Провадження № 4-с/643/24/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2019 Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Ференчук О.В.,

при секретарі- Жуковської

представника скаржника Зубко ОГ.О.,

державного виконавця - Вайленко Г.О.,

стягувача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Хакові скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця Міського відділу Державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботин Головного територіального управління юстиції в Харківській області про визнання дій неправомірними,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою на дії державних виконавців Міського відділу Державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботин Головного територіального управління юстиції в Харківській області. Скаргу мотивує тим, що державним виконавцем міськрайонного ВДВС по Харківському району та місту Люботин головного територіального управління юстиції в Харківській області 13 червня 2018 року було відкрито виконавче провадження на підставі дубліката виконавчого листа № 463/4686/19 від 31.05.2018 року по цивільній справі № 2-24831/05 про стягнення з нього ( ОСОБА_2 ) на користь ОСОБА_1 аліментів в розмірі ј частини всіх видів заробітку на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до його повноліття, починаючи з 17 лютого 2005 року.

Копію постанови про відкриття зазначеного провадження на день подачі скарги до суду не отримував, про неї дізнався на підставі отриманної 09 листопада 2018 року постанови від 17.10.2018 року про накаладення штрафу та розрахунку заборгованості по сплаті аліментів.

8 грудня 2018 року при ознайомленні з матерілами виконавчого провадженя № 56522125 він дізнався, що в день вікриття виконавчого після отримання, 12.06.2018 року також було проведено розрахунок заборгованості по аліментах, починаючи з 17 лютого 2005 року, яка склала 92683,24 грн. Крім того, він дізнався про існування постанов про арешт майна боржника та про увстановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 08.08.2018 року, постанови про арешт коштів боржника від 17.10.2018 року.

Вважає, що постанови державних виконавців винесені з порушеннням чинного законодавства, крім того вони не були йому надіслані за відповідним його місцем мешкання та реєстрації, про що він повідомляв останніх.

На підставі викладеного, ОСОБА_2 просив:

- визнати неправомірними дії державних виконавців Міського відділу Державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботин Головного територіального управління юстиції в Харківській області та усунути порушення,

визнати незаконним та скасувати розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 12.06.2018 року,

- визнати незаконною та скасувати постанову головного державного виконавця Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботин Головного територіального управління у Харківській області Щегульної Г.О. від 08.08.2018 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України,

- визнати незаконною та скасувати постанову головного державного виконавця Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботин Головного територіального управління у Харківській області Щегульної Г.О. від 08.08.2018 року про арешт майна боржника,

- визнати незаконною та скасувати постанову головного державного виконавця Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботин Головного територіального управління у Харківській області Щегульної Г.О. від 17.10.2018 року про арешт коштів боржника,

- визнати незаконною та скасувати постанову головного державного виконавця Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботин Головного територіального управління у Харківській області Щегульної Г.О. від 17.10.2018 року про накладення штрафу,

- визнати незаконними дії головного державного виконавця Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботин Головного територіального управління у Харківській області Щегульної Г.О.Ю направлені на реалізацію житла боржника,

- направити виконавчий документ для відкриття виконавчого провадження за місцем реєстрації боржника.

Представник заявника в судовому засідання підтримав заявлені вимоги, наполягав на їх задоволенні.

Державний виконавець в судовому засіданні заперечувала проти задоволення вимог скарги.

Стягувач ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечували проти задоволення скарги. Пояснила, що виконавче провадження було відкрито ще у 2005 році, виконавчий лист про стгнення аліментів було направлено судом на адресу виконавчої служби.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скаргу слід частково задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у Міськрайонному відділі державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботин Головного територіального управління у Харківській області перебуває дублікат виконавчого листа № 643/4686/18, виданого 31.05.2018 р. Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього сина.

12 червня 2018 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню вищезгаданого виконавчого листа.

Відповідно до положень ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання, до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Однак всупереч вимогам ч. 5 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» копія постанови про відкриття виконавчого провадження не була надіслана божникові не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Суду не надано бланку повідомлення служби поштового зв`язку про вручення ОСОБА_2 рекомендованого листа з копією постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до наданого розрахунку по сплаті заборгованості від 12.06.2018 року за період із 17.02.2005 року розмір заборгованості ОСОБА_2 складає 92683,34 грн.

Відповідно до розрахунку по сплаті заборгованості від 01.10.2018 року за період із 17.02.2005 року розмір заборгованості ОСОБА_2 складає 99384,34 грн.

Згідно з ч.ч.1, 3, 8 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України. Пунктом 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 р. (далі Інструкція), зокрема, передбачає, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою ст. 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому ст. 195 СК України.

