КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2019 року м. Київ

Справа №757/51223/18-ц

Апеляційне провадження №22-ц/824/5996/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Андрієнко А.М., Поліщук Н.В.,

секретар Луговий Р.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва ухваленого під головуванням судді Козлова Р.Ю. 28 грудня 2018 року у м. Києві, повний текст рішення складено 28 грудня 2018 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей та додаткових витрат,

В С Т А Н О В И В

У жовтні 2018 року позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 40000,00 грн, щомісячно, починаючи з 19 жовтня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття, а також просила про стягнення додаткових витрат у розмірі 74049,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вони з відповідачем є батьками двох неповнолітніх дітей (двійнят) - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які проживають разом з нею і перебувають на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньок не надає, участі в їх вихованні не приймає, не піклується про їх здоров`я та розвиток, хоча має стабільні високі доходи, так як є засновником декількох приватних підприємств.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 28 грудня 2018 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей та додаткових витрат - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх доньок, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 10000 (десять тисяч) грн, починаючи з 19 жовтня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття.

Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення з ОСОБА_1 аліменти у межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 половину вартості додаткових витрат на дітей у розмірі 74049 грн.

У задоволенні позову в іншій частині, відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 у дохід держави у відшкодування судових витрат судовий збір у в розмірі 1445,29 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що спільні діти сторін проживають разом із позивачем, у зв`язку з чимцілодобовий обов`язок останньої полягає не тільки у матеріальному забезпеченні дітей, а ще й у постійному вихованні, контролі, що потребує більших моральних витрат ніж періодичні зустрічі, враховуючи вік дітей. Серед іншого суд, врахував стан здоров`я позивача, матеріальне становище дітей і платника аліментів, наявність у відповідача іншої неповнолітньої доньки, яка потребує його матеріальної допомоги та інші обставини, що мають істотне значення. Суд вважав необґрунтованим та недоведеним позивачем розмір аліментів у сумі 40000,00 грн, оскільки відповідно до вимог чинного законодавства обов`язок по утриманню дитини покладено у рівній мірі на обох батьків з урахуванням дотримання балансу відповідних їх прав та обов`язків, а тому визначив аліменти у розмірі 10000,00 грн щомісячно на утримання двох дітей.

Вимоги про стягнення половини суми понесених позивачем додаткових витрат на дітей задоволені судом з огляду на те, що відповідач не надав суду, будь-яких доказів на спростування цих тверджень позивача.

Не погодився із зазначеним рішенням суду відповідач ОСОБА_1 , ним подана апеляційна скарга, в якій зазначається про незаконність рішення, як такого, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповного з`ясування обставини, що мають значення для справи. Зазначає, що матеріали справи не містять підтвердження такого значного матеріального становища відповідача, який дав би можливість сплачувати аліменти у розмірі 10000 грн, позивач немає стабільного доходу, його дохід носить нерегулярний характер. Також зазначає, що ним були надані докази на підтвердження сплати ним аліментів добровільно у розмірі близько 2000 грн на кожну дитину, що не було враховано судом першої інстанції. Вирішуючи питання про стягнення додаткових витрат судом першої інстанції не надано належної оцінки таких витрат, до уваги прийнято прайс-лист за стоматологічні послуги, який не є платіжним документом і, відповідно, не свідчить про понесені витрати. Безпідставним вважає і стягнення витрат на медичне страхування та фонди класу, оскільки такі послуги гарантуються державою як безкоштовні. Незрозумілим для відповідача є і посилання суду на грамоти дітей, отримані за участь у різних конкурсах і олімпіадах, так як вони не свідчать про понесені позивачем витрати.

Враховуючи вищевикладене, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги частково, стягнути з нього аліменти на утримання двох дітей у розмірі 7000 грн, а в решті вимог відмовити.

Позивачем поданий відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначається, що відповідачем не надано до суду жодного доказу на спростування заявлених позовних вимог, що вказує на те, що він свідомо порушує визначені законодавство свої батьківські обов`язки. Стягнуті судом аліменти та додаткові витрати складають лише половину витрат необхідних для повноцінного забезпечення життя дітей. Вважаючи рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

В судовому засіданні представник відповідача адвокат Вагін А.В. підтримав апеляційну скаргу з підстав викладених у ній, просив про її задоволення.

Позивач ОСОБА_2 заперечувала проти доводів апеляційної скарги, вважає рішення суду законним і обґрунтованим, просила залишити його без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового засідання, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлені та підтверджуються матеріалами справи наступні обставини.

Сторони у справі є батьками двох дітей - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвами про народження - НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , виданих відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва 25 червня 2004 року /а.с.14/.

Згідно витягів із Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання вбачається, що доньки сторін зареєстровані та проживають за зареєстрованим місцем проживання матері /а.с.12,15,16,111/.

Позивач згідно з записами в трудовій книжці в липні 2014 року була звільнена у зв`язку з скороченням штату, інше місце роботи відсутнє /а.с.44-46/.

Відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.117,120/. Місце роботи відповідача знаходиться у м. Полтава, що вбачається з довідки про доходи виданої ТОВ «Агроінфо-Полтава». Заробітна плата відповідача у період з січня по вересень 2018 року становить 3850,00 грн /а.с.199/

Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, відповідач є керівником та одним із засновників ТОВ «Солар Енерджі Інвест» та ТОВ «Агроінфо-Полтава», одним із засновників ТОВ «Регіональна Інвестиційна компанія» /а.с.51-69/.

З Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що відповідач є власником квартири площею 131,9 кв. м та машиномісця площею 14,4 кв.м розташованих за адресою: АДРЕСА_2 ; квартири площею 137,7 кв.м за адресою: АДРЕСА_3 ; квартири площею 47,4 кв.м за адресою: АДРЕСА_4 ; нежитлового приміщення площею 97,1 кв.м за адресою: АДРЕСА_5 та автомобіля «Ford Focus» 2016 року випуску/а.с.135-141/.

Діти сторін ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є учнями Києво-Печерського ліцею №141 «Лідер», що підтверджується виданими їм учнівськими квитками /а.с.47/.

Позивач стверджує, що нею здійснюється оплата за навчання в розмірі 2960 грн та оплата у фонд класу 2000-3000 грн, на підтвердження цих обставин суду надані копії квитанцій про здійснення оплати за навчання дітей до благодійної організації у вересні 2018 року в розмір 2000 грн, в жовтні 2018 року в розмірі 960 грн, переводи з призначенням до фонду класу здійснені фізичним особам у розмірі 500 грн /а.с.80-84/

За твердженням позивача діти додатково займаються вивчення англійської і німецької мов у приватних школах, вартість яких за навчальний рік становить 36000 грн (англійська) і 31800 грн (німецька), а вартість підручників становила 2560 грн /а.с.99-102,107/.

В матеріалах справи також міститься Договір про надання освітніх послуг від 05 грудня 2018 року на суму 8400 грн ( 6 місяців) + 1200 (підручники) за одну дитину - ОСОБА_3 /а.с.167-170/.

Діти мають високі досягнення у навчанні, танцях та акторському мистецтві, про що свідчать численні нагородження /а.с.85-98/. Також діти відвідують фітнес-клуб ТОВ «НБЦ», що підтверджується клубними картами, вартість однієї з яких становить 5950 грн на рік /а.с.103,104/.

Крім того, для забезпечення навчання і розвитку позивачем для кожної дитини були придбані ноутбуки вартість яких становила 9679 грн та 6699 грн /а.с.109,110/.

Разом з тим, кожна дитина має ряд хронічних захворювань, що підтверджується медичною документацією /а.с.145-158/. Суду наданий прайс-лист стоматологічної клініки, за яким послуги з встановлення брекет-систем складають суму 24820 грн /а.с.74-79/.

В силу ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Положеннями ст. 181 СК України визначені способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину, які згідно з ч. 1 цієї норми законодавства, визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (ч. 2 ст. 181 СК України ).

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України ).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

В порядку визначеному ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Згідно з ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з наведених норм сімейного законодавства, право на звернення до суду належить одержувачу аліментів, тому з батьків з ким проживає дитини (діти). Платник аліментів не позбавлений можливості здійснювати сплату аліментів добровільно в позасудовому порядку, проте в ході розгляду відповідачем не доведений факт здійснення витрат на утримання дітей в добровільному порядку. А тому доводи його апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції цих обставин слід визнати безпідставними. Твердження відповідача про завеликий розмір визначених судом аліментів відхиляються апеляційним судом з огляду на те, що відповідач є власником декількох об`єктів нерухомості, засновником декількох підприємств із значним внеском до статутних фондів, що свідчить про достатній його матеріальний стан для забезпечення дітей. З урахуванням цього, а також враховуючи, що ним визнані вимоги про сплату аліментів у розмірі 7000 грн, не приймається до уваги суду і надана ним довідка про заробітну плату в розмірі 3850 грн на місяць, оскільки вона не відповідає реальним обставинам життя відповідача. Таким чином, визначений судом першої інстанції розмір аліментів на утримання двох дітей в 10000 грн відповідає їх інтересам, і не є надмірним для їх батька. Враховуючи вищевикладене колегія судів вважає, що в цій частині рішення суду першої інстанції відповідає обставинам та нормам чинного законодавства, тому підлягає залишенню без змін.

Аналіз норм СК України також вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.

З позовної заяви вбачається, що до додаткових витрат позивачем віднесені передбачувані витрати на стоматологічні послуги для однієї дитини (24820 грн), придбання ноутбуків (9679 грн та 6699 грн), навчання у ліцеї (2960 грн), навчання на курсах іноземних мов (3600 грн, 31800 грн, 8400 грн), придбання підручників з іноземних мов (2500 грн, 1200 грн), відвідування спортивного клубу двома дітьми (11900 грн). Крім того позивач посилається на понесені витрати на придбання одягу, оплату послуг мобільного зв`язку, комунальних послуг, лікування та профілактичні заходи оздоровлення.

