Ухвала

05 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 161/18573/18

провадження № 61-18647ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Тітова М. Ю. розглянув касаційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 квітня 2019 року та постанову Волинського апеляційного суду від 22 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

встановив:

16 жовтня 2019 року заявник звернулася до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 квітня 2019 року та постанову Волинського апеляційного суду від 22 серпня 2019 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження, передбаченого статтею 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

У касаційній скарзі Державна служба України з безпеки на транспорті вказала, що повний текст постанови Волинського апеляційного суду від 22 серпня 2019 року було отримано 02 вересня 2019 року та заявила клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, посилаючись на брак штатних працівників та велике навантаження.

Ухвалою Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року вказану касаційну скаргу залишено без руху та встановлено строк для усунення її недоліків.

На виконання вимог вищевказаної ухвали заявником направилено до Верховного Суду клопотання про усунення недоліків, однак у ньому не наведено жодних поважних підстав для поновлення пропущеного строку. Крім того, до вищевказаного клопотання додано копію поштового конверту зі штрихкодовим ідентифікатором 725, на підтвердження того, що оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції заявник отримав 02 вересня 2019 року.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з наступного.

Згідно з частиною першою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 394 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними.

Копію постанови Волинського апеляційного суду від 22 серпня 2019 року вручено Державній службіУкраїни з безпеки на транспорті 02 вересня 2019 року, що підтверджується поштовим конвертом зі штрихкодовим ідентифікатором 725, однак звернувся заявник до суду з касаційною скаргою лише 16 жовтня 2019 року. Зазначені заявником причини пропуску строку на касаційне оскарження не зумовлені особливими і непереборними обставинами, а відтак не є поважними.

Вирішуючи питання про поновлення строку на касаційне оскарження, судом враховано, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував на те, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.

Оскільки Державною службоюУкраїни з безпеки на транспорті не наведено істотних причин пропуску строку на касаційне оскарження вищевказаних судових рішень, які могли б свідчити про наявність непереборних обставин, за яких заявником не подано касаційну скаргу у встановлений законом строк, суд не вбачає підстав для поновлення строку на касаційне оскарження.

Керуючись пунктом 4 частини другої статті 394 ЦПК України,

ухвалив:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 квітня 2019 року та постанову Волинського апеляційного суду від 22 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М. Ю. Тітов