Справа № 658/1341/19
(провадження № 2/658/754/19)
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2019 року м.Каховка

Каховський міськрайонний суд Херсонської області

в складі: головуючого судді Терещенко О.Є. ,

секретаря судового засідання Оніщенко Л.В. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Каховка цивільну спра-ву за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стяг-нення коштів за договором купівлі-продажу та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування збитків та моральної шкоди че-рез порушення зобов"язання, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором купівлі-продажу.

У позовній заяві вказує на те, що в квітня 2017 року між ним та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу належного ОСОБА_2 автомобіля «ІФА-50», держав-ний номерний знак НОМЕР_1 , 1987 року випуску, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 . Вказує на те, що ним були передані ОСОБА_2 готівкові кошти в сумі 2100 доларів США. Однак ОСОБА_2 , відмовляється виконати встановлену законом процедуру перереєстрації автомобіля, так як і повернути сплачені кошти. У зв"язку з чим ОСОБА_1 змушений був звернутися до суду з вказаним позовом, згідно уточнених позовних вимог просить стягнути з ОСОБА_2 суму сплачену суму з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, яка становить 72904,5 грн.

ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про від-шкодування збитків та моральної шкоди через порушення зобов"язання.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що оскільки між ним та ОСОБА_1 у квітні 2017 року був укладений договір купівлі-продажу автомобіля «ІФА-50» 1987 року випуску, кузов фургон, шасі номер НОМЕР_3 , державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належав йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого 30.07.2001 року Новокаховським МРЕВ ДАІ, між сторонами був підписаний складений власноручно ОСОБА_1 письмовий договір від 10.04.2017 року, в якому осо-бисто ОСОБА_2 зазначено, що він вступає в силу після повного розрахунку. Копію цього договору завірив власним підписом ОСОБА_1

ОСОБА_2 зазначив, що між сторонами була домовленість, що ОСОБА_2 продає ОСОБА_1 вказаний автомобіль за 2800 доларів США, на що останній по-годився і сплатив готівкою 2100 доларів США, надавши власноручно написану розписку від 30.04.2017 року про те, що протягом двох місяців з дня укладення договору він зобов"язу-ється сплатити ще 700 доларів США за автомобіль по курсу Національного банку України. Однак своє зобов"язання ОСОБА_1 не виконав, натомість певний час користувався автомобілем, повернув його у неналежному стані, умови договору не виконав, що змусило ОСОБА_2 звернутися до суду. Просить суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог, стягнути з ОСОБА_1 на його користь грошові кошти за порушення зобов"язання у розмірі 23 352,16 грн. та моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

В судове засідання позивач за первісним позовом ОСОБА_1 не з"явився, надав заяву, у якій просить розгляд справи проводити у його відсутність.

Позивач за зустрічним позовом, та відповідач за первісним позовом- ОСОБА_2 в судовому засіданні з позовними вимогами ОСОБА_1 не погодився, просив відмовити в їх задоволенні в повному обсязі.

На обґрунтування своїх позовних вимог посилався на підстави, зазначені у відзиві, поданому до суду та факти, які викладені у зустрічному позові.

Зазначив, що хоча ОСОБА_1 не виконав умови договору, автомобілем «ІФА-50», який є предметом договору він користувався, повернув йому у неналежному стані. Вказав, що ніколи не відмовлявся перереєструвати автомобіль на ОСОБА_1 , але за умови договору це мало б відбутися після повного розрахунку. А так як останній не виконав умови договору, не сплативши обіцяні 700 доларів США, вважає, що не повинен був пе-ререєстровувати автомобіль. Розірвання договору купівлі-продажу не було сторонами обу-мовлено.

Дослідивши матеріали справи, надані суду докази, суд приходить до наступного вис-новку.

У судовому засіданні встановлено, що 10.04.2017 року між ОСОБА_1 , як покуп-цем та ОСОБА_2 , як продавцем, було укладено договір за умовами якого ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_2 автомобіль «ІФА-50», 1987 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 .

30.04.2017 року ОСОБА_2 складено розписку про отримання від ОСОБА_1 в якості оплати за вказаний автомобіль 2100 доларів США.

В свою чергу, ОСОБА_1 30.04.2017 року складено розписку, згідно якої, він зо-бов"язується протягом двох місяців з дня складання договору купівлі-продажу виплатити ОСОБА_2 700 доларів США, як залишок суми вартості автомобіля. Однак, зобов"язання, визначене у розписці ОСОБА_1 , виконано не було, хоча факт перебування автомобіля після укладення договору купівлі-прожажу у нього не заперечує.

Правочин (договір) було укладено в простій письмовій формі.

Відповідно до вимогст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на за-садах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У ст. 13 ЦПК України зазначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах за-явлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК Україникожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі до-сягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

З матеріалів справи вбачається, що договір сторонами укладено в письмовій формі, який особисто підписано сторонами. Підтвердженням отримання ними повної, необхідної, доступної та достовірної інформації про положення Договору є особисте підписання сто-ронами самого Договору. Вказаний договір містить детальний опис умов отримання пред-мета Договору, строк виконання зобов`язань та порядок сплати за предмет Договору. Тобто під час підписання договору сторонами було досягнуто згоди по всіх істотних його умовах.

Цивільним кодексом України не встановлена обов`язковість нотаріального посвідчен-ня договорів купівлі-продажу транспортних засобів.

Відповідно до ст. 54 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси та посадові особи органів місцевого самоврядування, які вчиняють нотаріальні дії, посвідчують угоди, щодо яких законодавством встановлено обов`язкову нотаріальну форму, а також за бажанням сто-рін й інші угоди. Оскільки діючим законодавством не передбачена обов`язковість нотаріаль-ного посвідчення договорів купівлі-продажу транспортних засобів, а при укладенні сторони жодним чином не виявили бажання, щодо дотримання нотаріальної форми зазначеного пра-вочину, з дотриманням лише письмової форми є таким, що відповідає нормам чинного зако-нодавства України, щодо форми правочину. Таким чином договір купівлі-продажу тран-спортного засобу може бути укладений у письмовій формі з нотаріальним посвідченням, але може бути укладений і в простій письмовій формі. І в першому, і в другому випадках, дого-вори купівлі-продажу підлягають обовязковій державній реєстрації. А п.8 Порядку держав-ної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, приче-пів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. N1388 містить саме перелік документів, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів і можуть бути зареєстровані в установленому законом порядку. І згідно цього переліку договір купівлі продажу транспортного засобу може бути укладений у простій письмовій формі з по-дальшою державною реєстрацією.

Однак, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, державної перереєстрації транспортного засобу здійснено не було, а отже договір купівлі-продажу є таким, що не відповідає встановленим законодавствам нормам.

Що ж стосується позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 суму попереднього платежу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, то суд вважає, що дані вимоги задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно на підставі, яка згодом відпала, зобов`язана його повернути. Це розповсюджується на вимоги про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні.

Згідно ст.ст. 526, 610, 611 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Порушенням зобов"язання є його виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 видав ОСОБА_2 кошти у сумі 2100 доларів США за купівлю автомобіля «ІФА-50», належного ОСОБА_2 , а залишок суми (вартості) 700 доларів США зобов"язувався виплатити останньому протягом двох місяців з дня укладання договору купівлі-продажу транспортного засобу.

Однак, борг до теперішнього часу не повернув.

Суд приймає до уваги пояснення ОСОБА_2 про те, що він не відмовлявся здій-снити перереєстрацію транспортного засобу, однак не зробив цього, оскільки ОСОБА_1 проведений не повний розрахунок за автомобіль, борг в сумі 700 доларів США не по-вернуто.

Враховуючи, що судом встановлено, що перереєстрація транспортного засобу «ІФА-50», належного ОСОБА_2 відбулася не з його вини, суд вважає, що вимоги ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_2 коштів - є необгрунтованими.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_2 про відшкодування збитків та моральної шкоди через порушення ОСОБА_1 зобов"язання суд дійшов наступних висновків.

Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов"язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов"язань вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно. Виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов"язку.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання).

Як передбачено ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі і відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зо-бов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встанов-леного індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простро-ченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті по-рушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого поруше-ного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних об-ставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, а також підтверд-жується розписками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , останній отримав частину обумовленої угодою сторін суми - 2100 доларів США.

Залишок, який згідно розписки ОСОБА_1 у сумі 700 доларів США зо-бов"язувався повернути ОСОБА_2 в строк два місяці з дня складання договору так і не отримано позивачем за зустрічним позовом.

Суд бере до уваги, що предмет договору автомобіль «ІФА-50» з 2018 року знахо-диться у ОСОБА_2 .

Позивачем за зустрічним позовом не надано жодного доказу про те, що ним з часу складення розписки 30.04.2017 року були вчинені будь-які дії щодо повернення боргу в сумі 700 доларів США. А отримані раніше кошти в сумі 2100 доларів США були витрачені на власні потреби, що підтверджується поясненнями самого ОСОБА_2 .

За захистом своїх прав ОСОБА_2 звернувся лише 21.06.2019 року, після звернення до суду ОСОБА_1 .

З огляду на зазначене, позовні вимоги ОСОБА_2 про відшкодування збитків не підлягають задовленню, оскільки ним не доведено факту спричинення йому моральної шкоди.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч. 1 і ч. 2 ст. 23 ЦК України).

Пленум Верховного Суду України у п. 3 постанови від 31 березня 2005 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, при-чинний зв`язок між протиправністю поведінки заподіювача шкоди і заподіяною шкодою.

За змістом ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд вста-новлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частинами 1 і 2 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд вважає, що позивачем за зустрічним позовом не доведено у судовому засідані самого факту завдання йому майнову та моральну шкоду, протиправності дій ОСОБА_1 , та наявності причинного зв`язку між ними.

Керуючись ст.ст. 2,10, 12, 60, 83, 210, 258, 259,263-268 ЦПК України ст.ст.526, 610, 611 ЦК України,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 -вича про стягнення коштів за договором купівлі-продажу відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування збитків та м оральної шкоди через порушення зобов"я-зання відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляцій-ної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апе-ляційної скарги, відмовити у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя: О. Є. Терещенко