Житомирський апеляційний суд
Справа №282/1732/18 Головуючий у 1-й інст. Гуцал П. І.
Категорія 23 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Трояновської Г.С.

суддів: Павицької Т.М., Миніч Т.І.

з участю секретаря судового засідання Кучерявого О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 282/1732/18 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Привітівське», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Державний реєстратор Ігнатпільської сільської ради Овруцького району Житомирської області Неліпа Василь Васильович, про визнання договорів оренди земельних ділянок припиненими та за зустрічним позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Привітівське» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Державний реєстратор Ігнатпільської сільської ради Овруцького району Житомирської області Неліпа Василь Васильович про визнання договорів оренди землі поновленими

за апеляційною скаргою Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Привітівське» на рішення Любарського районного суду Житомирської області від 11 квітня 2019 року, ухваленого під головуванням судді Гуцала П.І. у смт. Любар,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом, в якому просили визнати припиненим договір оренди земельної ділянки, укладений 01.11.2007 року між ОСОБА_1 та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Привітівське» щодо оренди земельної ділянки площею 2,3 га, кадастровий номер НОМЕР_1 . Визнати припиненим договір оренди земельної ділянки, укладений 01.11.2007 року між ОСОБА_2 та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Привітівське» щодо оренди земельної ділянки площею 2,11 га, кадастровий номер НОМЕР_2 . Визнати припиненим договір оренди земельної ділянки, укладений 01.11.2007 року між ОСОБА_3 та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Привітівське» щодо оренди земельної ділянки площею 1,77 га, кадастровий номер НОМЕР_3 .

Позивачі свої вимоги мотивували тим, що 01.11.2007 року між ними та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Привітівське» було укладено договори оренди згаданих вище земельних ділянок терміном на 10 років. Вказані договори були зареєстровані у встановленому законом порядку, про що зроблено відповідні записи у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. До закінчення дії договорів 31.07.2017 та 04.08.2017 року позивачі письмово повідомили відповідача про те, що не бажають продовжувати термін дії договорів оренди. У листопаді 2017 року позивачам стало відомо, що державним реєстратором Ігнатпільської сільської ради Овруцького району Житомирської області Неліпою В.В. зареєстровано за відповідачем право оренди на належні їм земельні ділянки терміном на 10 років, не зазначивши при цьому жодних відомостей про закінчення права оренди. Оскільки позивачі наміру пролонгувати укладені між ними та СТОВ «Привітівське» договорів оренди землі не мали, а така реєстрація відбулася без їхнього волевиявлення, звернулися до суду із вказаним позовом.

28.12.2018 року Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Привітівське» звернулося до суду із зустрічним позовом, у якому просило визнати поновленими на той самий строк і на тих самих умовах договори оренди земельної ділянки за кадастровим № НОМЕР_1 , площею 2,3 га, що укладений 01.11.2007 року між ОСОБА_1 та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Привітівське» та зареєстрований у Любарському районному відділі Житомирської РФЦ ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 09.11.2007 року за № 52; земельної ділянки за кадастровим № НОМЕР_2 , площею 2,11 га, що укладений 01.11.2007 року між ОСОБА_2 та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Привітівське» та зареєстрований у Любарському районному відділі Житомирської РФЦ ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 16.11.2007 року за № 63; земельної ділянки за кадастровим № НОМЕР_3 , площею 1,77 га, що укладений 01.11.2007 року між ОСОБА_3 та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Привітівське» та зареєстрований у Любарському районному відділі Житомирської РФЦ ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 05.11.2007 року за № 40.

Позовні вимоги обгрунтовувало тим, що враховуючи наявність у СТОВ «Привітівське» наміру продовжити користування земельними ділянками та дотримуючись процедури пролонгації оренди землі, встановленої ст. 33 Закону України «Про оренду землі» та п. 1.3.1 Договорів оренди, Товариством поштовим зв`язком було надіслано позивачам за первісним позовом листи-повідомлення про поновлення договорів, до яких додано проекти додаткових угод.

Орендодавцями вказані листи було отримано, про що свідчать повідомлення поштового зв`язку про вручення поштових відправлень.

