ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

за участю секретаря судового засідання Бондаренка В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 вересня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби м. Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Левченко О.В. та на постанову про арешт майна боржника, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2019 року скаржник звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Заводського ВДВС м. Кам`янське ГТУЮ у Дніпропетровській області Левченко О.В. та на постанову про арешт майна боржника.

В обґрунтування вимог, посилався на те, що рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 липня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини, позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2000 грн. 00 коп., щомісячно, починаючи з дня подання позову та до досягнення дитиною повноліття. Допущено рішення до негайного виконання в частині стягнення місячного платежу. В решті позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Зазначене рішення залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 березня 2019 року.

05 квітня 2019 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області видано позивачу ОСОБА_3 виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти у розмірі 2000 грн. на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням індексу інфляції, щомісячно до повноліття, починаючи з 13 березня 2018 року.

24 квітня 2019 року державним виконавцем Заводського ВДВС міста Кам`янське ГТУЮ у Дніпропетровській області Левченко О.В. було відкрито виконавче провадження № 58973390 з примусового виконання зазначеного виконавчого документу.

26 квітня 2019 року копія постанови про відкриття виконавчого провадження була вручена представнику боржника ОСОБА_5

03 травня 2019 року представником боржника ОСОБА_5 було подано державному виконавцю ОСОБА_6 О.В. заяву про відкладення виконавчих дій на строк не більше 10 робочих днів, починаючи з 02 травня 2019 року, в зв`язку із хворобою боржника.

Згідно інформації про виконавче провадження № 58973390 державним виконавцем Левченко О.В. постанова про відкладення проведення виконавчих дій в порядку ч.2 ст. 32 ЗУ «Про виконавче провадження» не виносилася, боржник письмово не повідомлений державним виконавцем про відмову у відкладенні проведення виконавчих дій, що на думку ОСОБА_1 , свідчить про наявну бездіяльність державного виконавця.

25 червня 2019 року боржник звернувся з письмовою заявою до державного виконавця Левченко О.В. шляхом її направлення на офіційну поштову електронну скриньку Заводського ВДВС міста Кам`янське ГТУЮ у Дніпропетровській області, в якій просив, з метою виконання рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 липня 2018 року по справі № 208/1392/18 надати реквізити особистого банківського рахунку, відкритого на ім`я дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відділенні Державного ощадного банку України для оплати заборгованості по аліментам та подальшої сплати аліментів на утримання дитини.

Зазначена заява боржника також залишена державним виконавцем Левченко О.В. без відповіді. Стягувачем у заяві про відкриття виконавчого провадження не було вказано реквізитів особистого банківського рахунку для сплати аліментів, відкритого на ім`я дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відділенні Державного ощадного банку України чи іншій банківській/фінансовій установі, а було зазначено лише реквізити банківської картки у АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_3 .

Вважає, що, оскільки аліменти були присудженні судом на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , боржник має законне право сплачувати їх на рахунок такої дитини з метою подальшого контролю за їх використанням згідно Порядку здійснення органами опіки та піклування контролю за цільовим витрачанням аліментів на дитину, затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України від 15 листопада 2018 року № 1713.

05 липня 2019 року боржником ОСОБА_1 розпочато сплату аліментів у сумі 2000,00 грн. на рахунок виконавчої служби, що підтверджується квитанцією АТ КБ «ПриватБанк» № TS 203008 від 05 липня 2019 року.

Боржник тимчасово не працює, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячний дохід від надання в оренду власного нерухомого майна складає 13200 грн, тому сплатити заборгованість по аліментам однією сумою не має фінансової можливості.

Заявник також зазначив, що ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 липня 2019 року у справі № 202/3835/19 відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про оспорювання батьківства, виключення запису про батька з актового запису про народження дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 липня 2019 року у зазначеній справі призначено судово-генетичну експертизу шляхом молекулярно - генетичного дослідження.

26 липня 2019 року боржником було отримано поштовим зв`язком постанову про арешт майна боржника, винесену 10 липня 2019 року державним виконавцем Левченко О.В., яка, посилаючись на несплату аліментів боржником, постановила накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1 .

У порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем Левченко О.В. постанову про арешт майна боржника від 10 липня 2019 року разом із супроводжуючим листом № 20672 направлено на його адресу лише 19 липня 2019 року.

