Справа № 450/3873/19 Провадження № 2-о/450/92/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2019 р. Пустомитівський районний суд Львівської області у складі

головуючого - судді Кіпчарського М.О. ,

за участю секретаря судового засідання Микитів Н.С.,

заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Пустомити в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Пустомитівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про встановлення факту смерті,-

в с т а н о в и в :

заявник 11.11.2019 року звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Стаханов (Кадіївка) Луганської області та проживала на день смерті у АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви покликається на те, що він є сином ОСОБА_2 , а встановлення факту смерті необхідно для реалізації спадкових прав. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом ДРАЦС для здійснення реєстрації смерті відповідно до ст. 17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Він звертався в Пустомитівський районний відділ ДРАЦС щодо реєстрації смерті матері, однак отримав відмову з причин відсутності встановлених законом документів, підтверджуючих факт смерті, та йому рекомендовано звернутися в суд.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав подану заяву та просить її задовольнити. Зазначив, що він особисто не мав змоги бути присутнім на похоронах матері, таку похоронили від його імені знайомі, які і передали йому з тимчасово окупованої території документи, якими засвідчується факт смерті, копії яких ним додано до поданої заяви.

Представник заінтересованої особи - Пустомитівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Львівській області, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце цього судового засідання, в судове засідання не явився та не повідомив причин неявки, заперечень щодо задоволення заяви не подав. Тому його неявки в силу ч.1 ст.223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Суд заслухавши пояснення заявника та дослідивши матеріали справи вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до Лікарського свідоцтва про смерть №312, виданого 19.09.2019р. Стахановською багатопрофільною лікарнею не визнаної так званої «ЛНР», та Свідоцтва про смерть, виданого відділом записів актів цивільного стану Стаханівського міського управління юстиції Міністерства юстиції не визнаної так званої «ЛНР» , ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Стаханов , причина смерті - дифузний кардіосклероз.

Як слідує з Свідоцтва про поховання, виданого ОСОБА_1 ,

20 серпня 2019 року на цвинтарі «№36» , ЛНР м.Стаханова, відбулося захоронення померлої ОСОБА_2 .

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 , згідно копії паспорта громадянина України НОМЕР_1 та свідоцтва про народження НОМЕР_2 , виданого 08.12.1977 року відділом ЗАГС м.Кадіївка Ворошиловградської області, народився ІНФОРМАЦІЯ_5 у м. Кадіївка, його батьками записані ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану заявник не має можливості, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті особи відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Відповідно до п.8 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

У відповідності зі ст.317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України може бути подана родичами померлого за межами такої території України, яка розглядається невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Відповідно до ч.2 ст. 319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Таким чином, медичні документи, що підтверджують факт смерті особи на території не визнаної так званої «Луганської народної республіки», видані медичними закладами, за формою та змістом не відповідають вимогам українського законодавства, а тому не можуть бути підставою для проведення реєстрації смерті особи в органах РАЦС МЮ України.

Не може вважатись легітимним на території України і свідоцтво про смерть особи, видане органом, який створено на цій території в порядку, не передбаченому законом України.

Документи, які видані органом, що створений на тимчасово окупованій території Луганської області у порядку, не передбаченому законами України, відповідно до ч. 3 ст. 9 «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» ( надалі-Закон) є недійсними і не створюють правових наслідків.

Відповідно до ч.1 ст. 18 Закону, громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Згідно з частинами 1-2 ст.4 Закону, на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Суд приходить до висновку, що заявник не має можливості отримати документ встановленої форми про смерть ОСОБА_2 у м.Стаханові Луганської області, оскільки на вказаній території не здійснюють повноваження органи влади України як заклади охорони здоров`я або судово-медичні установи, які б мали можливість встановити факт смерті, так і органи реєстрації актів цивільного стану, які б мали можливість зареєструвати факт смерті та видати належне свідоцтво про смерть.

Статтею 17 Закону передбачено, що у разі порушення положень цього Закону, державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Згідно роз`яснень, викладених у п.1 постанови ПВСУ від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Встановлення факту смерті ОСОБА_2 породжує юридичні наслідки для заявника. При цьому, чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту смерті.

Відповідно до ч.4 ст. 317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Оскільки ОСОБА_2 померла на території тимчасово непідконтрольній Україні, її смерть не може бути зареєстрована в органах ДРАЦСУ на підставі довідки, виданої лікувальним закладом, який знаходиться на тимчасово непідконтрольній території Україні.

Тому вимоги заявника про встановлення факту смерті підлягають задоволенню.

Крім того, при зверненні до суду заявник сплатив судовий збір у розмірі 768,40 грн., що становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних громадян, тоді як згідно ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду заяви у справах окремого провадження фізичною особою, сплачується 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних громадян, що становить 384,2 грн. Тому заявнику слід повернути зайво сплачений судовий збір у розмірі 384,20 грн.

Керуючись ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ст.ст. 4, 10, 133,141,264, 265, 273, 293-294, 315, 317, 319, 430 ЦПК України, суд-

у х в а л и в :

заяву ОСОБА_1 задоволити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження м.Стаханов Луганської області, Україна, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Стаханов Луганської області у віці 80 років, та була зареєстрована на день смерті за адресою: АДРЕСА_1 .

Повернути ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зайво сплачений ним судовий збір у розмірі 384,20 грн.

Допустити рішення до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду через Пустомитівський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня проголошення судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 10.12.2019р.

СуддяМ. О. Кіпчарський