Дослідивши оскаржувані розрахунки заборгованості по аліментах Мартинова О.С ОСОБА_5 , суд констатує, що аналізовані розрахунки за формою і змістом не відповідають вимогам Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Відповідно довідки Станківської селищної рали Миколаївського району Львівської області № 1007 від 23.11.2018 року, ОСОБА_2 з 03.04.2018 року зареєстрований і мешкає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9)

Таким чином спірні розрахунки не містять обов`язкових відомостей, що повинні в них бути, зокрема: розмір доходу/середня заробітна плата працівника для цієї місцевості.

Виходячи із наведеного вище, суд приходить до висновку, що стягувач, як сторона виконавчого провадження, має право на отримання від державного виконавця розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за тією формою щодо його змістовності, що визначена Інструкцією. А отже, слід констатувати, що має місце порушення такого права стягувача на належне у встановленому порядку інформування про стан заборгованості.

Таким чином і постанова про накладення шитрафу від 17.08.2018 року підлягає скасуванню.

Відповідно до положень розділу XVI « Особливості виконання рішень про стягнення аліментів», стягнення аліментів за виконавчими листами за минулий час проводиться в межах десятирічного строку, що передував пред`явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим документом, пред`явленим до виконання, утримання аліментів не проводилося у зв`язку з розшуком боржника, стягнення аліментів має здійснюватись за весь період незалежно від установленого десятирічного строку та досягнення повноліття особою, на утримання якої присуджені аліменти.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 194 СК України в редакції, дія якої була чинна на момент пред`явлення виконавчого листа, а саме 12 червня 2018 року, аліменти за минулий час могли бути стягнуті за минулий час, але не більше як за три роки, що передували пред`яленню виконавчого листа до виконання.

Згідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

В процесі виконання вищезгаданого виконавчого провадження 08.08.2018 року було винесено постанови про встанолення тимчасового обмеження боржника ( ОСОБА_2 ) у праві виїзду за межі України, постанову про арешт майна боржника, 17.10.2018 року постанову про арешт коштів боржника ( ОСОБА_2 )

Згідно пункту 18 частини 3 статті 11 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням. Аналогічна норма міститься в положеннях Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" можуть тимчасово бути обмежені у виїзді лише у разі якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань

Таким чином законодавчо встановлено, що обмеження боржника в праві пересування можливо лише у випадку якщо така особа ухиляється від виконання вимог державного виконавця та від виконання рішення суду.

Із матеріалів справи не вбачається доказів будь - яких дій боржника по справі, котрі могли б свідчити саме про ухилення або перешкоджання виконанню рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Пунктом 8 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5визначено, що на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

В оскаржуваній постанві про арешт коштів боржника від 17.10.2018 року відсутні зазначені вимоги.

Крім того, постанова про арешт майна боржника також складена з порушенням вищезазначеної Інструкції з організації примусового виконання рішень

Вимоги ОСОБА_2 щодо визнання незаконними дії головного державного виконавця Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботин Головного територіального управління у Харківській області Щегульної Г.О., направлені на реалізацію житла боржника не підлягають задоволенню, тому як мають передчасний характер.

Вимоги заявника ОСОБА_2 про направлення виконавчого документ для відкриття виконавчого провадження за місцем його реєстрації задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини 1 статті 24 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, або заперечень, крім випадків, встановлених цим Законом.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 447-452 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця Міського відділу Державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботин Головного територіального управління юстиції в Харківській області про визнання дій неправомірними задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії державних виконавців Міського відділу Державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботин Головного територіального управління юстиції в Харківській області щодо виконання дубліката виконавчого листа № 643/4686/18-ц, виданого Московським районим судом м. Харкова 31.05.2018 року.

Зобов`язати державного виконавця направити копії постанови про відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа № 643/12050/16-ц, виданого Московським районим судом м. Харкова 19.03.2018 року від 22.03.2018 року та копію постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію та інші доходи боржника від 06.06.2018 року.

Визнати незаконним та скасувати розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, зроблений 12.06.2018 року державним виконавцем Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботин головного територіального управління у Харківській області Стояновим Антоном Сергійовичем.

Визнати незаконною та скасувати постанову головного державного виконавця Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботин Головного територіального управління у Харківській області Щегульної Ганни Олександрівни від 08.08.2018 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Визнати незаконною та скасувати постанову головного державного виконавця Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботин Головного територіального управління у Харківській області Щегульної Ганни Олександрівни від 08.08.2018 року про арешт майна боржника.

Визнати незаконною та скасувати постанову головного державного виконавця Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботин Головного територіального управління у Харківській області Щегульної Ганни Олександрівни від 17.10.2018 року про арешт коштів боржника.

Визнати незаконною та скасувати постанову головного державного виконавця Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботин Головного територіального управління у Харківській області Щегульної Ганни Олександрівни від 17.10.2018 року про накладення штрафу.

В іншій частині позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в п`ятнадцятиденний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги.

Суддя О.В. Ференчук