Справа № 539/4149/19
Провадження № 2/539/1527/2019
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 грудня 2019 року м. Лубни
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді Алтухової О.С.,
за участю секретаря Ануфрієвої Н.М.,
сторони в судове засідання не з`явились,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Лубенського міськрайонного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору, повернення коштів та стягнення штрафних санкцій,-
ВСТАНОВИВ:
Також, згідно умов Договору №1 від 01 червня 2018 року, виготовлення та доставка столярного виробу повинна була б здійснена до 01 серпня 2018 року.
Однак, станом на 02 квітня 2019 року відповідачем умови вказаного Договору №1 не виконані, тобто столярний виріб не виготовлений, внаслідок чого сторони дійшли згоди щодо розірвання Договору №1 від 01 червня 2018 року, визнавши, що він втратив для замовника інтерес.
Згідно Угоди від 02 квітня 2019 року, відповідач зобов`язався повернути їй 7150 гривень до 10 квітня 2019 року та 7150 гривень до 30 квітня 2019 року. Сторони також домовились, що у випадку неповернення цих коштів відповідач сплачує пеню у розмірі 3% від суми несвоєчасного виконання зобов`язань за кожен день прострочення.
На даний момент зобов`язання по поверненню коштів не виконане.
Станом на 30 листопада 2019 року позивачем проведено розрахунок пені, а саме:
- Кількість днів від 10.04.2019 року до 30.11.2019 року складає 234.
- Кількість днів від 30.04.2019 року до 30.11.2019 року становить 214.
Усього за умовами Угоди від 02 квітня 2019 року нараховано до стягнення коштів в сумі:
Крім цього, 25 травня 2018 року між нею та відповідачем був укладений Договір
Відповідач не виконав замовлені роботи і у новий строк.
Пунктом 3.1 Додаткової угоди від 02 квітня 2019 року передбачено, що за невиконання (неналежне, несвоєчасне виконання) свого зобов`язання при остаточному розрахунку відповідачем, замовник вправі утримати з нього штраф в розмірі 50 % від ціни виробу в разі невиконання чи неналежного виконання зобов`язання, а в разі прострочення виконання неустойку в розмірі 1% від ціни позову за кожен день прострочення виконання.
- Кількість днів від 31.05.2019 року до 30.11.2019 року складає 183.
- Пеня за період: 86,476х1х183/100=158251 гривні.
Всього за умовами Додаткової угоди від 02 квітня 2019 підлягає стягненню з
60,532+43,238+158,251=262,021 гривень.
За обома договорами підлягає стягнення з відповідача:
110,396+262,021=372,417 гривень.
Позивач просила суд розірвати Договір від 25 травня 2018 року на виготовлення столярного виробу кухонні меблі з Додатковою угодою до нього від 02 квітня 2019 року, укладений між фізичною особою ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь за наслідками неналежного виконання договорів від 25 травня 2018 року та від 01 червня 2018 року 372,417 гривень. Також прохає стягнути судові витрати.
Ухвалою від 22.10.2019 року відкрито спрощене провадження у справі та призначено судове засідання.
В судове засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, шляхом направлення судових повісток поштовим повідомленням з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за адресою, яка вказана у довідці Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців.
Заяв про поважність неявки в судове засідання, відзиву, заперечень на позовну заяву не надав.
За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Станом на 02 квітня 2019 року відповідачем умови вказаного Договору №1 не виконані, і сторони дійшли згоди щодо розірвання Договору №1 від 01 червня 2018 року, визнавши, що він втратив для замовника інтерес.
Згідно Угоди від 02 квітня 2019 року, відповідач зобов`язався повернути позивачу 7150 гривень до 10 квітня 2019 року та 7150 гривень до 30 квітня 2019 року. Сторони також домовились, що у випадку неповернення цих коштів відповідач сплачує пеню у розмірі 3% від суми несвоєчасного виконання зобов`язань за кожен день прострочення, однак, і дане зобов`язання відповідачем не було виконане, у зв`язку з чим, позивачем проведено розрахунок пені, станом на 30 листопада 2019 року, яка складає:
Крім цього, 25 травня 2018 року між позивачем та відповідачем був укладений
Відповідач не виконав замовлені роботи і у новий строк.
Пунктом 3.1 Додаткової угоди від 02 квітня 2019 року передбачено, що за невиконання (неналежне, несвоєчасне виконання) свого зобов`язання при остаточному розрахунку відповідачем, замовник вправі утримати з нього штраф в розмірі 50 % від ціни виробу в разі невиконання чи неналежного виконання зобов`язання, а в разі прострочення виконання неустойку в розмірі 1% від ціни позову за кожен день прострочення виконання.
- Кількість днів від 31.05.2019 року до 30.11.2019 року складає 183.
- Пеня за період: 86 476х1х183/100=158251 гривні.
Всього за умовами Додаткової угоди від 02 квітня 2019 позивачем нараховано суму:
60,532+43,238+158,251=262,021 гривень.
За обома договорами позивач нарахувала кошти в сумі:
110,396+262,021=372 417 гривень.
Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч.2 ст.509 ЦК України).
Відповідно до ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 1 ст.628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно ст.627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно ст.ст.525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається.
За умовами Договору відповідач прийняв на себе зобов`язання в обумовлений строк виготовити та встановити столярні вироби, за що отримав відповідну предоплату, проте доказів виконання ним цього обов`язку матеріали справи не містять.
Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч.1 ст.631 ЦК України).
Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч.1 ст.598 ЦК України).
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).
Отже, припинення строку договору не свідчить ані про припинення договору, ані про припинення зобов`язань за договором, а тому не означає звільнення боржника від виконання обов`язку, тому кредитор має право вимагати виконання обов`язку впродовж того часу, коли існує відповідне зобов`язання, а не лише впродовж строку, встановленого сторонами для його виконання у договорі (аналогічна позиція викладена в листі Верховного Суду України від 01.04.2014 "Аналіз практики застосування судами ст.16 Цивільного кодексу України").
Саме невиконання відповідачем зобов`язання впродовж строку, встановленого сторонами для його виконання в Договорі, і стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.
Верховний Суд (Постанова Верховного Суду від 19 березня 2019 року у справі № 916/626/18) дійшов висновку, що закінчення строку дії договору не припиняє зобов`язань виконавця, які виникли внаслідок його укладення та не були виконані на момент припинення договору, не звільняє від виконання зобов`язань за договором щодо надання відповідних послуг.
Наведені висновки ВС повністю узгоджуються з приписами чинного законодавства. Верховний Суд послався на частину 1 статті 598 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Частиною 2 цієї статті визначено, що припинення зобов`язання на вимогу однієї зі сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.
Стаття 599 ЦК України встановлюють, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Поряд із належним виконанням законодавство передбачає й інші підстави припинення зобов`язань (прощення боргу, неможливість виконання, припинення за домовленістю, передання відступного, зарахування). Верховний Суд зазначив, що чинне законодавство не передбачає таку підставу припинення зобов`язання як закінчення строку дії договору. Тобто, на думку ВС, зобов`язання, невиконане належним чином, продовжує існувати, незважаючи на закінчення строку дії договору.
Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 04.05.2018 р. у справі № 927/333/17.
Згідно зі ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.
Враховуючи, що відповідач взятих на себе зобов`язань в строки, передбачені договором, належним чином не виконав, суд знаходить позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст. ст. 12,13,81,141,259,263,279, 280-283 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору, повернення коштів та стягнення штрафних санкцій - задовольнити.
Розірвати договір від 25 травня 2018 року на виготовлення столярного виробу кухонних меблів, з додатковою угодою до нього від 02 квітня 2019 року, укладений між фізичною особою ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 372 417 (триста сімдесят дві тисячі чотириста сімнадцять) гривень за неналежне виконання договорів від 25 травня 2018 року та від 01 червня 2018 року.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7203 (сім тисяч двісті три) гривні 75 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 4492 (чотири тисячі чотириста дев`яносто дві) гривні 57 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили протягом тридцяти днів з дня його проголошення, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:
Позивач ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 .
Відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації ФОП: АДРЕСА_2 .
Повне судове рішення складено та підписано 11 грудня 2019 року.
Суддя Лубенського міськрайонного суду О.С. Алтухова