Справа № 2-1384/2010
Провадження № 4-с/316/8/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2019 р.

Енергодарський міський суд Запорізької області у складі

головуючого судді Бульби О.М.

за участю секретаря судового засідання Черкашиної О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання приміщення Енергодарського міського суду Запорізької області, в режимі відеоконференцзв`язку, цивільну справу № 2-1384/2010, провадження № 4-с/316/8/19 за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: посадова особа органу дії якої оскаржуються: заступник начальника відділу Маневицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Наумчук Ольга Володимирівна, стягувач: ОСОБА_2 , на дії державного виконавця тапро зобов`язання вчинення певних дій,-

ВСТАНОВИВ:

0.10.2019 р. до Енергодарського міського суду Запорізької області з вищевказаною скаргою звернувся ОСОБА_1 (далі заявника, ОСОБА_1 ), в якій, вважаючи неправомірними дії заступника начальника відділу Маневицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Наумчук Ольги Володимирівни, які порушують його права, просить суд: визнати неправомірними та скасувати постанови заступника начальника відділу Маневицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Наумчук Ольги Володимирівни від 17.09.2019 р.: про накладення арешту на боржника ОСОБА_1 , в розмірі 72878,73 грн., про встановлення тимчасового обмеження у праві полюванні, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими та аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України (а.с.1-2).

Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 08.10.2019 р. скаргу було прийнято до провадження та призначено до розгляду (а.с.14).

Ухвалою суду від 26.11.2019 р. задоволено клопотання представника заявника адвоката Русін Т.С. та проведення судового засідання по скарзі призначено в режимі відео конференції з Кузнецовським міським судом Рівненської області (а.с.57)

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 : адвокат Русін Тетяна Сергіївна, яка діє на підставі письмового ордеру (а.с.42) та договору по надання правової допомоги адвокатських послуг (а.с.43-44), скаргу підтримала та просила суд її задовольнити.

Заявником ОСОБА_1 , представником Маневицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області (далі Маневицького РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області), належно повідомлених про розгляд справи судом (а.с. 56, 60) клопотань або заяв про відкладення слухання справи, повідомлень про поважність причин неявки - суду надано не було.

Посадовою особою органу дії якої оскаржуються: начальником Маневицького РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області Литвинчук С.М. було надано до суду відзив на скаргу, в якому вважаючи дії державного виконавця такими, що були прийняті та вчиненні відповідно до закону в межах повноважень державного виконавця, а вимоги скарги необґрунтованими та безпідставними, в їх задоволенні просить відмовити (а.с.18-20).

Враховуючи відсутність заперечень, приписи ч. 2 ст. 450 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути скаргу у відсутності заявника ОСОБА_1 та представника Маневицького РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області.

Вислухавши пояснення, дослідивши матеріали скарги та матеріали цивільної справи № 2-1384/2009, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що в провадженні Енергодарського міського суду Запорізької області перебувала цивільна справа № 3-1384/2009 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини (а.с.1 матеріалів справи №2-1384/2009) та рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 08.10.2009р., постановленого у заочному провадженні, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково та, у тому числі, призначено стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітків щомісячно до повноліття дитини, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.07.2009 р. (а.с.5-зворот, а.с.19-10зворот. матеріалів справи № 2-1384/2009). Зазначене рішення набрало законної сили, а отже згідно положень ст.129-1 Конституції України, ст.14 ЦПК України в редакції до 15.12.2017 р. та ст.18 ЦПК України в редакції від 15.12.2017 р. зі змінами, є обов`язковим до виконання.

Енергодарським міським судом Запорізької області по зазначеній цивільній справі було видано виконавчий лист 2-1384/2009 та 27.01.2010 р. відділом державної виконавчої служби Енергодарського МУЮ відкрито виконавче провадження №16922830 з примусового виконання виконавчого листа (а.с.28, 29 матеріалів справи №2-1384/2009).

02.02.2017 р. зазначене виконавче провадження №16922830 було прийнято до провадження Маневицький РВ ДВС у Волинській області.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно ч. 1 ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно п.1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця й іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» № 6 від 07.02.2014р. зі змінами, одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходи щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Вирішуючи питання щодо визнання неправомірним та скасування постанови про накладення арешту на боржника ОСОБА_1 в розмірі 72878,73 грн., суд дійшов висновку, що в цій частині скарга не підлягає задоволенню, оскільки доказів наявності постанови державного виконавця Маневицького РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області про накладення арешту на боржника ОСОБА_1 в розмірі 72878,73 грн. - судом не встановлено, а заявником не надано.

Проте, заявником була надана до матеріалів справи постанова про накладення на ОСОБА_1 штрафу від 17.09.2019р., яка у вимогах скарги відсутня, однак зі змісту самої скарги вбачається посилання заявника на незгоду з розміром заборгованості зазначеного у вказаній постанові.