Враховуючи, що протягом місяця з дня надіслання листів-повідомлень орендар не отримав від орендодавців жодних заперечень проти поновлення договорів оренди, вважав, що мовчазною згодою останні підтвердили своє бажання продовжити договірні правовідносини із СТОВ «Привітівське», а тому продовжив користуватися земельними ділянками після спливу строку, на який укладались договори оренди, та належним чином сплачував орендодавцям орендну плату за 2017 та 2018 роки.

Рішенням Любарського районного суду Житомирської області від 11 квітня 2019 року первісний позов задоволено повністю.

Визнано припиненим договір оренди земельної ділянки, укладений 01 листопада 2007 року між ОСОБА_1 та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Привітівське», щодо оренди земельної ділянки площею 2,3 га., кадастровий номер НОМЕР_1 .

Визнано припиненим договір оренди земельної ділянки, укладений 01 листопада 2007 року між ОСОБА_2 та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Привітівське», щодо оренди земельної ділянки площею 2,11 га., кадастровий номер НОМЕР_2 .

Визнано припиненим договір оренди земельної ділянки, укладений 01 листопада 2007 року між ОСОБА_3 та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Привітівське», щодо оренди земельної ділянки площею 1,77 га., кадастровий номер НОМЕР_3 .

У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

У поданій апеляційній скарзі СТОВ «Привітівське», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні первісного позову відмовити, а позовні вимоги за зустрічним позовом задовольнити. Вказує, що є сумлінним орендарем та належним чином виконував умови спірних договорів, після закінчення строку дії яких, вчинив дії, які спрямовані на їх пролонгацію з використанням свого переважного права. Вважає, що його переважне право на поновлення договорів оренди, надане йому законом, було порушено позивачами внаслідок неукладення із ним додаткової угоди про поновлення договорів оренди.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивачів ОСОБА_4 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Серед іншого зазначає, що між позивачами та СТОВ «Привітівське» не було досягнуто згоди щодо поновлення терміну дії договору оренди землі, тому СТОВ «Привітівське» вважає, що договори оренди землі були поновлені на підставі ч.6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», а посилання на ч.1-5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» є лише доказом дотримання СТОВ «Привітівське» процедури поновлення договору оренди землі і недобросовісної поведінки позивачів. Проте доводи відповідача є безпідставними, оскільки йому було достеменно відомо про відсутність намірів позивачів на поновлення терміну дії договорів оренди землі , оскільки позивачі листами від 31.07.2017 та 04.08.2017 повідомили про це СТОВ «Привітівське». Щодо поновлення договорів оренди земельних ділянок на підставі ч.6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», то вважає, що дані норми не можуть бути застосовані, оскільки СТОВ «Привітівське» не дотрималося процедури поновлення договору оренди землі, передбаченої ч.6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі»; не уклало з позивачами додаткову угоду про поновлення терміну дії договорів оренди землі і не оскаржило в судовому порядку відмову чи зволікання в укладенні додаткової угоди; після закінчення терміну дії договорів оренди землі не використовувало земельні ділянки, належні позивачам.

В суді апеляційної інстанції представник СТОВ «Привітівське» Д.С. Цой доводи апеляційної скарги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеному в апеляційній скарзі.

Представник позивачів за первісним позовом ОСОБА_4 проти доводів апеляційної скарги заперечив, надав пояснення, аналогічні викладеному у відзиві на апеляційну скаргу.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку, серії НОМЕР_4 , від 28.12.2002 року, власником земельної ділянки площею 2,2977 га, кадастровий номер № НОМЕР_1 є ОСОБА_1 .

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку, серії НОМЕР_5 , від 28.12.2002 року, власником земельної ділянки площею 2,1090 га, кадастровий номер № НОМЕР_2 є ОСОБА_2 .

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку, серії НОМЕР_6 , від 28.12.2002 року, власником земельної ділянки площею 1,7709 га, кадастровий номер № НОМЕР_3 є ОСОБА_3 .

01.11.2007 року між ОСОБА_1 та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Привітівське» був укладений договір щодо оренди земельної ділянки площею 2,2977 га, кадастровий номер № НОМЕР_1 на строк 10 років /Т.1, а.с.15-16/.

