621/1155/19
2/621/727/19

РІШЕННЯ
іменем України
01 серпня 2019 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області у складі:
в складі: головуючого - Бібіка О.В.,
за участю секретаря судового засідання - Горобець Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Зміїв цивільну справу за позовною заявою фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу,
ВСТАНОВИВ:
07.05.2019 до суду звернувся адвокат Свиридов С.В., який діє в інтересах фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , з позовною заявою до ОСОБА_2 з вимогами: стягнути з відповідача на користь позивача завдані збитки в порядку регресу у розмірі 1535,72 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 6531,40 грн.
На обґрунтування позову посилався на те, що між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» (надалі - ПрАТ «СК «ВУСО») та ОСОБА_3 (надалі - Страхувальник), було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту № АЕ/8799538 від 17.06.2016 року (надалі - Поліс), за яким страховик зобов`язується відшкодувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля ГАЗ - 3302, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .
16 березня 2017, о 17:00 годині в с. Тимченки Зміївського району Харківської області по вул. Набережній сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю транспортних засобів: водій автомобіля ГАЗ - 3302, державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 (наділі - відповідач), який допустив зіткнення з автомобілем ГАЗ - 2752, державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 .
В результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб ГАЗ - 2752, державний номер НОМЕР_2 , в результаті чого власник - Комунальний заклад охорони здоров`я «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» зазнав матеріального збитку.
Постановою Зміївського районного суду Харківської області від 15.05.2017 року по справі 621/576/17 ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 та ст. 130 КУпАП.
За змістом даної постанови відповідач 16 березня 2017 о 17:00 годині в с. Тимченки Зміївського району Харківської області по вул. Набережній, перебуваючи з ознаками алкогольного сп`яніння, керував належним ОСОБА_3 автомобілем ГАЗ-3302, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на порушення вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України, не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку та скоїв наїзд на автомобіль ГАЗ-3752, під керуванням ОСОБА_4 , реєстраційний номер НОМЕР_2 . Після вчинення ДТП, на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків ОСОБА_2 , діючи на порушення вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, відмовився.
Просив стягнути з відповідача завдані збитки у порядку регресу.
Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 20.05.2019 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
Представник позивача адвокат Свиридов С.В. у судове засідання не з"явився, до канцелярії суду надійшла заява, в якій просить розгляд справи проводити за його відсутності, на задоволенні позову наполягає, від раніше наданого клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції відмовляється.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з"явився, судова кореспонденція, направлена на його адресу, повернулася до суду за закінченням терміну зберігання.
За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому, відповідно до частини третьої названої статті Кодексу якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
За положенням ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Згідно з ч. 6 ст. 279 ЦПК України, суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: 1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.
У відповідністю до ч. 7 ст. 279 ЦПК України, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву,а позивач-разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.
З огляду на це та, враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині п`ятій статті 279 ЦПК України, відповідно до якої, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою представника позивача, наданою ним у письмовій заяві про розгляд справи без його участі, вважає за можливе розглянути справу за відсутності належно повідомленого про судове засідання відповідача.
Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з такого.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1ст. 4 ЦПК України).
Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).
Так, 16 березня 2017, о 17:00 годині в с. Тимченки Зміївського району Харківської області по вул. Набережній сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю транспортних засобів: водій автомобіля ГАЗ - 3302, державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 (наділі - відповідач), який допустив зіткнення з автомобілем ГАЗ - 2752, державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 .
В результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб ГАЗ - 2752, державний номер НОМЕР_2 , в результаті чого власник - Комунальний заклад охорони здоров`я «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» зазнав матеріального збитку.
Постановою Зміївського районного суду Харківської області від 15.05.2017 року по справі 621/576/17 ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 та ст. 130 КУпАП (а.с. 33-34)
Між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» (надалі - ПрАТ «СК «ВУСО») та ОСОБА_3 (надалі - Страхувальник), було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту № АЕ/8799538 від 17.06.2016 року (надалі - Поліс), за яким страховик зобов`язується відшкодувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля ГАЗ - 3302, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Згідно ремонтної калькуляції автомобіля ГАЗ-3752, реєстраційний номер НОМЕР_2 , за № 793424 від 05.10.2017, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу склала 1842,86 грн. в. т.ч. ПДВ 307,14 грн (а.с. 35)
Згідно розрахунку страхового відшкодування автомобіля «ГАЗ-3752» державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 », з врахуванням фізичного зносу деталей та за мінусом ПДВ, вартість страхового відшкодування склала 1 535,72 грн (а.с. 36)
Таким чином, загальний розмір фактично понесених витрат ПрАТ «СК «ВУСО» скло 1535,72 грн.