В обґрунтування незгоди з розміром заборгованості по аліментам, заявник зазначає на те, що йому не було надано державним виконавцем розрахунку заборгованості по аліментам, а також не вірно визначено сам розмір заборгованості, проте, суд вважає такі посилання сторони заявника безпідставним, виходячи з наступного.

Зі змісту заяви до Енергодарського міського суду Запорізької області вхідною датою 10.04.2018 р. про відстрочку виконання судового рішення по справі 2-1384/2009 встановлено, що ОСОБА_1 було відомо в лютому 2017 р. про факт стягнення з нього аліментів Маневицький РВ ДВС у Волинській області (а.с.85 матеріалів справи №2-1384/2009).

Як зазначає представник Маневицького РВ ДВС у Волинській області у відзові на скаргу, ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 26.11.2018 р. було скасовано постанову державного виконавця винесену 13.09.2018 р. про накладення штрафу в сумі 66764,48 грн., яка була оскаржена боржником до суду (а.с.19), зазначене посилання стороною заявника не заперечується, з чого суд робить висновок, що заявнику ОСОБА_1 було відомо, що по визначеним до стягнення аліментам за рішенням суду у відкритому виконавчому провадженні, наявна заборгованість.

Обов`язок повідомлення боржника про заборгованість по аліментам, наявний у випадках передбачених ч.4 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», якими є: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження.

Проте, доказів подання ОСОБА_1 заяви до Маневицького РВ ДВС у Волинській області про надання йому розрахунку, закінчення виконавчого провадження, надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби, надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи суду не надано, а п.1 ч.4 ст.71 зазначеного Закону, судом до уваги не береться, оскільки виконавчий документ вже тривалий час перебуває на виконанні.

Згідно п.1 ч.5, ч.8 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», боржник зобов`язаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення. Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

А отже отримання розрахунку заборгованості по аліментам є правом та обов`язком, у тому числі, безпосередньо боржника у виконавчому провадженні в даному випадку ОСОБА_1 , оскільки підстави цього обов`язку у державного виконавця визначені положеннями ч.4 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» - наявності яких судом не встановлено.

Крім того, згідно ч.8 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Процедура вирішення спору про розмір заборгованості по аліментам визначена ч.3 ст.195 Сімейного кодексу України, оскільки норми VII розділу ЦПК України передбачають, що предметом скарги можуть бути лише процесуальні рішення і дії державного виконавця, а спір щодо розрахунку заборгованості по аліментам вирішується в позовному провадженні шляхом звернення до суду з відповідним позовом на загальних підставах, оскільки ч.3 ст.195 Сімейного кодексу України є спеціальною нормою та її положення вказують на те, що розмір заборгованості по аліментам визначається державним виконавцем та вразі незгоди з ним - спір вирішується по суті судом з визначенням конкретного розміру заборгованості по аліментам (в разі надання позивачем в такій справі власного розрахунку заборгованості по аліментів та його доведення в суді), та не передбачає можливість вирішення такого спору в судовому порядку в рамках здійснення судового контролю за виконанням судових рішень.

Отже, в разі не згоди з розрахунком заборгованості, боржник має право звернутися до суду з відповідною позовною заявою порядку встановленому законодавством.

Наявності рішень суду з цього приводу матеріали справи не містять, підстав вважати, що проведеним розрахунком заборгованості по аліментам державний виконавець порушив права заявника по даній скарзі суд не вбачає.

Частина 14 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», передбачає право державного виконавця накладати штраф на боржника в разі наявності заборгованості по аліментам, який перевищує певний розмір.

Частина 9 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає право державного виконавця, в разі наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, виносить вмотивовані постанови:

1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Доказів, що на дату винесення державним виконавцем Маневицького РВ ДВС у Волинській області Наумчук О.В. постанов, тобто на 17.09.2019 р., заборгованість по аліментам у виконавчому провадження №16922830 була ОСОБА_1 погашена матеріали справи не містять.

Згідно приписів ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст.451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи зазначене, судом не встановлено підстав та доказів вважати неправомірними дії державного виконавця Маневицького РВ ДВС у Волинській області Наумчук О.В. щодо винесення постанов 17.09.2019 р. в рамках виконавчого провадження №16922830 з виконання виконавчого листа №2-1384 виданого 22.01.2010 р. Енергодарським міським судом Запорізької області, а стороною заявника не доведено суду допущення порушень державним виконавцем Маневицького РВ ДВС у Волинській області Наумчук О.В. прав чи свобод ОСОБА_1 , у зв`язку з чим, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні скарги за недоведеністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 12, 13, 18, 76-83, 89, 95, 258-261, 263, 352, 354, 355, 447, 450, 452, 453 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені скарги ОСОБА_1 , заінтересовані особи: посадова особа органу дії якої оскаржуються: заступник начальника відділу Маневицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Наумчук Ольга Володимирівна, стягувач: ОСОБА_2 , на дії державного виконавця та про зобов`язання вчинення певних дій - відмовити.

Повний текст ухвали складено 06.12.2019 р.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 15.12.2017 р. із змінами).

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Суддя О. М. Бульба