10.07.2019 Єдиний унікальний номер 205/9197/18
Єдиний унікальний номер 205/9197/18
Провадження № 2/205/623/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2019 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Приходченко О.С.

при секретарі Король Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу та розміру стягуваних аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

12 грудня 2018 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу та розміру стягуваних аліментів.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2018 року позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачеві усунути недоліки з дотриманням вимог п.п. 5, 9 ч. 3 ст. 175, ч. 1 ст. 177 ЦПК України, з метою усунення яких 14 січня 2019 року позивачем було подано виправлений позов.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2019 року позов було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 травня 2019 року підготовче провадження було закрито та справу призначено до судового розгляду.

Позивач у своєму позові посилалася на те, що вона та відповідач з 26 серпня 2006 року перебували у шлюбі, від якого мають двох малолітніх синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2018 року шлюб розірвано. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 лютого 2018 року з відповідача на утримання дітей на користь позивача було стягнуто аліменти у тверді сумі у розмірі 3 000 гривень щомісячно. Діти сторін проживають з позивачем. Позивач вважає, що розмір аліментів підлягає збільшенню, оскільки відповідач наразі має постійне місце роботи та високий заробіток, тому у нього змінився матеріальний стан. ОСОБА_1 у своєму позові просила суд збільшити розмір аліментів, які стягнуто з відповідача на її користь на утримання дітей, і стягнути з відповідача на її користь на утримання малолітніх синів аліменти у розмірі по 1/4 частині з усіх видів його заробітку (доходу) на кожну дитину, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дітьми повноліття. Надала до суду заяву, у якій просила розглянути справи без її участі, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 надала суду заяву, у якій проти задоволення позовних вимог заперечувала, зазначивши, що позивачем не доведено, що матеріальний або сімейний стан позивача або відповідача змінився, також, що матеріальний стан позивача не дозволяє забезпечити нормальний рівень життя дітей. Відповідачем на теперішній час на утримання дітей стягуються аліменти на утримання дітей у розмірі, що не менше, ніж передбачено законом. Заборгованість відсутня. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки обставини, які б зумовили зміну розміру і способу стягуваних аліментів, відсутні.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 і ОСОБА_1 з 26 серпня 2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох малолітніх синів: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 7), і ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8).

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2018 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 9).

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 лютого 2018 року з відповідача на утримання дітей на користь позивача було стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 гривень щомісячно, починаючи стягнення з 01 листопада 2017 року до досягнення старшою дитиною повноліття чи змін у майнову становищі сторін (а.с. 10).

Згідно із ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

На підставі ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

ОСОБА_1 зазначає у позові, що відповідач наразі працює та має стабільний високий заробіток. При цьому, на підтвердження обставин, зазначених у позові, позивачем до суду будь-яких доказів суду надано не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Жодних доказів, що підтверджували б розмір доходів ОСОБА_2 позивачем суду надано не було, не надано суду також доказів, що відповідач працює. Клопотань про витребування доказів, що можуть підтвердити зазначені обставини ОСОБА_1 заявлено не було.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 лютого 2018 року з відповідача на користь позивача на утримання малолітніх дітей стягнуто 3 000 гривень щомісячно. Прожитковий мінімум для дитини до 6 років становить 1 699 гривень (з 01 липня 2019 року), а для дітей від 6 до 18 років - 2 118 гривень.

Абз. 2 ч. 2 ст. 182 СК України встановлено, що гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що становить для дитини до 6 років 849 гривень 50 коп., а для дитини віком від 6 до 18 років 1 059 гривень. Тобто, мінімальний гарантований законом розмір аліментів на двох малолітніх дітей сторін становить 1 908 гривень 50 коп. З відповідача стягуються аліменти на підставі рішення суду у розмірі 3 000 гривень, що є на 50 відсотків більше гарантованого законом мінімального розміру аліментів. Позивач просить суд стягнути з відповідача по ј частині всіх видів заробітку (доходу) щомісячно з ОСОБА_2 на кожну дитину, що становить Ѕ частину його заробітку (доходу), що є порушенням права відповідача на достатній рівень життя.

Абзацом 3 частини 2 статті 182 СК України визначено, що мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Тобто, закон встановлює умову, за наявності якої аліменти можуть бути присуджені у вказаному розмірі. При цьому, у суду відсутні фактичні дані, які дають об`єктивні підстави вважати, що у відповідача наявна можливість сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі.

Частиною 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Таким чином, як на відповідача, так і на позивача покладено рівний обов`язок щодо утримання малолітніх дітей. Об`єктивних причин, з яких позивач не може виконувати обов`язок щодо утримання синів, нею зазначено не було. Розмір стягуваних з відповідача на користь позивача на утримання дітей аліментів є більше, ніж гарантований законом мінімальний розмір. Доказів, що вказаний розмір може бути збільшено, суду надано не було, підстави, зазначені позивачем в позові не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду.

З урахуванням зазначених обставин, у задоволенні позовних вимог позивачеві слід відмовити у зв`язку із недоведеністю обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

У відповідності до ч. 7 ст. 141 ЦПК України, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

ОСОБА_1 при поданні позову до суду була звільнена від сплати судового збору, оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, то судові витрати у справі слід віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 141, ст. 180, ч. 2 ст. 182, ч. 1 ст. 192 СК України, ч. 7 ст. 141, ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) про зміну способу та розміру стягуваних аліментів відмовити.

Судові витрати у справі віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складання.

Суддя: