ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2019 року

м.Суми

Справа №592/2246/19

Номер провадження 22-ц/816/3462/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Хвостик С. Г. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Левченко Т. А.

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 квітня 2019 року в складі судді Князєва В.Б., ухваленого у м. Суми, повний текст якого складений 16 квітня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року Приватне акціонерне товариство «ПРОСТО-страхування» звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення виплаченої суми страхового відшкодування в розмірі 39820 грн.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 квітня 2019 року позов ПрАТ «ПРОСТО-страхування» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «ПРОСТО-страхування» витрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 39820 грн, витрати по оплаті судового збору в розмірі 1921 грн, витрати на правову допомогу в розмірі 3000 грн, а всього 44741 грн.

Не погоджуючись з судовим рішенням, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

При цьому, ОСОБА_1 послався на те, що не здійснював жодних платежів по оплаті полісу обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за № АК/5855455, тому, на його думку, договір страхування не набрав чинності, а автомобіль марки ВАЗ 21099 на момент вчинення дорожньо - транспортної не був забезпеченим транспортним засобом, у зв`язку з чим ПрАТ «ПРОСТО-страхування» не мало право здійснювати страхову виплату. Крім того, заявник апеляційної скарги вважає, що платіж, внесений 02 березня 2017 року, не можна вважати страховим, оскільки сам договір страхування на той момент ще не набрав чинності. У той же час, ОСОБА_1 зазначив, що страховик здійснив завищену страхову виплату по не чинному договору обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності, так як оцінка ринкової вартості розміру матеріальної шкоди пошкодженого автомобіля марки Daewoo SENS проводилася за його відсутності. При цьому, як він вказав, підпис вчинений від його імені, який міститься у звіті за № 039, йому не належить. Також, відповідач наголосив, що поліс обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за № АК/5855455 не відповідає вимогам Інструкції «Про порядок заповнення бланку поліса обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки у графі «сплачений» міститься лише запис про дату оплати, а дані щодо часу, номера і виду платіжного документу відсутні, тому належних доказів щодо сплати страхового платежу згідно з умовами договору від 07 березня 2017 року матеріали справи не містять. Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 послався на те, що суд першої інстанції помилково вважав, що між сторонами на момент дорожньо - транспортної пригоди був укладений поліс обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за № АК/5855455. Крім того, відповідач в апеляційній скарзі не погоджується з висновком місцевого суду про те, що на момент вчинення дорожньо - транспортної пригоди він знаходився в стані алкогольного сп`яніння, так як до адміністративної відповідальності його було притягнуто саме у зв`язку з відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння, тому, як вказав ОСОБА_1 , суд помилково послався на п.п. 38.1.1 ч. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

ПрАТ «ПРОСТО-страхування» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. При цьому, позивач вказав, що за чинним законодавством договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу. До того ж, товариство звернуло увагу на ту обставину, що на момент скоєння дорожньо - транспортної пригоди відповідач вважав чинним поліс обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за № АК/5855455, оскільки пред`явив його працівникам поліції та особисто звернувся до позивача з повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку. Крім того, ПрАТ «ПРОСТО-страхування» зазначило, що жодних заяв від відповідача про розірвання полісу або визнання його неукладеним не надходило, у судовому порядку він не визнавався не укладеним, недійсним чи не чинним. Також позивач зауважив, що факт вчинення відповідачем дорожньо - транспортної пригоди в стані алкогольного сп`яніння підтверджується постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 грудня 2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпА. Також товариство просить апеляційний суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу, понесені ним на підготовку відзиву на апеляційну скаргу в розмірі 4000 грн.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вирішуючи позовні вимоги, суд першої інстанції вважав доведеним факт керування відповідачем транспортного засобу у стані алкогольного сп`яніння під час вчинення дорожньо - транспортної пригоди, тому, виходячи з п. 38.1.1 ч. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», задовольнив регресні вимоги страхової компанії та стягнув з відповідача виплату проведеного позивачем страхового відшкодування в розмірі 39820 грн.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 10 жовтня 2017 року 18-30 год. на проспекті Курському в м.Суми сталася дорожньо-транспортна пригода за участю ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи у стані з явними ознаками алкогольного сп`яніння, але від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, та ОСОБА_2 , який керував автомобілем Daewoo SENS, реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с. 10 - 11).

Підтвердженням того, що вказані дії з боку відповідача мали місце та вчинені вони саме ОСОБА_1 є вирок суду у кримінальній справі та постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили і відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України є обов`язковими для суду, що розглядає дану цивільну справу.

Зокрема, вироком Ковпаківського районного суду міста Суми від 23 березня 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та призначено йому покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у вигляді штрафу в розмірі двохсот тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3910 грн, без позбавлення права керувати транспортними засобами (а.с. 14 - 15).

Крім того, з постанови Ковпаківського районного суду міста Суми від 04 грудня 2017 року вбачається, що ОСОБА_1 10 жовтня 2017 року о 18 год. 30 хв. в м. Суми по проспекту Курському керував транспортним засобом ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, чого він і сам не заперечував. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився. За фактом вчинення ОСОБА_1 порушення правил дорожнього руху його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та стягнуто з нього штраф у розмірі 10200 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами на один рік (а.с.12 - 13).

Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 була застрахована в ПрАТ «ПРОСТО-страхування» на умовах полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за № АК/5855455, укладеного 07 березня 2017 року. Забезпеченим транспортним засобом зазначено автомобіль ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_1 (ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну - сто тисяч гривень, франшиза - 0 грн) (а.с. 5).

12 жовтня 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до страховика ПрАТ «ПРОСТО-страхування» з повідомленнями про дорожньо-транспортну пригоду за участю забезпеченого транспортного засобу (а.с. 6 - 9).

Крім того, 24 жовтня 2017 року за участю ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та представника ПрАТ «ПРОСТО-страхування» Федоренка І.І. експертом Сітало Є.В. був проведений огляд автомобіля марки Daewoo SENS, реєстраційний номер НОМЕР_2 , про що складений відповідний акт (а.с. 32).

До того ж, цього ж дня, тобто 24 жовтня 2017 року, за участю вищевказаних осіб був проведений додатковий огляд пошкодженого транспортного засобу марки Daewoo SENS, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що підтверджується Додатковим актом огляду (а.с. 34).

На підставі звіту про незалежну експертну оцінку ринкової вартості колісного транспортного засобу і розміру матеріального збитку, заподіяного його власнику в результаті пошкодження автомобіля марки Daewoo SENS, реєстраційний номер НОМЕР_2 , складеного суб`єктом оціночної діяльності Сітало Є.В. у 2018 році, розмір матеріального збитку, завданого власникові досліджуваного транспортного засобу, визначено у сумі 39820 грн (а.с. 16 - 55).

Відповідно до платіжного доручення N 9493 від 30 травня 2018 року ПрАТ «ПРОСТО-страхування» перерахувала ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 39820 грн (а.с. 60).

19 липня 2018 року позивач направив на ім`я ОСОБА_1 регресну вимогу, в якій просив відповідача сплатити витрати по сплаті страхового відшкодування в розмірі 39820 грн (а.с. 61). Проте, матеріали даної справи не містять доказів про сплату відповідачем на користь страховика коштів у вказаному розмірі.

Виходячи з вимог ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Нормами п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У ч. 1 ст. 1191 ЦК України йдеться про те, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно з підпунктом «а» п. 38.1.1 ч. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, встановлені в справі обставини дають підстави стверджувати, що саме з вини відповідача ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом, перебуваючи у стані з явними ознаками алкогольного сп`яніння, відбулося пошкодження транспортного засобу марки Daewoo SENS, реєстраційний номер НОМЕР_2 , та третій особі була заподіяна матеріальна шкода в сумі 39820 грн, розмір якої підтверджується звітом суб`єкта оціночної діяльності, яку позивач відшкодував, а тому позовні вимоги на підставі ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підлягають задоволенню шляхом стягнення в порядку регресу з відповідача в користь позивача страхового відшкодування у розмірі 39820 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не здійснював жодних платежів по оплаті полісу обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тому договір страхування не набрав чинності, а автомобіль марки ВАЗ 21099 на момент вчинення дорожньо - транспортної не був забезпеченим транспортним засобом не знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами.

У той же час, істотними умовами договору страхування відповідно до ст. 982 ЦК України є: 1) предмет договору; 2) страховий випадок; 3) розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума); 4) розмір страхового платежу і строки його сплати; 5) строк договору; 6) інші умови, визначені актами цивільного законодавства.

