Провадження № 2/761/2571/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Піхур О.В.

за участю :

секретаря судового засідання - Буцан Р.О.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

в с т а н о в и в:

У жовтні 2018 року до Шевченківського районного суду м. Києва подано позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Ухвалою від 12.11.2018 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 10.09.2018 року відповідач позичив у позивача грошові кошти у сумі 50000,00 гривень та зобов`язався повернути їх до 14.09.2018 року, в підтвердження чого була складена письмова розписка та договір позики грошових коштів.

Проте, станом на момент подачі даної позовної заяви, відповідач так і не виконав свої фінансові зобов`язання та не повернув кошти.

Тому, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь борг у сумі 50000,00 грн. та судові витати.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову та просив суд відмовити в його задоволенні. Суду пояснив, що відповідач дійсно отримав від позивача в борг 50000,00 грн., але у зв`язку із скрутним матеріальним становищем не може ці кошти повернути.

Відповідач в судове засідання не з`явився про місце, дату та час судового засідання був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст. 223 ЦПК України).

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, повно та всебічно дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав.

Так, 10.09.2018 року відповідач позичив у позивача грошові кошти у сумі 50000,00 гривень та зобов`язався їх повернути до 14.09.2018 року, в підтвердження чого була складена письмова розписка та договір позики грошових коштів, оригінали яких долучені до матеріалів цієї справи.

Проте, станом на момент подачі даної позовної заяви, відповідач так і не виконав свої фінансові зобов`язання та кошти позивачу не повернув.

Таким чином, станом на момент подачі позовної заяви до суду борг відповідача становить 50000,00 гривень.

Намагання позивача врегулювати даний спір в досудовому порядку позитивного для нього результату не дав, так як відповідач на письмову вимогу позивача повідомив, що на даний час через незадовільний майновий стан він не має змоги повернути кошти.

У відповідності до ст. 14 ЦК України, виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальності, які встановлені договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 1049 ЦК України визначає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі у строк та порядку, що встановлений договором.

Крім того, наслідком порушення договору позичальником стаття 1050 України передбачає, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або невиконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Стаття 625 ЦК України визначає, що боржник не звільняється відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу ,з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором законом.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Отже, в силу вимог ст.ст.76-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити у повному обсязі і стягнути з відповідача на користь позивача борг у сумі 50000,00 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст. 10, 12, 13, 76-81, 141, 258, 263, 265, 273, 274-279 ЦПК України, ст.15, 16, 526, 610, 1049 України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення коштів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг у сумі 50000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 704,80 грн.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року) : до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 296 ЦПК України : апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дата складення повного тексту рішення 05.08.2019р.

Суддя