Провадження № 2/331/1017/2019
Справа № 317/1766/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2019 року місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі :

головуючого судді - Скользнєвої Н.Г.,

за участю: секретаря - Постарнак М.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) про зменшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

22.04.2019 р. до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в якій позивач просить суд: зменшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 1/4 частин всіх видів заробітку щомісячно, встановлених рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09.09.2015р., ухваленого по справі № 331/5196/15-ц, на 1/6 частину всіх видів заробітку ОСОБА_1 щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття.

Як на правові підстави заявленої вимоги позивач посилається на статті 182, 192 СК України.

У відповідності до ч. 6 ст. 187 ЦПК України судом 23.04.2019 р. зроблений запит до Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача по справі.

13 травня 2019 року до суду надійшла відповідь на запит суду, згідно якої відповідач ОСОБА_2 з 03.09.2008 року по теперішній час зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 . (а.с. 15)

Ухвалою суду від 13 травня 2019 року зазначену справу прийнято до розгляду та відкрито провадження по ній, вирішено розглядати у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін. (а.с. 17-18)

Ухвалою суду від 11 червня 2019 року вирішено розгляд справи провадити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, розгляд справи призначений на 05 липня 2019 року 11 годину 40 хвилин. (а.с. 26-27)

Позивач у судове засідання, призначене на 05 липня 2019 року, не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить наявна в матеріалах справи розписка про отримання повістки, згідно якої ОСОБА_1 , 13.06.2019 р. особисто отримав повістку про виклик до суду на 05.07.2019 р. (а.с. 29) Причини своєї неявки позивач суду не повідомив.

Відповідач у судове засідання, призначене на 05 липня 2019 року, не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове відправлення № 69 2, яке повернулося на адресу суду із зазначенням працівника пошти «адресат відсутній». (а.с. 42)

В судове засідання, призначене на 01 серпня 2019 року, позивач або його повноважний представник вдруге не з`явилися, хоча про час, день і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать матеріали справи. Причини своєї неявки позивач або його представник суду не повідомили.

В матеріалах справи відсутні заяви або клопотання про відкладення розгляду справи або розгляд справи за відсутності позивача або її представника.

Відповідач у судове засідання, призначене на 01 серпня 2019 року, не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчать матеріали справи (поштове повідомлення № 69 4, згідно якого ОСОБА_2 , 17.07.2019 р. особисто отримала повістку про виклик до суду).

Статтею 210 ЦПК України визначено, що суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Крім того, однією з основних вимог до поведінки судді, закріплених у ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» : - суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Відповідно до ст.ст. 128, 130 ЦПК України, які встановлюють порядок виклику сторін у судове засідання, судова повістка, разом із розпискою надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі і вручається службовій особі, яка розписується про одержання повістки, у разі, якщо сторона у справі є юридичною особою (ч. 6 ст. 128). Розписки про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день, особами, які її вручили повертається до суду (ч. 2 ст. 130).

Виходячи з системного аналізу норм процесуального права, слід вважати, що повторною неявкою є друга поспіль неявка позивача або його представника, якщо він обидва рази був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Крім того, причини повторної неявки значення не мають.

Таким чином, в силу ч.3 ст. 131 ЦПК України, суд визнає, що позивач та її повноважний представник вдруге поспіль не з`явилися до суду.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 223, п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений представник позивача або позивач повторно не з`явилися в судове засідання без поважних причин або повторно не повідомили про причини неявки, якщо від них не надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

Згідно ч.4 ст.10 ЦПК України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні у справі «Калашников проти Росії», Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаному Рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст.17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Вищевказані норми процесуального права мають сприяти розглядові цивільних справ у розумні строки, оскільки неявка до суду позивача може свідчити про втрату ним інтересу до вирішення справи, а вирішення спору у такому випадку було б порушенням принципу диспозитивності.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати права і виконувати процесуальні обов`язки.

В порушення зазначеної норми процесуального права та не зважаючи на прийняті судом заходи для сприяння здійсненню позивачем або її повноважним представником своїх прав, останні не виконали покладені не них процесуальні обов`язки та двічі поспіль у судове засідання не з`явилися.

Зазначені обставини свідчать про те, що неявки позивача або її повноважного представника у судові засідання є наміром затягнути розгляд справи по суті, яке в свою чергу суперечить вимогам ст. 210 ЦПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд справи судом упродовж розумного строку.

У зв`язку з тим, що в матеріалах справи відсутні заяви позивача або її повноважного представника про розгляд справи за їх відсутності, суд вбачає законні підстави для залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Із зазначеного слідує, що залишення позовної заяви без розгляду у відповідності до ст. 257 ЦПК України не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, а відповідно і не позбавляє права позивача на повторне звернення до суду із позовом.

Керуючись ч. 3 ст. 131, ч.5 ст.223, п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) про зменшення розміру аліментів, залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу його право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Повний текст ухвали складено 01 серпня 2019 року.

Особам, які не були присутні в судовому засіданні, направляється копія ухвали в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду в 15-денний строк з дня складення повного тексту ухвали суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: Н.Г.Скользнєва

01.08.2019