КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 753/4625/19
Головуючий у першій інстанції - Колесник О.М.
Номер провадження № 22-ц/824/8545/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Богдан І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ» на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 20 березня 2019 року за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ» про зміну сторони стягувача, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит», ОСОБА_1 у праві за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року ТОВ «АНСУ», в особі представника Нечитайло Р.Г., звернулось до суду з заявою про заміну сторони стягувача по виконавчому листу №2-4431/09 виданого 25 березня 2011 року Дарницьким районним судом міста Києва на виконання рішення від 10 листопада 2009 року у справі за позовом ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування заяви зазначається, що 21 листопада 2018 року між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ТОВ «АНСУ» було укладено договір про відступлення прав вимоги. Відповідно до положень вказаного договору відбулося відступлення прав вимоги за кредитними договорами №10-702/07-А від 06 листопада 2007 року та №10-702/07-А-Л від 06 листопада 2007 року, які укладались між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_1 . Вказано, що таким чином ТОВ «АНСУ» набуло прав кредитора ОСОБА_2 за кредитним договором та договором про відкриття кредитної лінії.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 20 березня 2019 року у задоволенні заяви ТОВ «АНСУ» про заміну сторони виконавчого провадження відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, ТОВ «АНСУ» подало апеляційну скаргу, відповідно до якої вважає, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, оскільки єдиною підставою для відмови у задоволенні заяви було вказано відсутність інформації щодо діючого виконавчого провадження, що не узгоджується на думку апелянта з положенням ч.5 ст. 442 ЦПК України, оскільки заявник не повинен надавати суду докази, які свідчать про наявність діючого виконавчого провадження.

Враховуючи зазначене, апелянт вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною та такою, що постановлена з порушенням норм процесуального законодавства, а тому просив її скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким замінити сторону по виконавчому листу №2-4431/09, а саме замінити стягувача ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» на стягувача - ТОВ «АНСУ» у зв`язку із переходом то ТОВ «АНСУ» прав кредитора.

27 травня 2019 року на адресу суду надійшов відзив від законного представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , відповідно до якого вважає, апеляційну скаргу необґрунтованою, а ухвалу суду першої інстанції просить залишити без змін, як таку що постановлена з дотриманням норм процесуального законодавства.

При апеляційному розгляду справи представник ТОВ «АНСУ» Кононов І.К. підтримав викладені в апеляційній скарзі доводи, та вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми цивільного процесуального законодавства, зокрема судом не враховано, що ч.5 ст. 442 ЦПК України передбачено право сторони по виконавчому листу замінити на наступника. Оскільки ТОВ «АНСУ» викупило у ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» право вимоги за зобов`язаннями боржника по кредиту, що встановлено також і рішенням суду тому вважає вимоги є законними та обґрунтованими.

Представник боржника у справі ОСОБА_1 , ОСОБА_4 заперечив щодо доводів апеляційної скарги просив її залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін. При цьому послався, що на час звернення заявника до суду із вказаною заявою, виконавче провадження за виконавчим листом уже було закінчено, а тому підстави для здійснення заміни сторони стягувача відсутні.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення учасників процесу, що з`явилися на розгляд справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, суд першої інстанції при розгляді вказаної справи встановив, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 10 листопада 2009 року у справі № 2-4431/09 позовні вимоги ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» - 340292,87 грн. заборгованості та 1950,00 грн. судових витрат.

На виконання рішення суду видано виконавчий лист №2-4431/2009 від 25 березня 2011 року, який перебував на примусовому виконання у відділі Державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві(а.с.3,4).

Постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві від 24 березня 2013 року виконавчий лист №2-4431/09 виданий 25 березня 2011 року Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» боргу в розмірі 342242,87 грн. повернуто стягувачу на підставі п.7 ч.1 ст. 47, 50 Закону України «Про виконавче провадження».

Рішенням Святошинського районного суду м. Києві від 04 березня 2016 року визнано безвісно відсутнім ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого на момент зникнення: АДРЕСА_1 .

Згідно свідоцтва опікуна над майном фізичної особи, яка визнана безвісно відсутньою, опікуном майна ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який за рішенням Святошинського районного суду м. Києва визнаний безвісно відсутнім є: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживає в АДРЕСА_1 .

З листа Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 12 липня 2016 року станом на 12 липня 2016 року виконавчий лист №2-4431/09 від 25 березня 2011 року виданий Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення боргу з ОСОБА_1 в розмірі 342242,87 грн. на користь АТ Банк «Банк «Фінанси та кредит» відділі на виконанні не перебуває.

Також судом встановлено, що 21 листопада 2018 року між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ТОВ «АНСУ» був укладений договір про відступлення прав вимоги. Згідно даного договору відбулося відступлення прав вимоги за кредитними договорами №10-702/07-А від 1-06.11.2007 р. та №10-702/07-А-Л від 06.11.2007 р., які укладались між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_1 (а.с.5-10).

Відмовляючи у задоволенні заяви поданої ТОВ «АНСУ» суд першої інстанції мотивував свій висновок тим, що оскільки виданий 25 березня 2011 року виконавчий лист №2-4431/2009 про стягнення суми заборгованості з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» повернутий стягувачу, а в наданих заявником документах відсутня інформація щодо діючого виконавчого провадження де стягувач є ВАТ (ПАТ) «Банк «Фінанси та Кредит», а боржник ОСОБА_1 , даних відомостей не здобуто і на день розгляду даної справи, тому визнав подану заяву не обґрунтованою.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвалу суду першої інстанції не відповідає.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, є зокрема, договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та частиною п`ятою статті 15 Закону України "Про виконавче провадження"у разі вибуття кредитора у зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Зазначений правовий висновок у подібних правовідносинах викладено у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13 та постанову КЦС ВС від 21 березня 2018 року № 6-1355/10.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора. Така заміна відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

Висновок суду першої інстанції, про необґрунтованість поданої заяви з підстав відсутності виконавчого провадження за виконавчим листом №2-4431/09 від 25 березня 2011 року, що виданий Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення боргу з ОСОБА_1 в розмірі 342242,87 грн. на користь АТ Банк «Банк «Фінанси та кредит» є помилковим.

Колегія суддів вважає, що заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається, на стадії виконання судового рішення не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин і не впливає на правомірність цесії.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться згідно з частиною п`ятою статті 15 Закону України "Про виконавче провадження", статтею 378 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає вимогам статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Обов`язковість судового рішення є також однією з основних засад судочинства в Україні (пункт 9 частини першої статті 129 Конституції України).

Це означає, що після набрання законної сили відповідним судовим рішенням, воно підлягає обов`язковому виконанню сторонами справи, які, виходячи із суті такого рішення, зазвичай набувають процесуального статусу стягувача та боржника, а у разі відсутності добровільного виконання судового рішення боржником - вчиняються дії щодо його примусового виконання у спосіб та в порядку, що визначені, зокрема Законом України "Про виконавче провадження".

Забезпечення належного виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Висновок суду першої інстанції та доводи представника боржника неможливість заміни сторони виконавчого провадження, з огляду на ненадання ТОВ "АНСУ" доказів на підтвердження наявності відкритого виконавчого провадження з примусового виконання рішення згідно до виконавчого листа №2-4431/09 від 25 березня 2011 року, що виданий Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення боргу з ОСОБА_1 в розмірі 342242,87 грн. на користь АТ Банк «Банк «Фінанси та кредит» є непереконливими, оскільки сама по собі відсутність на дату звернення із заявою про заміну сторони виконавчого провадження відкритого виконавчого провадження, не припиняє зобов`язання боржника з виконання рішення суду і не позбавляє стягувача (його правонаступника) права на звернення до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

Посилання представника боржника на те, що державним виконавцем виконавчий лист, стягувача по якому заявник просить замінити повернуто, і виконавче провадження на даний час не існує, не можу бути підставою для відмови у заміні сторони у виконавчому листу, оскільки відповідно до положення ч. 5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» з урахуванням вимог викладених в ст. 12 цього ж Закону, стягувач вправі повторно пред`явити виконавчий лист до виконання.

З урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість апеляційної скарги, у зв`язку з чим вона підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню.

Керуючись ст. 129-1 Конституції України, ст. 512, 514 ЦК України ст.55, 367, 374, 376, 381-383, 442 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ» задовольнити .

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 20 березня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ» про зміну стягувача у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Замінити стягувача у виконавчому листі виданому Дарницьким районним судом м. Києва по цивільній справі №2-4431/2009 за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, а саме замінити стягувача - Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит» на стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «АНСУ» ( юридична адреса 01015 м. Київ, вулиця Лейпцігська, 3-А).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 7 серпня 2019 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді: Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв