Комінтернівський районний суд м.Харкова
Провадження № 4-с/641/33/2019 Справа № 641/4325/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2019 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - Онупко М.Ю.,

за участю секретаря - Вовк К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Міжрайонного відділу ДВС по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Лаптікової Г.В. щодо складення розрахунку заборгованості по виконавчому провадженню № 57992068,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова зі скаргою на дії старшого державного виконавця Міжрайонного відділу ДВС по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Лаптікової Г.В. в якій просить визнати протиправними дії старшого державного виконавця Міжрайонного відділу ДВС по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Лаптікової Г.В. щодо складання розрахунку заборгованості по аліментам у виконавчому провадженні № 57992068 в частині включення до розрахунку періоду часу з 01.05.2015 року по 27.08.2015 року (включно), а також щодо неврахування в якості сплати аліментів коштів, які були перераховані ОСОБА_2 по банківським квитанціям № від 22.12.2018 року на суму 4000 грн., а також № від 11.11.2018 року на суму 900 грн., зобов`язати старшого державного виконавця Міжрайонного відділу ДВС по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Лаптікову Г.В. здійснити новий розрахунок заборгованості, без включення до нього періоду часу з 01.05.2015 року по 27.08.2015 року (включно), а також врахувати при розрахунку в якості сплати аліментів кошти, які були перераховані ОСОБА_2 по банківським квитанціям № від 22.12.2018 року на суму 4000 грн., а також № від 11.11.2018 року на суму 900 грн.

В обґрунтування скарги заявник посилається на те, що рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18.12.2012 року у справі № 2020/11067/2012 на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 23.10.2012 року. Судом на підставі вказаного рішення було видано виконавчий лист, який стягувач пред`явила до виконання до Комінтернівського ВДВС ГТУЮ у Харківській області, також 28.12.2018 року ОСОБА_3 звернулась до Міжрайонного відділу ДВС по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області з заявою про примусове виконання виконавчого листа, виданого у справі про стягнення з позивача аліментів. У вказаній заяві ОСОБА_3 зазначила, що не отримує аліменти з січня 2015 року. Старший державний виконавець Міжрайонного відділу ДВС по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Лаптікова Г.В. винесла 16.01.2019 року постанову про відкриття виконавчого провадження № 57992068, та 11.04.2019 року державним виконавцем було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату та пенсію заявника ОСОБА_1 в розмірі 70% нарахованих сум до повного погашення заборгованості. Також заявник зазначив, що 24.05.2019 року його представник отримав в державній виконавчій службі розрахунок заборгованості по аліментам станом на 01.05.2019 року, згідно якого заборгованість за період з 01.05.2015 року по 01.05.2019 року склала 574 402,04 грн. У розрахунок заборгованості включені доходи скаржника у вигляді заробітної плати та пенсії.

Окрім того, заявник зазначив, що частково не погоджується з розрахунком заборгованості по аліментам, а саме в частині включення до нього періоду часу з 01.05.2015 року по 27.08.2015 року (включно), а також щодо неврахування в якості сплати ним аліментів коштів, які були перераховані заявником ОСОБА_3 по банківським квитанціям № НОМЕР_1 від 22.12.2018 року на суму 4000 грн., та № від 11.11.2018 року на суму 900 грн.

Також пояснив, що до 28.08.2018 року діяла норма Сімейного кодексу України (далі СК України) згідно якої, було можливо стягнути заборгованість лише за три попередні роки, тому йому можливо було нарахувати заборгованість з 28.08.2015 року, а не з 01.05.2015 року, як це зробив державний виконавець, так як до 28.08.2018 року не існувало норми закону, яка б дозволяла стягнути заборгованість по аліментам більше ніж за три роки.

Враховуючи вищевикладене, заявник вважає, що заборгованість має бути зменшена на 4900 грн., а тому він був вимушений звернутися до суду із скаргою.

ОСОБА_1 до судового засідання не заявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_5 вимоги скарги підтримала та, посилаючись на обставини викладені в скарзі, просила їх задовольнити.

Державний виконавець Міжрайонного відділу ДВС по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Лаптікова Г.В. до судового засідання не заявилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила.