Слід погодитись з доводами апеляційної скарги про те, що вирішуючи питання про стягнення додаткових витрат судом першої інстанції не надано належної оцінки таких витрат.

Відповідно до вимог закону, у витратах, понесених при звичайному способі життя, хоча вони і будуть додатковими, але не викликаними особливими обставинами, участь другого з батьків не є обов`язковою. А отже витрати на одяг, канцтовари, ліки є поточними витратами на утримання дитини, входять до складу аліментів призначених до щомісячного стягнення, і не належать до додаткових витрат в розуміння ст. 185 СК України.

Такі витрати як придбання ноутбуків (9679 грн та 6699 грн), відвідування спортивного клубу двома дітьми (11900 грн) підтверджуються наданими доказами, зокрема, копіями накладних, квитанцій і чеків на зазначену суму, є додатковими витратами в розумінні положень ст. 185 СК України.

Витрати на стоматологічні послуги для однієї дитини розмірі 24820 грн дійсно підтверджуються прайс-листом /а.с.74-79/, який не є платіжним документом, проте в силу ст. 185 СК України додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед, у своїх позовних вимогах позивач зазначала такі витрати як передбачувальні, а необхідність здійснення таких медичних заходів стороною відповідача не оспорювалась. А отже вказана сума витрат є додатковими витратами на утримання дитини, які покладають на обох батьків.

Позивач стверджує, що нею здійснюється оплата за навчання в розмірі 2960 грн та оплата у фонд класу 2000-3000 грн на підтвердження цих обставин суду надані копії квитанцій про здійснення оплат до благодійної організації у вересні 2018 року в розмір 2000 грн, в жовтні 2018 року в розмірі 960 грн, переводи з призначенням до фонду класу здійснені фізичним особам у розмірі 500 грн /а.с.80-84/. Проте здійснення перерахування коштів на рахунки благодійної організації та фізичних осіб не можуть вважатися платою за навчання, це добровільні внески здійснені позивачем, а тому вказані витрати не підлягають компенсації за рахунок відповідача.

В судовому засіданні апеляційного суду встановлено, що витрати заявлені позивачем на вивчення англійської і німецької мов у приватних школах, вартість яких за навчальний рік становить 36000 грн (англійська) і 31800 грн (німецька), плюс вартість підручників 2560 грн /а.с.99-102,107/ не є такими, що понесені позивачем. Позивач вказує на те, що вона планує такі витрати проте даних, що діти зараховані саме до цих шкіл матеріали справи не містять. Натомість матеріали справи містять докази здійснення позивачем витрат на навчання дитини ОСОБА_3 на курсах англійської мови та придбання у зв`язку з цим підручників (8400 грн та 1200 грн) /а.с.167-170/.

Діти мають високі досягнення у навчанні, танцях та акторському мистецтві, про що свідчать численні нагороди /а.с.85-98/. Разом з тим, кожна дитина має ряд хронічних захворювань, що підтверджується медичною документацією /а.с.145-158/. Проте доказів на підтвердження понесених витрат у зв`язку з цим позивачем не було надано, навіть при зверненні до суду пов`язані з цим суми не були заявлені окремо. А отже слід погодитись з твердженням сторони відповідача про безпідставне посилання на це судом першої інстанції.

Виходячи з наведених обставин справи, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині вирішення позовних вимог про стягнення додаткових витрат на утримання дітей підлягає скасуванню з постановленням в цій частині нового судового рішення.

Оскільки в ході розгляду справи знайшли своє підтверджені понесені позивачем витрати на придбання ноутбуків (9679 грн та 6699 грн), навчання на курсах іноземних мов (8400 грн), придбання підручників з іноземної мови (1200 грн), відвідування спортивного клубу двома дітьми (11900 грн), а також необхідність у витратах на стоматологічні послуги для однієї дитини (24820 грн), апеляційний суду приходить до висновку, що Ѕ частина цих витрат підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, що становить 31299 грн.

А отже вимоги позову про стягнення додаткових витрат на утримання дітей підлягають задоволенню частково.

Доводи апеляційної скарги щодо безпідставного встановлення судом обставин перебування сторін у справі у шлюбі, слід визнати обґрунтованими. Матеріалами справи не підтверджується факт перебування сторін у шлюбі, жодна сторона на це не посилались, сторони вказують, що вони є батьками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Проте, при встановленні обставин справи судом першої інстанції вказано: «Як вбачається з матеріалів справи, сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який у встановленому законом порядку було розірвано за заявами сторін. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей….» .

А отже з мотивувальної частини рішення Печерського районного суду міста Києва від 28 грудня 2018 року слід виключити посилання на перебування сторін у справі у шлюбі.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 28 грудня 2018 рокув частині позовних вимог про стягнення додаткових витратна утримання дітей - скасувати та постановити в цій частині нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витратна утримання дітей - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 31299, 00 грн.

Виключити з мотивувальної частини рішення Печерського районного суду міста Києва від 28 грудня 2018 року посилання на перебування сторін у справі у шлюбі.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: А.М. Андрієнко

Н.В. Поліщук

Повний текст постанови складений 10 червня 2019 року.