Згідно з ст. 18 Закону України «Про страхування» факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування. Договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування.

Отже, законодавець у вказаній нормі закону розмежував поняття «укладення» договору і «набрання ним чинності». Договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування. Тобто, момент укладення договору може не збігатися з моментом набранням ним чинності. Юридичне значення має той факт, що коли договір страхування укладено, але перший платіж не внесено (тобто договір не набрав чинності), страховик не зобов`язаний здійснювати страхову виплату, навіть якщо випадок відбувся.

З матеріалів справи вбачається, що укладення між сторонами договору страхування цивільно-правової відповідальності водія ОСОБА_1 підтверджується полісом за № АК/5855455, відповідно до якого страховий платіж у сумі 324 грн був сплачений 02 березня 2017 року, датою укладення договору зазначено 07 березня 2017 року, а строк його дії вказаний з 11 березня 2017 року по 10 березня 2018 року.

Ураховуючи викладене, колегії суддів вважає, що у даній справі знайшов своє підтвердження факт укладення договору страхування, який набрав чинності та був чинний на момент скоєння дорожньо - транспортної пригоди. При цьому, сторони погодили істотні умови договору, зокрема, строк дії договору з 11 березня 2017 року по 10 березня 2018 року та розмір страхового платежу в сумі 324 грн, який відповідач сплатив 02 березня 2017 року.

Таким чином, посилання відповідача в апеляційній скарзі на ту обставину, що страховий платіж за договором страхування становить 370 грн або він взагалі не був сплачений, не заслуговують на увагу колегії суддів.

Ті обставини, що у страховому полісі за № АК/5855455 містяться лише записи про дату та суму оплати страхового платежу, а дані щодо часу, номера і виду платіжного документу відсутні, не дають підстав стверджувати, що договір не набрав чинності.

Крім того, колегія суддів враховує і те, що 12 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звертався до ПрАТ «ПРОСТО-страхування» з повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку, при цьому, він був попереджений про відповідальність за надання завідомо неправдивих відомостей, про що свідчить його підпис у повідомленні. Тобто, такі дії відповідача фактично свідчать про те, що на час вчинення дорожньо - транспортної пригоди він визнавав договір страхування укладеним та таким, що набрав чинності.

Твердження відповідача в апеляційній скарзі про помилковість висновку місцевого суду про те, що на момент вчинення дорожньо - транспортної пригоди він знаходився в стані алкогольного сп`яніння, оскільки до адміністративної відповідальності його притягнуто у зв`язку з відмовою проходження огляду на стан сп`яніння, не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, оскільки є таке, що набрало законної сили судове рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 04 грудня 2017 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідальність за якою настає, в томі числі і за керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного сп`яніння, в якому йдеться про те, що відповідач на момент вчинення дорожньо - транспортної пригоди курував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння, що він і сам підтвердив під час дачі пояснень у справі про адміністративне правопорушення.

Доводи апеляційної скарги, що стосуються завищеного розміру страхової виплати є безпідставними, оскільки визначені у звіті про розмір матеріального збитку за № 039 складники транспортного засобу марки Daewoo SENS, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що підлягають заміні чи відновленню, відповідають встановленим пошкодженням, які вказані в акті огляду транспортного засобу та додатковому акті огляді від 24 жовтня 2017 року. Разом з тим, відповідач не надав належних та допустимих доказів того, що огляд автомобіля 24 жовтня 2017 року, який був зафіксований у вказаних актах, проводився без його участі, а підпис в актах йому не належить. При цьому, під час огляду автомобіля 24 жовтня 2017 року відповідач не висловив заперечень щодо встановлених пошкоджень.

Інші доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду про задоволення позову також не спростовують і не містять посилань на такі порушення, які б слугували підставою для скасування рішення суду.

Відтак, колегія суддів вважає, що судом з`ясовані обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, його висновки відповідають вимогам закону та обставинам справи, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

За таких обставин, коли суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому таке судове рішення необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, надану представником позивача адвокатом Синюк С.Л., то в задоволенні вказаного клопотання необхідно відмовити у зв`язку з відсутністю доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат, про що йдеться у п. 2 ч. 2 ст. 137 УПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375; 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 квітня 2019 року у даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 12 червня 2019 року.

Головуючий: С.Г. Хвостик

Судді: Т.А. Левченко

О.І. Собина