В наданому до суду відзиві на скаргу зазначила, що проти задоволення скарги заперечує в повному обсязі, та пояснила, що на примусовому виконанні Міжрайонного відділу ДВС по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області перебуває виконавче провадження № 57992068 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 2020/11067/2012 виданого 18.12.2012 року Комінтернівським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі ј частини усіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 23.10.2012 року. 16.01.2019 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2020/11067/2012 від 18.12.2012 року виданого Комінтернівським районним судом м. Харкова. Враховуючи, що згідно виконавчого документа з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_8 повинні утримуватись аліменти в розмірі ј частки заробітку, державним виконавцем здійснено розрахунок заборгованості виходячи із заробітної плати отриманої боржником на Державному підприємстві обслуговування повітряного руху України та Слобожанському об`єднаному управління ПФУ.

Також пояснила, що копії квитанцій які надав боржник державним виконавцем не можуть бути зараховані як сплата аліментів, оскільки жодним чином не можна розпізнати, що грошові кошти сплачувались боржником на користь ОСОБА_8 як сплата аліментів на утримання дитини ОСОБА_7 . В квитанціях вказаний лише картковий рахунок одержувача ОСОБА_2 з неповним набором цифр.

Зазначила, що 28.01.2015 року державним виконавцем на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий лист від 18.12.2012 року у справі № 2020/11067/2012 може бути пред`явлений до виконання до дня досягнення дитиною ОСОБА_7 повноліття. В скарзі заявник вказує на протиправність включення до розрахунку заборгованості періоду часу з 01.05.2015 року по 27.08.2015 року (включно), посилаючись на дію щодо даного періоду часу положень ч. 1 ст. 194 СК України в редакції яка діяла до 27.08.2018 року включно, однак виконавчий лист було пред`явлено стягувачем 28.12.2018 року, тобто правовідносини щодо стягнення аліментів виникли 28.12.2018 року, і повинні регулюватися чинним законодавством, а саме СК України в редакції Закону України № 2475-VIII від 03.07.2018 року. Тому державним виконавцем правомірно включено до розрахунку заборгованості боржника ОСОБА_1 по аліментам строк з 01.05.2015 року по 27.08.2015 року включно.

Стягувач ОСОБА_2 у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечувала в повному обсязі.

Представник стягувача ОСОБА_2 - ОСОБА_9 в наданих до суду запереченнях на скаргу в задоволенні скарги ОСОБА_1 просив відмовити в повному обсязі, та зазначив, що у Міжрайонному відділу ДВС по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській знаходиться виконавче провадження № 57992068 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини до досягнення нею повноліття. Банківські квитанції № від 22.12.2018 року на суму 4000 грн., а також № від 11.11.2018 року на суму 900 грн. не є підтвердження сплати аліментів, оскільки не містять інформації, яка б вказувала, що кошти були перераховані саме на виконання рішення суду зі сплати аліментів, та призначенням платежу за вказаними квитанціями є «Перевод на карту ПриватБанка». Таким чином, оскільки зазначені платежі не мають цільового характеру, вони не можуть вважатися погашенням заявником боргу та виконанням обов`язку зі сплати аліментів.

З приводу посилань скаржника на дію ч. 1 ст. 194 СК України, зазначив, що відповідно до чинних на теперішній час положень вказаної норми, аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більше як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Виконавчий документ було пред`явлено стягувачем 28.12.2018 року, правовідносини щодо стягнення аліментів виникли 28.12.2018 року, і повинні регулюватися чинним законодавством, а саме СК України в редакції Закону України № 2475-VIII від 03.07.2018 року.

Суд, заслухавши пояснення представника заявника та стягувача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Так, згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою старшого державного виконавця Міжрайонного відділу ДВС по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Лаптіковою Г.В. від 16.01.2019 року ВП № 57992068 було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2020/11067/2012 року виданого 18.12.2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_8 аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини усіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Окрім того, постановами старшого державного виконавця Міжрайонного відділу ДВС по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Лаптіковою Г.В. від 11.04.2019 року ВП № 57992068 звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , що отримує дохід у Харківському регіональному структурному підрозділі державного підприємства обслуговування повітряного руху, та у УПФУ в Комінтернівському районі м. Харкова. Крім того, зазначено, про здійснення відрахувань із доходів боржника у відповідності до чинного законодавства на користь стягувача, у розмірі 70% до виплати загальної суми боргу. Після утримання суми боргу, проводити стягнення в сумі ј частини заробітку боржника.

З оскаржуваного розрахунку заборгованості ОСОБА_1 по аліментам відповідно до виконавчого листа № 2020/11067/2012 від 18.12.2012 року за період з 01.05.2015 року по 01.05.2019 року проведеного старшим державним виконавцем Міжрайонного відділу ДВС по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Лаптіковою Г.В. вбачається, що загальна сума боргу станом на 01.05.2019 року складає 574402,04 грн.