Відповідно до 4.38.1.1 п (а) ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страхувальник після виплати страхового відшкодування має право регресного позову до страхувальника або водія ТЗ, який спричинив ДТП: - а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, відшкодувавши матеріальну шкоду в сумі 1 535,72 грн. (одна тисяча п`ятсот тридцять п`ять гривень 72 копійки), заподіяну Відповідачем внаслідок ДТП 16 березня 2017 року, ПрАТ СК «ВУСО» отримало право регресної вимоги до Відповідача щодо стягнення суми виплаченого страхового відшкодування.
16.07.2018 між ПрАТ «СК «ВУСО» та Фізичною особою- підприємцем « ОСОБА_5 Іванівною» укладено Договір № 16/07/2018 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у додатку №1 до Договору. В тому числі, новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором страхування (Поліс) № АЕ/8799538 від 17.06.2016 (а.с. 6-21)
З метою досудового врегулювання спору, 28.07.2018 року на ім"я ОСОБА_2 було направлено регресну вимогу № 9197-24 про відшкодування збитків в порядку регресу (а.с. 38, 39)
Згідно ст. 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулась і з настанням якої, виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.
У відповідності до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Відповідно до ст. 990 Цивільного кодексу України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акту.
Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 ЗУ «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідної за заподіяні збитки.
Згідно ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.
Таким чином, з метою виконання обов`язків, покладених Законом та іншими актами цивільного законодавства, страховик здійснив страхове відшкодування потерпілим особам, транспортні засоби яких було пошкоджено внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди з вини водія забезпеченого транспортного засобу, відповідальність якого була застрахована ПАТ «Страхова компанія «ВУСО».
Згідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, є договори та інші правочини.
Так, відповідно до ч.І ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Таким чином, на підставі договору № 16/07/2018 від 16.07.2018 про відступлення права вимоги ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» відступив (передав), а ФОП ОСОБА_1 набула право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору, утому числі, за Договором страхування (Поліс) № АЕ/8799538 від 17.06.2016 року.
Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що після виплати страхового відшкодування страховик має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду з підставі, передбачених ст. 38 Закону.
Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результат порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила, або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Враховуючи, що відповідач визнаний винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 16.03.2017, внаслідок чого завдано збитки власнику автомобіля ГАЗ - 3752, реєстраційний номер НОМЕР_2 , суд визнає відповідача особою, відповідальною за завдані збитки, та, враховуючи виплату страховиком, позивачем у справі, суми страхового відшкодування, вважає за необхідне вимоги позивача щодо стягнення з відповідача в порядку регресу суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 1535,72 грн. задовольнити у повному обсязі.
Щодо вимог позивача про відшкодування витрат на правову допомогу суд зазначає на ступне.
Згідно з частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частин 1 - 6 статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30 вересня 2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Отже, з викладеного випливає, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частини 3 статті 137 ЦПК України).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Матеріали справи свідчать, що 16.07.2018 між ФОП ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням « ОСОБА_6 та партнери» в особі керівника, адвоката Мазуренка С.С., який діє на підставі Статуту адвокатського об`єднання, та свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 18.05.2017 року № 6069/10, був укладений договір № 010 про надання правової (правничої) допомоги від 16.07.18.
Фахівцем у галузі права, який надає позивачу правничу допомогу є адвокат Свиридов С.В. та адвокат Войтюк О.В., що підтверджується договором про надання правової (правничої) допомоги, додатковою угодою № І, актом приймання - передачі правової (правничої) допомоги від 12.03.2019, ордером адвоката та довідкою про оплату правничої допомоги від 12.03.2019. Згідно розрахунку вартості виконаних послуг становить 6531,40 грн (а.с. 40-46)
Таким чином, вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір з відповідача на користь позивача в розмірі 768,40 гривень.
Керуючись ст. ст. 13, 141, 263, 265, 272, 279, 354, 355 ЦПК України, суд
Позовну заяву фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , юридична адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) про відшкодування шкоди в порядку регресу - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , юридична адреса: АДРЕСА_1 в порядку регресу суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 1535 (одна тисяча п"ятсот тридцять п"ять) грн. 72 коп., витрат на правову допомогу у розмірі 6531 (шість тисяч п"ятсот тридцять одну) грн 40 коп, судового збору у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп., а всього 8835 (вісім тисяч вісімсот тридцять п"ять) грн. 52 коп.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.
Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суд протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.
Повне рішення складено 01.08.2019.
Суддя -