Справа № 461/5418/19
Провадження № 4-с/461/35/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2019 Галицький районний суд міста Львова в складі :

головуючої судді - Мисько Х.М.,

за участю секретаря - Волошин Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові справу за скаргою адвоката Яцишина Ореста Васильовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Галицького ВДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області про відкриття про відкриття виконавчого провадження № 59032649 від 07.05.2019 року,-

в с т а н о в и в:

Адвокат Яцишин Орест Васильович в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду на постанову державного виконавця Галицького ВДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області про відкриття про відкриття виконавчого провадження № 59032649 від 07.05.2019 року.

В обґрунтування скарги покликаються на те, що 07 травня 2019 року державним виконавцем Галицького ВДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №59032649. Вказана постанова не була надіслана на зареєстроване місце проживання боржника. Крім того, вказує, що строк пред`явлення до виконавчого листа до виконання до 17 березня 2019 року, проте заява стягувача скерована на адресу Галицького ВДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області 06 травня 2019 року, а тому вважає, що сплив строк пред`явлення виконавчого листа до виконання. Вважає, що дана постанова є незаконною та підлягає до скасуванню, а тому просить скаргу задовольнити у повному обсязі.

Адвокат Яцишин Орест Васильович, який діє в інтересах ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, подав письмове клопотання про розгляд справи у його відсутності, скаргу підтримав у повному обсязі з мотивів викладених у ній, просив задоволити.

Державний виконавець скерував на адресу суду письмові пояснення в яких просив у задоволенні скарги відмовити за безпідставністю. Крім того, в подальшому подав письмове клопотання в якому просив розгляд скарги проводити без його участі.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що слід відмовити у задоволенні скарги, з наступних підстав.

Судами встановлено, що на примусовому виконанні у Галицькому ВДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 461/4576/15-ц виданого 16.05.2018 року Галицьким районним судом м. Львова про зобов`язання ОСОБА_1 за власні кошти демонтувати самовільно встановлений дашок та встановлений пластик (вагонку) на металевому огородженні балкону та фасаді будинку, в межах квартири АДРЕСА_1 на балконі загального користування другого поверху.

За умовами ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (ст.448 ЦПК України).

У відповідності до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Статтею 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню навсій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження»(редакції від 05.10.2016 року) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження»).

За приписамист.7 Закону України «Про виконавче провадження»(редакції від 05.10.2016 року)працівник органу державної виконавчої служби зобов`язаний сумлінно виконувати службові обов`язки, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян, юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України.

Статтею 18 ЦПК України передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно із п. 2 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» (редакції від 05.10.2016 року) виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

07.05.2019 року старшим державним виконавцем Галицького ВДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області Перетятко Г.В. у відповідності до вимог ст. ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Як зазначив Пленум Вищого адміністративного суду України в абзаці першому пункту 20 своєї постанови від 13 грудня 2010 року № 3 Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби державний виконавець зобов`язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Норма частини 5 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження»(редакції від 05.10.2016 року) закріпляє, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Згідно роз`яснень, що містяться в п. 3 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року, суд при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Відповідно до ч. 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження»(редакції від 21.04.1999 року),повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (редакції від 21.04.1999 року),виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом одного року.

Згідно з ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» (редакції від 21.04.1999 року),строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Рішення Галицького районного суду м. Львова набрало законної сили 17.03.2016 року.

Строк пред`явлення виконавчого листа до виконання до 17.03.2019 року. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

З відомостей АСВП встановлено, що виконавчий лист № 461/4576/15-ц вже було пред`явлено до виконання стягувачем, однак виконавчий лист було повернуто стягувачу без прийняття до виконання. (а.с.46-47)

Вперше виконавчий лист було пред`явлено до виконання 27.11.2017 року, а наступними датами пред`явлення є: 18.05.2018 року, 02.08.2018 року, 30.01.2019 року. Таким чином, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривався при кожному пред`явленні, отже стягувачем не пропущено строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Однак згідно з ч. ч. 1, 4, 5 ст.12Закону України "Про виконавче провадження" (редакції від 05.10.2016 року), виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі, зокрема, пред`явлення виконавчого документа до виконання. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення, строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Пунктами 5, 7 розділу ХІІІ Прикінцевих та Перехідних положень вищевказаного Закону передбачено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом. Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Як вбачається з матеріалів, наданих державним виконавцем, зазначений виконавчий документ неодноразово надходив до відділу державної виконавчої служби, який в подальшому було повернуто стягувачу без прийняття до виконання.

За таких обставин, суд вважає, що державний виконавець діяв у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», правомірно здійснив прийняти до виконання даного судового наказу і відкриття виконавчого провадження, та здійснюючи необхідні заходи щодо своєчасного, повного і неупередженого виконання виконавчого документа.

Крім того, суд не бере до уваги покликання скаржника, що постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 07 травня 2019 року не була надіслана ОСОБА_1 , оскільки з наданих копій матеріалів виконавчого провадження № 59032649 вбачається, що остання отримала вказану постанову 29 травня 2019 року (а.с.48).

Інших доводів незаконності вказаних дій державного виконавця ні в самій скарзі боржником не зазначено.

Відповідно до ч. 3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

На підставі наданих суду доказів, суд прийшов до висновку, що постанова державного виконавця відповідають вимогам Закону України "Про виконавче провадження", а дії вчинені в повному обсязі та в межах наданих їм повноважень, а тому суд не вбачає правових підстав для задоволення скарги, тому слід відмовити у задоволенні скарги.

Керуючись ст. ст. 258-261, 450,451,452 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

у х в а л и в :

У задоволенні адвоката Яцишина Ореста Васильовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Галицького ВДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області про відкриття про відкриття виконавчого провадження № 59032649 від 07.05.2019 року - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Х.М. Мисько