Постановою старшого державного виконавця Міжрайонного відділу ДВС по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Лаптіковою Г.В. від 08.07.2019 року ВП № 57992068 накладено арешт на майно, що належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 481757,5 грн.

З банківських квитанцій № від 22.12.2018 року на суму 4000 грн., а також № від 11.11.2018 року на суму 900 грн. вбачається, що платник ОСОБА_1 отримувачу ОСОБА_2 переказав грошові кошти на загальну суму 4900 грн., призначення платежу у вказаних квитанціях зазначено «Перевод на карту ПриватБанка».

Так, згідно ч.3 ст. 71 закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем в порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Відповідно до ч. 4 ст. 195, 196 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Якщо боржник у цей період та на час визначення заборгованості не працював, така заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості.

Частиною 3 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України.

Відповідно до ч. 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику, зокрема, за заявою сторін виконавчого провадження.

В силу ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до Цивільного процесуального Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч.1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Скаржник посилається на те, що державним виконавцем не враховані банківські квитанції № від 22.12.2018 року на суму 4000 грн., та № від 11.11.2018 року на суму 900 грн. при здійсненні розрахунку заборгованості за аліментами.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що державний виконавець Міжрайонного відділу ДВС по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Лаптікова Г.В. при складанні розрахунку заборгованості обґрунтовано не було враховані банківські квитанції № від 22.12.2018 року на суму 4000 грн., та № від 11.11.2018 року на суму 900 грн., з підстав того, що вони не містять даних щодо сплати саме за аліментні зобов`язання відповідно до виконавчого документу № 2020/11067/2012 від 18.12.2012 року виданого Комінтернівським районним судом м. Харкова, у зв`язку з чим, вимоги скарги в частині врахування вищевказаних банківських квитанцій при розрахунку заборгованості по аліментам не обґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Щодо посилань заявника ОСОБА_1 про відсутність законних підстав проведення державним виконавцем розрахунку заборгованості по аліментам за період з 01.05.2015 року по 27.08.2015 року, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 3 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

За правилами частини 1 статті 194 СК України, в редакції, яка діяла на час виникнення обов`язку позивача щодо сплати аліментів, аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання.

У відповідності до змін, внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» № 2475-VIII від 3 липня 2018 року, ч. 1 ст. 194 СК України викладена в новій редакції та встановлює цей строк у десять років.

Аналізуючи вищенаведену норму закону, суд приходить до висновку, що оскільки виконавчий документ було пред`явлено стягувачем 28.12.2018 року, то правовідносини щодо стягнення аліментів з боржника виникли саме 28.12.2018 року, і повинні регулюватися чинним законодавством, а саме СК України в редакції Закону України № 2475-VIII від 03.07.2018 року, тобто посилання заявника ОСОБА_1 про незаконність проведення державним виконавцем розрахунку заборгованості по аліментам за період з 01.05.2015 року по 27.08.2015 року не ґрунтуються на положеннях закону.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправними дії старшого державного виконавця Міжрайонного відділу ДВС по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Лаптікової Г.В. щодо складання розрахунку заборгованості по аліментам у виконавчому провадженні № 57992068 в частині включення до розрахунку періоду часу з 01.05.2015 року по 27.08.2015 року (включно), а також щодо неврахування в якості сплати аліментів коштів, які були перераховані ОСОБА_2 по банківським квитанціям № від 22.12.2018 року на суму 4000 грн., а також № від 11.11.2018 року на суму 900 грн., зобов`язання старшого державного виконавця Міжрайонного відділу ДВС по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Лаптікову Г.В. здійснити новий розрахунок заборгованості, без включення до нього періоду часу з 01.05.2015 року по 27.08.2015 року (включно), а також врахувати при розрахунку в якості сплати аліментів кошти, які були перераховані ОСОБА_2 по банківським квитанціям № від 22.12.2018 року на суму 4000 грн., а також № від 11.11.2018 року на суму 900 грн., задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 260, 447-451 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Міжрайонного відділу ДВС по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Лаптікової Г.В. щодо складення розрахунку заборгованості по виконавчому провадженню № 57992068 - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає чинності після закінчення терміну на апеляційне оскарження.

Сторони та учасники справи:

Заявник ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Особа дії якої оскаржуються - державний виконавець Міжрайонного відділу ДВС по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Лаптікова Г.В., адреса місця знаходження: м.Харків. майдан Захисників України, 7/8.

Стягувач ОСОБА_10 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя -М. Ю. Онупко