Згідно інформації Відділу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області у Любарському районі, реєстрація договору, щодо оренди земельної ділянки площею 2,2977 га, кадастровий номер № НОМЕР_7 : НОМЕР_8 між ОСОБА_1 та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Привітівське», була проведена 09.11.2007 року за №52 /Т.1, а.с.22/.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 08.11.2017 року державний реєстратор Неліпа В.В. зареєстрував право оренди спірної земельної ділянки строком на 10 років з правом пролонгації, за СТОВ «Привітівське» /Т.1, а.с.18-21/.

01.11.2007 року між ОСОБА_2 та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Привітівське» був укладений договір щодо оренди земельної ділянки площею 2,11 га, кадастровий номер НОМЕР_2 на строк 10 років /Т.1, а.с.30-31/.

Згідно інформації яку надав Відділ у Любарському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, реєстрація договору, щодо оренди земельної ділянки площею 2,11 га, кадастровий номер НОМЕР_9 :04:000: НОМЕР_10 між ОСОБА_2 та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Привітівське», була проведена 16.11.2007 року за №63 /Т.1, а.с.22/.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 08.11.2017 року державний реєстратор Неліпа В.В. зареєстрував право оренди спірної земельної ділянки строком на 10 років з правом пролонгації, за СТОВ «Привітівське» /Т.1, а.с.18-21/.

01.11.2007 року між ОСОБА_3 та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Привітівське» був укладений договір щодо оренди земельної ділянки площею 1,77 га, кадастровий номер НОМЕР_3 на строк 10 років /Т.1, а.с.40-41/.

Згідно інформації яку надав Відділ у Любарському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, реєстрація договору, щодо оренди земельної ділянки площею 1,77 га, кадастровий номер НОМЕР_9 04 НОМЕР_11 : НОМЕР_12 між ОСОБА_3 та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Привітівське», була проведена 05.11.2007 року за №40 /Т.1, а.с.22/.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 08.11.2017 року державний реєстратор Неліпа В.В. зареєстрував право оренди спірної земельної ділянки строком на 10 років з правом пролонгації, за СТОВ «Привітівське» /Т.1, а.с.18-21/.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що укладені у 2007 році договори оренди спірних земельних ділянок припинили свою дію, а тому не було підстав для визнання їх поновленими. Суд також обгрунтовано вважав, що наявність вираженого волевиявлення орендодавців на відмову від продовження строку оренди, не може виступати підставою для поновлення орендних відносин між сторонами, а тому подальше направлення СТОВ «Привітівське» пропозиції про продовження відносин оренди, так само, як і продовження користування земельними ділянками після закінчення строку оренди, за вказаних обставин, не може виступати підставою для поновлення орендних відносин між сторонами.

При цьому судом враховано, що статтею 41 Конституції України визначено право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною першою ст.3 ЦК України встановлено, що загальними засадами цивільного законодавства є: неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; свобода договору; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до ч. 1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч.1,2 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 407 ЦК України, право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб.

Згідно ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною першою статті 792 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Згідно ч.1 ст. 408 ЦК України, строк договору про надання права користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб встановлюється договором і для земельних ділянок державної або комунальної власності не може перевищувати 50 років.

Відповідно до ч.1,2 ст.412 ЦК України, право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб припиняється у разі: спливу строку, на який було надано право користування.

Право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб може бути припинене за рішенням суду в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.78 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Статтею 79 Земельного кодексу України визначено, що земельна ділянка це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об`єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, якщо інше не встановлено законом та не порушує прав інших осіб. Право власності на земельну ділянку розповсюджується на простір, що знаходиться над та під поверхнею ділянки на висоту і на глибину, необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд.

Відповідно до ст.125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно ст.90 Земельного кодексу України визначено, що власники земельних ділянок мають право на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом. Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Згідно п.г ч.1 ст.91 Земельного кодексу України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Відповідно до ст.152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; відшкодування заподіяних збитків.

Частиною 1 ст.153 Земельного кодексу України встановлено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з ст.189 Земельного кодексу України самоврядний контроль за використанням та охороною земель здійснюється сільськими, селищними, міськими, районними та обласними радами.

У статті 13 Закону України «Про оренду землі» зазначено, що договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ст.31 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно ст.33 Закону України «Про оренду землі», по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. У разі смерті орендодавця до спливу строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Тобто, реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури і строків.

