Справа № 495/1597/19
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

12 грудня 2019 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючої одноособово судді Шевчук Ю.В.,

при секретарі Завацької І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровську цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району про визнання права власності в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

В судовому засіданні адвокат Каланжов Владислав Іванович, який діє в інтересах позивачки ОСОБА_1 , підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала заяву свого адвоката.

В судове засідання представник відповідача Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району не з`явився, однак надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує, просить винести законне і обґрунтоване рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за слідуючими підставами.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 27.01.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №119.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 2,82 га, земельна ділянка № НОМЕР_2 , масив № НОМЕР_3 розташованої на території Мологівської сільської ради, Білгород-Дністровського району Одеської області, виділеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ОД №037037, виданого 11.11.2002 року Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією та будинку АДРЕСА_1 .

За життя ОСОБА_2 було складено заповіт, посвідчений 18.05.2009 року секретарем Мологівської сільської ради Гаврилюк Г.П.(а.с. 7)

Згідно цього заповіту, ОСОБА_2 заповіла належний їй будинок АДРЕСА_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Також згідно цього заповіту, ОСОБА_2 заповіла належну їй земельну ділянку площею 2,82 га, земельна ділянка № НОМЕР_2 , масив № НОМЕР_3 розташовану на території Мологівської сільської ради, Білгород-Дністровського району Одеської області, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ОД №037037 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Іваницького О.Ю. для оформлення спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , проте 08.02.2019 року отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку площею 2,82 га, земельна ділянка № НОМЕР_2 , масив № НОМЕР_3 розташовану на території Мологівської сільської ради, Білгород-Дністровського району Одеської області.

Згідно відповіді завідувача Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Саданова О.В. згідно Спадкового реєстру спадкова справа до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 не заводилась.

У пункті 23 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Як роз`яснено в підпункті 3.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільний і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до положень ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців0.

Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину.

Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов`язок спадкоємців, а їх право.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.

Згідно положень статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно ч. 1, 2 статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1, 2 статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Згідно статті 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно статті 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 6 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказі в їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, приймаючи до уваги все наведене вище, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 до Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом обґрунтованими, доведеними, тобто такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.328 ч.1, 1516-1218, 1261 ч.1, 1268, 1296, 1297 ЦК України, ст.ст.12, 13, 81, 128, 223, 247, 259, 263, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , право власності на: земельну ділянку площею 2,82 га, яка призначена для товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: Мологівська сільська рада, масив № НОМЕР_3 , земельна ділянка № НОМЕР_2 , яка на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії IV-ОД №037037, виданого 11 листопада 2002 року, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 3821, належить ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: