П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2019 року. м. Київ

Справа № 22-14608 Головуючий у 1-й інстанції: Котлярова І. Ю.

Унікальний № 363/1229/18 Доповідач - Пікуль А. А.

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі

головуючого Пікуль А. А.

суддів Гаращенка Д. Р.

Невідомої Т. О.

розглянувши в порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 10 вересня 2019 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області про відшкодування шкоди,-

у с т а н о в и л а:

У квітні 2018 року ФОП ОСОБА_1 пред`явив в суд позов до Вишгородсього районного ВДВС ГТУЮ у Київській області про відшкодування шкоди.

Позов обґрунтований тим, що рішенням Вишгородського районного суду від 31 жовтня 2017 року у справі за позовом ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 12 800 грн. та 640 грн. судового збору, на підставі чого виданий виконавчий лист.

22 січня 2018 року Вишгородським ВДВС ГТУЮ у Київській області відкрито виконавче провадження, однак станом на 10 квітня 2018 року рішення суду виконане не було. Державним виконавцем не здійснюються передбачені законом дії щодо виконання рішення суду, у зв`язку із чим позивачу була завдана матеріальна шкода в розмірі 13 780 грн 80 коп.

24 травня 2019 року позивач звернувся до Вишгородського районного суду Київської області із заявою про зменшення позовних вимог, в якій просив стягнути з Вишгородського ВДВС ГТУЮ у Київській області матеріальну шкоду у розмірі 13 718 грн. 80 коп.

Вишгородський районний суд Київської області рішенням від 10 вересня 2019 року відмовив у задоволенні позову ФОП ОСОБА_1 до Вишгородського районного ВДВС ГТУЮ у Київській області про відшкодування шкоди.

Не погодившись з рішенням суду, 24 вересня 2019 року ФОП ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, а наступного дня - доповнення до неї. Посилаючись на неповне з`ясування районним судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного, необґрунтованого та неправосудного рішення, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов (а.с.137-139).

26 листопада 2019 року до Київського апеляційного суду від ФОП ОСОБА_1 надійшли доповнення та уточнення до апеляційної скарги на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 10 вересня 2019 року, які ухвалою апеляційного суду від 29 листопада 2019 року залишені без розгляду, оскільки подані поза межами встановленого процесуальним законом преклюзивного строку.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідач у визначений судом строк не подав.

За правилами ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга ФОП ОСОБА_1 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 10 вересня 2019 року розглядається апеляційним судом у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А. А., з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний:

1. здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

2. надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

3. розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;

4. заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;

5. роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

При вирішенні даної справи районним судом встановлені наступні обставини.

31 жовтня 2017 року на підставі рішення Вишгородського районного суду Київської області з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 стягнуто матеріальну шкоду у розмірі 12800 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн.

12 січня 2018 року Вишгородський районним судом Київської області було видано виконавчий лист.

22 січня 2018 року Вишгородський РВ ВДВС ГТУЮ у Київській області було відкрито виконавче провадження 55582040.

Постанова про відкриття виконавчого провадження надсилалась сторонам у справі за вих. №.1436 для відома та виконання.

02 лютого 2018 року державним виконавцем було ухвалено постанову про арешт майна боржника та направлено до ТСЦ №3245, за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час відкриття виконавчого провадження державним виконавцем здійсненні електронні запити до ДФС та ПФУ для встановлення наявних рахунків в банківських установах та працевлаштування за трудовими та цивільно-правовими договорами про останнє місце роботи.

Як вбачається із відповідей від 23 липня 2018 року боржник працює в Комунальному підприємстві по охороні, утриманню та експлуатації земельного фонду м. Києва «Плесо».

24 липня 2018 року була винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсії, стипендію та інші доходи боржника та направлена на адресу підприємства.

24 липня 2018 року була винесена постанова про арешт коштів частки в статутному капіталі та направлена: ТОВ "ОБОДІВКАПАРКЕТ" за адресою: 24353, Вінницька обл., Тростянецький район, с. Ободівка, вул. Котовського, буд. 37 ; TOB "JIEBATEK", за адресою: 03035 м. Київ, вул. Урицького, буд. 2 ; TOB "КІТ АГРО" за адресою: 93411, Луганська обл.. Сєвєродонецьк, пр-т. Космонавтів, буд. 13 , квартира 17 .