Для застосування частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди згідно частинами 2-5 цього Закону необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов`язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов`язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, буде порушене в разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору.

Проте, в даному випадку у справі відсутні докази про намір орендодавців передати спірні земельні ділянки в оренду іншому орендареві.

Разом з тим, наявність вираженого волевиявлення орендодавця на відмову від продовження строку оренди, не може виступати підставою для поновлення орендних відносин між сторонами, а тому подальше направлення СТОВ «Привітівське» пропозиції про продовження відносин оренди, так само, як і продовження користування земельними ділянками після закінчення строку оренди, за вказаних обставин, не є підставою для поновлення орендних відносин між сторонами.

Аналогічні висновки щодо застосування вищевказаних норм права викладено, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц, у постановах Верховного суду №61-6190св18 від 20.02.2019, №312/265/17 від 23.01.2019, які згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України підлягають врахуванню судом при виборі і застосуванні норми права.

В даному випадку матеріали справи свідчать про те, що відповідно до заяв, датованих 31.07.2017 року, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повідомили Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Привітівське» про небажання укладати договір в зв`язку з тим, що мають намір обробляти належні їм земельні ділянки самостійно (Т.1, а.с. 17, 32, 42).

17.01.2018 року СТОВ «Привітівське» отримало додаткову угоду про припинення дії договору оренди земельної ділянки від 01.11.2017 року підписану ОСОБА_1 (Т.1, а.с.23).

03.04.2018 року ОСОБА_1 на адресу СТОВ «Привітівське» було надіслано два примірника, підписаного з її сторони, акту прийому-передачі земельної ділянки площею 2,2977 га, кадастровий номер № НОМЕР_1 (Т.1, а.с.24-27).

15.01.2018 року СТОВ «Привітівське» отримало додаткову угоду про припинення дії договору оренди земельної ділянки від 01.11.2017 року підписану ОСОБА_2 (Т.1, а.с.33).

03.04.2018 року ОСОБА_2 на адресу СТОВ «Привітівське» було надіслано два примірника, підписаного з його сторони, акту прийому-передачі земельної ділянки площею 2,11 га, кадастровий номер НОМЕР_2 (Т.1, а.с.34-37).

19.01.2018 року СТОВ «Привітівське» отримало додаткову угоду про припинення дії договору оренди земельної ділянки від 01.11.2017 року підписану ОСОБА_3 (Т.1, а.с.43).

21.02.2018 року ОСОБА_3 отримала акт прийомки-передачі межових знаків які встановлені в натурі стосовно земельної ділянки площею 1,77 га, кадастровий номер НОМЕР_3 (Т.1, а.с.44).

Згідно довідок від 03.01.2019 року, виданих старостою с. Привітів ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 самостійно обробляють свої земельні ділянки та сплатили у 2018 році земельний податок з фізичних осіб в сумі 702,06 грн. кожен (Т.1, а.с. 220, 221, 222).

Допитані в судовому засіданні в суді першої інстанції свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 показали, що надсилали СТОВ «Привітівське» повідомлення про небажання продовжувати договори оренди та самостійно обробляють належні їм земельні ділянки.

Зазначені докази стороною відповідача не спростовані.

За наведених обставин, суд першої інстанції обґрунтовано визнав договори оренди припиненими та відмовив у задоволенні зустрічного позову.

Доводи апеляційної скарги про обрання неналежного способу захисту позивачами за первісним позовом не заслуговують на увагу, оскільки перелік способів захисту цивільних прав, передбачений ч.2 ст.16 ЦК, не є вичерпним. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

В даному випадку Законом України «Про оренду землі» передбачено припинення договору оренди (ст.31).

У разі порушення, невизнання або оспорювання свого цивільного права кожна особа має право на захист (ч.1 ст.15 ЦК).

Отже, у зв`язку із оспоренням відповідачем факту припинення договорів оренди позивачі обрали саме такий спосіб захисту свого права, що не суперечить закону.

Доводи викладені в апеляційній скарзі висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

За наведених обставин підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення апеляційний суд не вбачає, оскільки воно постановлено судом із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381-384, 390, 391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Привітівське» залишити без задоволення.

Рішення Любарського районного суду Житомирської області від 11 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 01.08.2019.

Головуючий Судді