Провадження № 2/686/5001/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

25 листопада 2019 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого-судді Мазурок О.В.

при секретарі Колісник Л.В.

за участі позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому, за правилами спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договорами позики, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договорами позики в розмірі 78500 гривень. На обґрунтування своїх вимог він вказав, що 05 вересня 2014 року ОСОБА_3 відповідач по справі позичила у нього 26000 гривень, які зобов`язалась повернути до 15.09.2014 року. У наданій йому розписці вона власноручно зазначила вказані обставини та взяті на себе зобов`язання.

10 квітня 2015 року ОСОБА_3 додатково попросила у нього позичити їй на особисті потреби грошові кошти, на що він також погодився. Відповідно до розписки від 10 квітня 2015 року ОСОБА_3 позичила у нього 27000 гривень та 1500 доларів США, однак термін повернення вказаної суми позики не зазначено. Вказану суму коштів у гривнях та в доларах США він передав у руки відповідачу 10.04.2015 року в присутності її чоловіка.

Взяті на себе зобов`язання по поверненню позичених коштів за двома договорами позики, юридично оформленими розписками ОСОБА_3 від

05 вересня 2014 року та від 10 квітня 2015 року позичальниця виконала частково.

Відповідач перебуваючи на заробітках у республіці Польща, після його неодноразових наполегливих вимог повернути позичені кошти, переказала йому через міжнародну платіжну систему «Вестерн Юніон» 10.04.2018 року 300 доларів США, а 19.02.2018 року ще 200 доларів США. Загальна сума повернутих коштів за двома договорами позики склала 500 доларів США.

Вказані грошові кошти у зазначеній в розписках сумі він позичив добрій знайомій йому людині, виходячи з її наполегливих прохань та гарантій своєчасного повернення.

Не зважаючи на те, що в борговій розписці від 05.09.2014 року термін виконання боргового зобов`язання ОСОБА_3 був визначений 15 вересня 2014 року, а за договором позики від 10.04.2015 року термін повернення коштів визначений не був, відповідачка на його вимогу почала виконувати свої боргові зобов`язання за обома договорами лише в 2008 році, після його неодноразових наполегливих прохань та вимог повернути позичені грошові кошти.

Станом на 27.08.2019 року з позичених за двома договорами позики грошових коштів у загальній сумі 53000 гривень та 1500 доларів було повернуто відповідачкою лише 500 доларів США.

Факт повернення частини позичених за двома договорами коштів доводиться доданими виписками ПриватБанку від 09.02.2018 року та від 10.04.2018 року. В телефонному режимі відповідачка відмовилась йому повертати кошти.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про вручення судової повістки, до суду не направив відзив на позов. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав: судом об`єктивно встановлено, що відповідно до статті 1046 ЦК України - за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України - на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Статті 1046 і 1047 ЦК України свідчать, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом який видає боржник(позичальник) кредиторе (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчує отримання від кредитора певної грошової суми речей.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 написала 5.09.2014 року розписку, якою підтверджує, що взяла 20000 гривень в борг, які зобов`язується повернути до 15.09.2014 року. Гроші надані без процентів.

10.04.2015 року ОСОБА_3 написала розписку, що вона позичає гроші в сумі 27000 гривень, 1000 доларів США, 500 доларів США. Гроші надані без процентів. Строк виконання не зазначено.

Вказаними розписками не підтверджується факт укладення договору позики грошових коштів між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Суд не бере до уваги посилання позивача на те, що факт укладення позики підтверджується квитанціями про переказ коштів через міжнародну систему «Вестерн Юніон», оскільки у вказаних переказах здійснених у 2018 році зазначено відправника ОСОБА_3 , крім того призначення платежу не містить посилання на повернення коштів за договорами позики від 05 вересня 2014 року та 10 квітня 2015 року.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав в строк, встановлений договором або законом. До суду не надано доказу тому, що позивач пред`являв до відповідача вимогу про повернення боргу.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 530, 612, 1046,1047 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 81, 258, 280, 354 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договорами позики відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 30 денний строк з дня складання повного судового рішення апеляційної скарги .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення складено 06.12.2019 року.

Суддя: О.В. Мазурок