Вказав, що державним виконавцем Левченко О.В. не були розглянуті у встановлені законом строки заяви боржника про відкладення проведення виконавчих дій від 03 травня 2019 року та заяву від 25 червня 2019 року, що свідчить про наявну бездіяльність державного виконавця.

Чупилка Е.М. вказує, що постанова про арешт майна боржника від 10 липня 2019 року не містить даних стосовно суми стягнення з боржника на день її винесення державним виконавцем. Прийняте державним виконавцем рішення шляхом винесення постанови про арешт всього рухомого та нерухомого майна не відповідає вимогам статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 № 1404-VIIIІ та розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 № 512/5.

Враховуючи зазначене, просив суд визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Заводського ВДВС міста Кам`янське ГТУЮ у Дніпропетровській області Левченко О.В. в частині нездійснення в установлені законом строки розгляду заяви боржника ОСОБА_1 про відкладення проведення виконавчих дій від 03 травня 2019 року та заяви боржника ОСОБА_1 від 25 червня 2019 року;

- визнати неправомірним прийняте державним виконавцем Заводського ВДВС міста Кам`янське ГТУЮ у Дніпропетровській області Левченко О.В. рішення шляхом прийняття постанови про арешт майна боржника від 10 липня 2019 року ВП № 58973390, зобов`язавши державного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника) (а.с.1-5).

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 вересня 2019 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Заводського ВДВС м. Кам`янське ГТУЮ у Дніпропетровській області Левченко О.В. та на постанову про арешт майна боржника відмовлено (а.с.91-93).

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду, скаргу задовольнити (а.с.97-103).

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 липня 2018 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2000 грн. 00 коп., щомісячно, починаючи з дня подання позову та до досягнення дитиною повноліття. Допущено рішення до негайного виконання в частині стягнення місячного платежу. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 в іншій частині відмовлено.

Зазначене рішення залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 21.03.2019 року.

05 травня 2019 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області видано позивачу ОСОБА_3 виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів у розмірі 2000 грн. на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням індексу інфляції, щомісячно до повноліття, починаючи з 13 березня 2018 року.

24 квітня 2019 року державним виконавцем Заводського ВДВС міста Кам`янське ГТУЮ у Дніпропетровській області Левченко О.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 58973390 з примусового виконання зазначеного виконавчого документу.

26 квітня 2019 року копія постанови про відкриття виконавчого провадження була вручена представнику боржника ОСОБА_5

03 травня 2019 року представником боржника ОСОБА_5 було подано державному виконавцю ОСОБА_6 О.В. заяву про відкладення виконавчих дій на строк не більше 10 робочих днів, починаючи з 02 травня 2019 року, в зв`язку із хворобою боржника.

25 червня 2019 року боржник звернувся з письмовою заявою до державного виконавця Левченко О.В., в якій просив, з метою виконання рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 липня 2018 року у справі № 208/1392/18, надати реквізити особистого банківського рахунку відкритого на ім`я дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відділенні Державного ощадного банку України для оплати заборгованості по аліментам та подальшої сплати аліментів на утримання дитини.

03 травня 2019 року до Заводського ВДВС м. Кам`янське ГТУЮ у Дніпропетровській області надійшла заява про відкладення виконавчих дій на строк не більше 10 робочих днів, починаючи з 02 травня 2019 року, в зв`язку з хворобою боржника.

Згідно відповідей з ДФС від 25 квітня 2019 про джерела отримання доходів боржників - фізичних осіб та про номери рахунків, відкритих юридичними особами та/або фізичними особами-підприємцями, інформацію стосовно ОСОБА_1 не знайдено.

Згідно відповідей з ПФУ від 24 квітня 2019 про осіб-боржників, які отримують пенсії та про осіб - боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи, стосовно боржника не надходило.

