ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5850/19 Справа № 173/797/19 Суддя у 1-й інстанції - Борцова А. А. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

при секретарі - Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 09 квітня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Дніпропетровської області, Державної казначейської служби України, третя особа - Міністерство фінансів України, про відшкодування моральної шкоди завданої незаконними рішеннями, діями органів досудового слідства та прокуратури, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до прокуратури Дніпропетровської області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди завданої незаконними рішеннями, діями органів досудового слідства та прокуратури.

Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 09 квітня 2019 року позовну заяву повернуто позивачу.

Не погодившись з такою ухвалою, позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просила ухвалу Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 09 квітня 2019 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. Апеляційна скарга вмотивована тим, що суд безпідставно повернув позовну заяву на підставі п.1 ч.4 ст.185 ЦПК України, оскільки вона підписана її уповноваженим представником - адвокатом Мульком А.В.

31 травня 2019 року прокуратура Дніпропетровської області надала відзив на апеляційну скаргу, в якій, зазначаючи про законність та обґрунтованість ухвали, просили залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву на підставі п.1 ч.4 ст.185 ЦПК України суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява підписана представником ОСОБА_2 , який не має права підпису позовної заяви.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції у зв`язку з наступним.

Відповідно до положень статей 55,124 Конституції України та ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з п.1 ч.4 ст.185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника (ч.1 ст.58 ЦПК України).

Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч.1 ст.60 ЦПК України )

Частиною четвертою статті 62 ЦПК України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Отже, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, які він представляє, її процесуальні права та обов`язки.

Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері (ч.ч.1,2 ст.64 ЦПК України).

Відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» (далі - Закон) ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій (ч.4 ст.26 Закону).

Системний аналіз зазначених норм цивільного процесуального закону та Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» свідчить про те, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Відповідно до п.п.4,5,14,15 Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 17 грудня 2012 року № 36, ордер видається адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням та повинен містити обов`язкові реквізити, передбачені цим Положенням. В Україні встановлюється єдина, обов`язкова для всіх адвокатів, типова форма ордера, яку затверджує Рада адвокатів України.

Ордер, встановленої цим Положенням форми, є належним та достатнім підтвердженням правомочності адвоката на вчинення дій в інтересах клієнта. Про обмеження правомочності адвоката, встановлені угодою про надання правової допомоги, останній або керівник адвокатського об`єднання (бюро) зобов`язані вказати на звороті ордера.

Положенням ст.26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути 1) договір про надання правової допомоги;2) довіреність;3) ордер;4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Між тим, порядок розгляду цивільних справ в судах регулюється саме вимогами цивільного процесуального законодавства.

Як свідчать матеріали справи позовну заяви підписано представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Мульком А.В.

Згідно додатків до позовної заяви, окрім іншого, долучено ксерокопію договору про надання правової допомоги, копію ордера адвоката та копію свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю, що відповідає вимогам ст.26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (а.с.38,39,43,44-45).

В ордері, виданому адвокату Мульку А.В., відсутні будь-які обмеження повноважень, наданих йому клієнтом, а відтак ОСОБА_2 , представляючи інтереси ОСОБА_1 , мав повноваження на ведення справи в суді, здійснював їх від імені позивача. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії в ордері застережені не були, в тому числі, щодо повноважень на подання позовної заяви та її підпису.

Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що адвокат Мулько А.В., діючи в інтересах позивача ОСОБА_1 , не мав права на вчинення такої процесуальної дії як підписання позовної заяви.

Колегія суддів наголошує на тому, що судові процедури повинні бути справедливими.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Так, у справі «Bellet v. France» Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

Доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, колегія суддів апеляційного суду погоджується з доводами апеляційної скарги та приймає їх до уваги, та вважає їх такими, що підлягають задоволенню, оскільки доводи апеляційної скарги підтверджують, що судом допущено порушення вимог процесуального права.

Через невідповідності висновків суду обставинам справи та порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, в силу п.п.3,4 ч.1 ст.379 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст.367,374,379,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 09 квітня 2019 року скасувати і справу повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.