Справа № 462/5283/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

03 грудня 2019 року м.Львів

Залізничний районний суд міста Львові в складі головуючого судді Румілової Н.М., при секретарі Шиманській Я.І., за участю представника позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила користування житлом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 19.08.2019р. звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що їй на підставі договору пожиттєвого утримання, посвідченого 2-ю Львівською держнотконторою від 7 грудня 1993 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1-7768, на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 . Крім неї в квартирі зареєстрований, однак не проживає її чоловік, відповідач по справі ОСОБА_3 , який виїхав за кордон, є громадянином Республіки Польщі з 16 жовтня 2018 року та не має наміру проживати та користуватися спірним житлом. Він не сплачує комунальні послуги, його особистих речей в квартирі немає. Перешкод у користуванні житлом йому ніхто не чинить. Просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування жилою площею квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 17 вересня 2019 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду з викликом сторін.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, заперечень суду не надав, у зв`язку з чим у відповідності до ст.280 ЦПК України за згодою позивача, суд розглядає справу, ухвалюючи заочне рішення.

Суд,вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази по справі та надавши їм оцінку в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування майном.

Судом встановлено, що позивачці ОСОБА_2 згідно договору пожиттєвого утримання, посвідченого 2-ю Львівською держнотконторою від 7 грудня 1993 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1-7768, на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується реєстраційним посвідченням виданим Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації та записаним у реєстрову книгу № 2 за реєстровим номером 5435 від 10 грудня 1993 року.

Згідно довідки з місця проживання про склад сім`ї, виданої Львівською міською радою Залізничної районної адміністрації відділу житлового господарства ЛКП «Граніт» від 7 серпня 2019 року за № 2475 в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані громадяни: ОСОБА_2 , власник, 06-03-1964 року народження, зареєстрована 16-05-1995р. та ОСОБА_3 , чоловік, ІНФОРМАЦІЯ_1 нарлдження, зареєстрований 21-08-2015. Квартира складається з однієї кімнати, житловою площею 15,30 кв.м, загальною - 33,10 кв.м.

Як вбачається з Актів, складених ЛКП «Граніт», за №192 від 7.08.2019року, №237 від 19.09.2019 року відповідач ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_2 зареєстрований, однак не проживає.

Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року №475/97 ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів №2,№4, №7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджується своїм майном на свій розсуд.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливо лише на підставах, передбачених законодавством.

Суд вважає, що реєстрація відповідача на жилій площі, що належить позивачці на праві власності, квартири АДРЕСА_1 , перешкоджає у реалізації права власності у повному обсязі. Суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, оскільки відповідач в квартирі не проживає, а його реєстрація порушує права власника. Позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.2, 10, 12, 13, 263-265, 274, 280 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила користування житлом задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , таким, що втратив право користування жилою площею квартири АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення може бути переглянуто Залізничним районним судом м.Львова за письмовою заявою відповідача, що має бути подана протягом двадцяти днів з дня отримання його копії.

Повний текст рішення складений 6 грудня 2019 р.

Суддя: Н.М.Румілова