24 липня 2018 року було сформовано електронні запити до БТІ у Вишгородському районі, до Рівненського міського БТІ, ПАТ КБ «ПриватБанк», Головного управлінця Держгеокадастру у Київській області.

24 липня 2018 року було винесено постанову про арешт коштів боржника та направлено рекомендованої кореспонденцією до банківських установ за вих. № 14097.

Як вбачається з відповідей банківських установ, отриманих державним виконавцем, боржник не є клієнтом банківських установ.

Крім того, державним виконавцем були здійсненні виклики боржника до виконавця, які залишились без реагування.

Також державним виконавцем вживалися інші заходи, зокрема, зібрання відомостей з державних органів та приватних підприємств упродовж всього виконання виконавчого провадження.

Отже державним виконавцем з часу відкриття виконавчого провадження проводились усі можливі дії, спрямовані на відшукування майна боржника.

Доводи позивача про те, що державним виконавцем не були вжиті належні заходи для виконання виконавчого провадження, не знайшли свого підтвердження та суперечать матеріалам справи.

Водночас ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 26 грудня 2018 року заочне рішення Вишгородського районного суду Київської області від 31 жовтня 2017 року, на підставі якого було видано виконавчий лист за яким відкрите виконавче провадження, було скасоване, а справу призначено до розгляду за привалами загального позовного провадження.

Відповідно до п. 5 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

14 січня 2019 року до держаного виконавця звернувся ОСОБА_2 , який надав ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 26 грудня 2018 року про скасування заочного рішення.

15 січня 2019 року виконавче провадження було закінчене.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції, виходив з того, що держаним виконавцем під час виконання виконавчого провадження не були порушені права стягувача, держаний виконавець діяв в межах наданих йому повноважень та у спосіб передбачений законом.

При перевірці указаних висновків районного суду у контексті доводів апеляційної скарги позивача апеляційний суд виходить з наступного.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, є доведеними.

Висновки суду щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Всі висновки суду першої інстанції, мотиви, з яких суд вважав встановленою відсутність правових підстав для задоволення заявленого ОСОБА_1 позову, нормативно-правові акти, якими керувався суд при ухваленні рішення, повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення (а.с.132-134).

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга позивача не містить.

Доводи апеляційної скарги про те, що внаслідок невиконання рішення суду Вишгородський ВДВС ГТУЮ у Київській обл. завдав йому матеріальну шкоду у сумі 13 718 грн. 80 коп. відхиляються апеляційним судом як безпідставні, оскільки позивачем не надано жодних доказів на підтвердження вказаного розміру шкоди. У позові не зазначено з яких складових позивачем розрахований указаний розмір шкоди, чи є він реальними збитками чи упущеною вигодою.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що державним виконавцем не здійснюються передбачені законом дії щодо виконання рішення суду не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки доказів незаконних дій та/чи бездіяльності державного виконавця встановлених у передбачених процесуальним законом порядку (ст.ст. 447-453 ЦПК України) суду не надано.

Водночас як правильно встановлено районним судом, держаним виконавцем під час виконання виконавчого провадження не були порушені права стягувача, держаний виконавець діяв в межах наданих йому повноважень та у спосіб передбачений законом.

Крім того, заочне рішення, яке перебувало на примусовому виконанні, скасоване, що дало обґрунтовані підстави для закінчення виконавчого провадження (а.с.125-126).

За таких обставин у суду немає жодних підстав вважати, що унаслідок невиконання рішення суду (у подальшому скасованого) протягом менше ніж трьох місяців з моменту відкриття виконавчого провадження (22 січня 2018 року) до моменту подання позовної заяви ( 10 квітня 2018 року) ОСОБА_1 завдані будь-які збитки з вини органу Державної виконавчої служби.

Враховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.

Керуючись ст. ст. 367-368, 374-375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 10 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий А. А. Пікуль

Судді Д. Р. Гаращенко

Т. О. Невідома