Номер провадження: 22-ц/813/2063/19
Головуючий у першій інстанції Бойчук А.Ю.
Доповідач Ващенко Л. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2019 року м. Одеса

Колегія суддів Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Ващенко Л.Г.

суддів Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

за участі секретаря Чепрас А.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 06 липня 2018 року про забезпечення позову (одноособово суддя Бойчук А.Ю.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики,

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

05.07.2018 року ОСОБА_3 звернувся із позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договорами позики від 21.11.2017 року та від 18.12.2017 року у сумі 104 800 гривень.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 06.07.2018 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову, суд вжив заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлові приміщення салону-магазина в АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 і ОСОБА_5 , які не є стороною у даній справі, не погодились із ухвалою суду першої інстанції від 06.07.2018 року і в особі представника подали апеляційну скаргу, в якій просять ухвалу суду від 06.07.2019 року скасувати і відмовити позивачу у задоволенні заяви про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга представника зазначає наступне: висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи; згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, власниками нежитлового приміщення салону-магазина, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які не залучені до участі у справі в якості відповідачів; суд наклав арешт на майно не відповідача, а інших осіб, які не беруть участь у даній справі.

Позивач ОСОБА_3 не скористався правом надати відзив, пояснення або заперечення на апеляційну скаргу.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Суд першої інстанції, задовольняючи заяву позивача про забезпечення позову виходив з того, що нежитлові приміщення, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 02.07.2018 року належать відповідачу ОСОБА_4 (а.с.20,21)

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Суд, за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч. ч. 1,2 ст. 149 ЦПК України).

Позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (ст. 150 ч.1 п.1 ЦПК України).

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд, з врахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, повинен пересвідчитися в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а також з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача й відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

ОСОБА_3 звернувся із позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договорами безвідсоткової позики у розмірі 104 800,00 гривень (а.с. 1-3).

Ухвалою суду від 06.07.2018 року накладено арешт на нежитлові приміщення салону магазину, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 20-21).

Вирішуючи заяву позивача про забезпечення позову, суд виходив з того, що нежитлові приміщення, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 02.07.2018 року, належать відповідачу ОСОБА_4 (а.с. 20,21).

Між тим, виділені матеріали цивільної справи № 522/11800/18 не містять жодного належного, допустимого і достовірного доказу на підтвердження того, що станом на 02.07.2018 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державноиу реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна є інформація про те, що відповідач ОСОБА_4 є власником нежитлового приміщення салону-магазина, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, згідно Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 25.07.2018 року власниками нежитлових приміщень салону магазину загальною площею 257,8 м2, основною площею 219,7 м2, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , - є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які не є сторонами (відповідачами) у даній справі (а.с. 32,33).

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлові приміщення салону магазину, що належить на праві власності особам що належать особам, які не є не учасниками справи.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є: невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи ( п. п. 3,4 ч. 1, ч.2 ст. 376 ЦПК України).

Приймаючи до уваги, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, суд порушив норми процесуального права ст. ст. 149,150 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з прийняттям нового судового рішення.

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п. п. 3, 4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 06 липня 2018 року задовольнити.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 06 липня 2018 року про забезпечення позову скасувати.

Відмовити ОСОБА_3 у задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлові приміщення салону магазину, по АДРЕСА_1 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 02.08.2019 року.

Судді Одеського апеляційного суду Л.Г. Ващенко

Л.М. Вадовська

Г.Я. Колесніков