Постанова

Іменем України

31 липня 2019 року

м. Київ

справа №606/1529/16-ц

провадження №61-33460св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С. (суддя-доповідач),

суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Сердюка В. В., Фаловської І. М.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення літньої кухні з правом її реконструкції під житло та реальний поділ земельної ділянки необхідної для обслуговування виділених будівель, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 30 червня 2017 року у складі судді Марціцкої І. Б. та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 08 серпня 2017 року у складі колегії суддів: Шевчук Г. М., Міщій О. Я., Ткач З. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

1. У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому просила: виділити їй літну кухню з правом її реконструкції під житло, що є при житловому будинку АДРЕСА_1 ; відповідачу залишити на праві власності житловий будинок в цілому та реально поділити земельні ділянки загальною площею 0,3041 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, ведення особистого селянського господарства, розміщених за вказаною адресою, в частках, необхідних для обслуговування виділених будівель відповідно до висновку експертизи.

2. Позовна заява мотивована тим, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину позивачу на праві власності належить 1/3 частина житлового будинку по АДРЕСА_1 . Власником 2/3 частин вказаного будинку є відповідач ОСОБА_2 . Позивач просить виділити їй літню кухню з правом реконструкції під окремий житловий будинок, так як вона не має іншого житла, а проживати в одному будинку з відповідачем та його сім`єю не може через непорозуміння між сторонами.

3. Позивач просила врахувати висновок судової будівельно-технічної експертизи від 02 вересня 2013 року, в якому вказані варіанти поділу будинку та земельних ділянок. Також указала, що нею отримано дозвіл виконавчого комітету Теребовлянської міської ради Тернопільської області на здійснення реконструкції літної кухні під житловий будинок та погоджується сплатити відповідачу грошову компенсацію, яка визначена у висновку експертизи.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

4. Рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області

від 30 червня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

5. Рішення суду першої інстанції мотивоване відсутністю правових підстав для задоволення вимог. Висновок експерта від 02 вересня 2013 року, на який посилається позивач, є необґрунтованим, оскільки у даній справі будівельно-технічна експертиза судом не призначалась та не проводилась. При відсутності можливості провести поділ будинку, при відсутності вимог про встановлення порядку користування будинком поділ земельної ділянки для обслуговування будівель не може бути проведено.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

6. Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 08 серпня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Рішення Теребовлянського районного суду від 30 червня 2017 року залишено без змін.

7. Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для його скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, відсутні.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

8. У касаційній скарзі, поданій у серпні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

9. Касаційна скарга мотивована тим, що суд безпідставно не врахував доводи позивача про те, що літня кухня не може бути самостійним об`єктом для виділу, як належної їй частки, оскільки, у встановленому законом порядку, надано дозвіл на її переобладнання і реконструкцію під житло. Приміщення літньої кухні є окремою будівлею, використовується відповідачем під житло, облаштоване газо та електропостачанням і технічно може використовуватись як самостійний об`єкт. Також залишено поза увагою згоду позивача на виплату різниці у вартості часток.

10. Касаційна скарга також містить посилання на неправомірне відхилення наданого позивачем висновку експерта від 02 вересня 2013 року та зазначено про відсутність жодних заперечень щодо цього висновку з боку відповідача, а відтак, потреби у призначенні у справі ще однієї будівельно-технічної експертизи не було. Судом не враховано, що з часу проведення експертизи від 02 вересня 2013 року і до дня розгляду справи жодних переобладнань чи добудов не проводилось, чого не заперечувалось відповідачем.

11. Аргументом касаційної скарги також є те, що відмова у позові позбавляє її права власності на належну їй частку.

Доводи інших учасників справи

12. Доводи заперечень ОСОБА_2 на касаційну скаргу зводяться до того, що оскаржені судові рішення є законними та обґрунтованими, ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи касаційної скарги висновки суду не спростовують.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

13. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі, справу витребувано з суду першої інстанції.

14. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня

2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

15. Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення»

ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

16. Статтею 388 ЦПК України встановлено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

17. У травні 2018 року матеріали справи надійшла до Верховного Суду.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

18. Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

19. Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

20. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

21. Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

22. ОСОБА_1 є власником 1/3 частини жилого будинку і приміщення для зберігання пального та літньої кухні по АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 10 січня 1984 року, виданим Теребовлянською державною нотаріальною конторою, та реєстраційним посвідченням

від 15 лютого 1984 року, виданим Тернопільським обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації.

23. ОСОБА_2 належить 2/3 частин жилого будинку і приміщення для зберігання пального та літньої кухні по АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 07 грудня 1983 року, виданим Теребовлянською державною нотаріальною конторою, та реєстраційним посвідченням

від 15 лютого 1984 року, виданим Тернопільським обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації.

24. Житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами

по АДРЕСА_1 знаходиться на земельній ділянці (призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд) площею 0,1000 га, власникам якої є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується виданими їм 08 серпня 2006 року державними актами на право власності на земельну ділянку.

25. Відповідно до державних актів на право власності на земельну ділянку від 08 серпня 2006 року, виданих відповідно ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , останнім на праві спільної власності також належить земельна ділянка площею 0,2041 га для ведення особистого селянського господарства по

АДРЕСА_1 .

26. Позивач ОСОБА_1 проживає в квартирі

АДРЕСА_2 , власником якої є ОСОБА_3

27. Згідно з рішенням виконавчого комітету Теребовлянської міської ради від 26 квітня 2016 року ОСОБА_1 надано дозвіл на виготовлення проектно-технічної документації реконструкції літньої кухні під житловий будинок по

АДРЕСА_1 .

28. Згідно наданого позивачем висновку експерта від 02 вересня 2013 року, який проводив судову будівельно-технічну експертизу, що призначалася Теребовлянським районним судом Тернопільської області у іншій справі, житловий будинок по АДРЕСА_1 під літ. А-1 поділу по 1/3 та 2/3 не підлягає. Можливим варіантом розподілу житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , при яких співвласнику 2/3 ідеальних частин залишити житловий будинок, а співвласнику 1/3 ідеальних частин виділити літню кухню з подальшим проведенням її реконструкції під житловий будинок є наступний: співвласнику 2/3 надати будинок під літ А-1 вартістю 24 314,66 грн (додаток № 2 таблиця № 1), а співвласнику 1/3 надати літню кухню під літ В та сарай під літ Б (ІІІ) вартістю 45 516,06 грн (додаток № 2 таблиця № 1 синій колір). Згідно із запропонованим варіантом розподілу встановлено грошову компенсацію за відхилення від ідеальної частки у вартості будинковолодіння, а саме: співвласник 1/3 частки повинен сплатити грошову компенсацію співвласнику 2/3 частки у розмірі 22 240 грн.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

29. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду вирішення справи.

30. Відповідно до вимог частин першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

31. Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

32. У справі, яка переглядається, предметом позову є виділ частки у майні, що є у спільній частковій власності сторін, а саме, виділення літньої кухні з правом її реконструкції під житло та реальний поділ земельної ділянки необхідного для обслуговування виділених будівель.

33. Поняття спільної часткової власності визначено у частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності.

34. Право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

35. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.

36. Частиною третьою статті 358 ЦК України встановлено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

37. Згідно з частинами першою-другою статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

38. Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

39. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

40. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

41. Відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

42. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

43. Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України, виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності.

44. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести з несуттєвим відступленням від розміру ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

45. Визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників.

46. Отже, поділ нерухомого майна в натурі та виділ частки у майні, яке перебуває у спільній частковій власності не є тотожними.

47. Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України, виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності.

48. Статтею 380 ЦК України визначено, що житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання.

49. Відповідно до частин першої та другої статті 186 ЦК України річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов`язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю, а приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом.

50. Житловий будинок може складатися власне із самого будинку або з будинку та інших приміщень, що забезпечують нормальне проживання в ньому людини (наприклад, гараж, погріб, сарай, відокремлений санвузол тощо). У цьому випадку будинок є головною річчю, а різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і становлять з будинком одне ціле і не є самостійними нерухомими речами.

51. З обставин справи, встановлених судами попередніх інстанції, слідує, що між сторонами у справі існує спір щодо житлового будинку АДРЕСА_1 , поділ якого є неможливим.

52. Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 19 грудня 2013 року, яке набрало законної сили, ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позову про поділ спірного будинку ( а. с. 107-115).

53. У позовній заяві ОСОБА_1 просила виділити їй, як співвласнику майна, літню кухню з правом її реконструкції під житло, що є при спірному житловому будинку.

54. Позивач у судовому засіданні вказала на відсутність потреби проводити експертизу на визначення інших варіантів виділу житлового будинку, оскільки вважала достатньо обґрунтованим висновокексперта від 02 вересня 2013 року, яким передбачено варіант виділу літньої кухні під реконструкцію в житловий будинок.

55. Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна (далі - об`єкти нерухомого майна), крім земельних ділянок, та застосовується суб`єктами господарювання, які здійснюють технічну інвентаризацію об`єктів нерухомого майна (далі - суб`єкти господарювання) при підготовці проектних документів щодо можливості проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року №55 (далі - Інструкція). Поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна або Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна.

56. Пунктом 3.10 Інструкції визначено, що суб`єкт господарювання готує Висновок щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна для укладення договору про виділ в натурі частки з об`єкта нерухомого майна або договору про виділ частки з об`єктів нерухомого майна, що є у спільній частковій власності.

57. У пункті 3 Державних будівельних норм України В.3.2-2-2009 Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 22 липня

2009 року № 295, наведено поняття реконструкції об`єкта нерухомості, відповідно до якого реконструкція житлового будинку - перебудова житлового будинку з метою поліпшення умов проживання, експлуатації, зміни кількості житлових квартир, загальної і житлової площі тощо у зв`язку зі зміною геометричних розмірів, функціонального призначення, заміною окремих конструкцій, їх елементів, основних техніко-економічних показників.

58. Обмежившись посиланням на відмову позивача у проведенні експертизи, суд прийшов висновку про неможливість виділу частки позивача у праві спільної часткової власності. При цьому, суд залишив поза увагою порядок проведення робіт з виділу частки у нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, визначений Інструкцією. Зокрема, не витребував Висновок відповідного суб`єкта господарювання, який здійснює технічну інвентаризацію об`єктів нерухомого майна щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна.

59. Крім того, суд не дав жодної правої оцінки наданому позивачем рішенню виконавчого комітету Теребовлянської міської ради від 26 квітня 2016 року про надання ОСОБА_1 дозволу на виготовлення проектно-технічної документації реконструкції літньої кухні під житловий будинок по АДРЕСА_1 окремо та у сукупності із іншими доказами у справі та встановленими фактичними обставинами.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

60. У силу положень статті 400 ЦПК України касаційний суд позбавлений процесуальної можливості встановлювати нові обставини, які не були встановлені судами попередніх інстанції, та давати оцінку доказам, які судами не досліджено, а відтак, не має можливості вирішити спір по суті за результатами касаційного перегляду.

61. Згідно з пунктами 1, 2 частини третьою статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

62. За таких обставин, коли фактичні обставини для правильного вирішення справи апеляційним судом не встановлені, судові рішенні не можуть вважатись законними і обґрунтованими та в силу статті 411 ЦПК України підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області

від 30 червня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 08 серпня 2017 рокускасувати.

3. Справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська