо володіння, користування та розпорядження майном, так як на підставі рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відбувається відчуження права вимоги за кредитами, а не відчуження самого майна.

Відтак, помилковими є висновки суду першої інстанції щодо забезпечення вимог про визнання припиненими зобов`язань за кредитним договором шляхом заборони адміністратору електронної торгової системи ProZorro.Продажі, Державному підприємству «ПРОЗОРРО.ПРОДАЖІ», організаторам відкритих торгів, а також будь-яким іншим юридичним чи фізичним особам вчиняти будь-які дії, направлені на організацію та/або проведення відкритих торгів (аукціонів), а також оформлення їх результатів щодо продажу права вимоги за кредитним договором № 022/1-2013/840 від 04 жовтня 2013 року, укладеним сторонами у справі, а також приймати, оформляти та передавати будь-які документи, пов`язані з предметом торгів на час розгляду справи до набрання законної сили постановленим судовим рішенням.

Заборона здійснювати продаж права вимоги за кредитом є втручанням у функції Фонду як державного органу на здійснення покладених на нього Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» обов`язків, оскільки саме Фонд наразі здійснює управління ПАТ ««Банк Камбіо» через уповноважену особу.

Під час розгляду апеляційної скарги представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб пояснив, що заходи забезпечення, вжиті ухвалою, що оскаржується, вже скасовано ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 24 квітня 2019 року.

З огляду на викладене, оскаржувана ухвала як така, що не ґрунтується на законі, підлягає скасуванню з прийняттям судом апеляційної інстанції постанови про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову у заявлений позивачем спосіб.

Разом із тим, апеляційний суд не погоджується із доводами апеляційних скарг, що суд безпідставно не викликав особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень і доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, та для з?ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням, чим, на думку скаржників, порушив вимоги ч. 3 ст. 153 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 153 ЦПК України суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням.

Таким чином, оскільки наведені вимоги ЦПК України не покладають на суд обов`язку виклику особи, яка подала заяву про забезпечення позову, а відносять це питання на розсуд суду, доводи апеляційних скарг в цій частині не ґрунтуються на вимогах закону і відхиляються апеляційним судом.

Крім того, спростовуються змістом ухвали Печерського районного суду м. Києва від 04 березня 2019 року доводи апеляційних скарг, що суд взагалі не розглядав питання, пов`язані із зустрічним забезпеченням, враховуючи, що в мотивувальній частині ухвали суд дійшов висновку, що станом на час розгляду заяви про забезпечення позову у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

За таких обставин апеляційні скарги підлягають задоволенню, а ухвала суду відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України - скасуванню, оскільки постановлена за недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, та порушенням норм процесуального права, із прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382, 389 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 04 березня 2019 року скасувати і прийняти нову постанову, якою в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо», треті особи ОСОБА_2 , Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Державне підприємство «ПРОЗОРРО.ПРОДАЖІ» про визнання правовідносин за кредитним договором та договором іпотеки повністю припиненими - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 08 серпня 2019 року.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.