Постановою державного виконавця Заводського ВДВС м. Кам`янське ГТУЮ у Дніпропетровській області Левченко О.В. від 10 липня 2019 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника ОСОБА_1 через несплату останнім аліментів.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги скаржника в частині нездійснення в установлені законом строки розгляду заяви боржника ОСОБА_1 про відкладення проведення виконавчих дій від 03 травня 2019 року та заяви боржника ОСОБА_1 від 25 червня 2019 року є повністю безпідставними та не підлягають задоволенню. Крім того, суд зазначив, що рішення державного виконавця про арешт майна боржника прийнято на підставі та в межах повноважень, наданих виконавцеві, тому суд прийшов до висновку, що таке рішення є правомірним, а вимоги скаржника є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Згідно із частиною першою статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до п. 1 Розділу 4 Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, що затверджене наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 № 2432/5 державний або приватний виконавець після отримання виконавчого документа у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», приймає рішення про відкриття виконавчого провадження чи про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

Згідно із п. 5 Розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, що затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 у разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Після отримання виконавчого документа у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, виконавець приймає рішення про відкриття виконавчого провадження чи про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

Так, державним виконавцем не було виявлено підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання та 24 квітня 2019 року державним виконавцем Заводського ВДВС міста Кам`янське ГГТУЮ у Дніпропетровській області Левченко О.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 58973390 з примусового виконання зазначеного виконавчого документу.

26 квітня 2019 року копія постанови про відкриття виконавчого провадження була вручена представнику боржника ОСОБА_5

03 травня 2019 року до Заводського ВДВС м. Кам`янське ГТУЮ у Дніпропетровській області надійшла заява про відкладення виконавчих дій на строк не більше 10 робочих днів, починаючи з 02 травня 2019 року, в зв`язку з хворобою боржника.

Відповідно до вимог ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що перешкоджають проведенню виконавчих дій (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), або з інших підстав, внаслідок виникнення яких сторони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, виконавець може відкласти проведення виконавчих дій з власної ініціативи або за заявою стягувала чи боржника на строк до 10 робочих днів.

Відповідно до вимог ч.ч.1,4 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Негайне виконання рішення полягає в тому, що державний виконавець відкриває виконавче провадження не пізніше наступного робочого дня після надходження рішення і невідкладно розпочинає його примусове виконання.

Враховуючи те, що рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню та відкладення виконавчих дій є правом державного виконавця, а не його обов`язком, державним виконавцем прийнято рішення про відсутність підстав для відкладення виконавчих дій.

Тому, посилання скаржника на бездіяльність державного виконавця щодо заяви боржника про відкладення проведення виконавчих дій від 03 травня 2019 рок є безпідставними.

Посилання апелянта на те, що прийняте державним виконавцем рішення шляхом винесення постанови про арешт всього рухомого та нерухомого майна не відповідає вимогам статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIIIІ та розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, колегією суддів не приймаються.

Так, з матеріалів справи вбачається, що згідно відповідей з ДФС від 25 квітня 2019 року про джерела отримання доходів боржників - фізичних осіб та про номери рахунків, відкритих юридичними особами та/або фізичними особами-підприємцями, інформацію стосовно ОСОБА_1 не знайдено.

Відповідей з ПФУ від 24 квітня 2019 року про осіб-боржників, які отримують пенсії та про осіб- боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи, стосовно боржника не надходило.

Постановою державного виконавця Заводського ВДВС м. Кам`янське ГТУЮ у Дніпропетровській області Левченко О.В. від 10 липня 2019 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника ОСОБА_1 ,через несплату останнім аліментів.

Враховуючи зазначене та наявну заборгованості по аліментам, яка складає 31 225 грн. та вимоги ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», колегія суддів вважає, що постанова державного виконавця про арешт майна боржника винесена правомірно.

Щодо бездіяльності державного виконавця, яка полягає у ненаданні відповіді на заяву ОСОБА_1 від 25 червня 2019 року про надання реквізитів особистого банківського рахунку дитини, на утримання якої стягуються аліменти, то колегія суддів зазначає наступне.

Згідно до п.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» грошові суми, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця.

Судом встановлено, що боржнику було повідомлено про розмір заборгованості по аліментам та надано реквізити депозитного рахунку для сплати аліментів, а тому висновки суду першої інстанції щодо відсутності протиправної діяльності зі сторони державного виконавця є вірними.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону, а тому підстав для її скасування апеляційний суд не вбачає. Доводи ж апеляційної скарги не спростовують вірних висновків суду та не впливають на законність даної ухвали.

Згідно з приписами ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Судді: