Справа № 344/706/19
Провадження № 22-ц/4808/1484/19
Головуючий у 1 інстанції Шамотайло О. В.
Суддя-доповідач Василишин
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Василишин Л.В.,

суддів: Максюти І.О., Матківського Р.Й.

секретаря Бойчука Л.М.

за участю ОСОБА_1 ,адвоката Малетина А.Я.,

адвоката Івасютина Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» - Луньо І.В. на рішення Івано-Франківського міського суду від 01 жовтня 2019 року у складі судді Шамотайла О.В., ухвалене в м.Івано-Франківськ, у справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» про припинення зобов`язання в зв`язку з виконанням, скасування запису в Державному реєстрі іпотек та скасування запису в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна,-

в с т а н о в и в:

У січні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вищевказаним позовом.

Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що 03.08.2008 року між нею та ПАТ «ВіЕйБі Банк» було укладено кредитний договір №07/58-05/р, за умовами якого ОСОБА_2 отримала кредитні кошти в розмірі 19 тис. дол. США, що складає еквівалент 95950,00 грн. для проведення ремонту житла зі сплатою 12 % річних строком до 02.08.2012 року, а у забезпечення даного кредитного договору між сторонами було укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира за адресою: АДРЕСА_1 , що належить позивачу.

20.03.2015 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», а у вересні 2015 року Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ ВіЕйБі Банк у зв`язку з порушенням умов кредитного договору №07/58-05/р від 03.08.2008 року та наявну заборгованість в сумі 109 205,04 грн. відбулось звернулася до суду з позовом до боржника про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором. Рішенням суду першої інстанції 31.03.2017 року в справі № 346/4130/15-ц у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі в зв`язку з пропуском строку позовної давності.

19.06.2017 року судом апеляційної інстанції в цій же справі, рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ ВіЕйБі Банк в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ ВіЕйБі Банк задоволено частково, вирішено стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ ВіЕйБі Банк заборгованість по відсотках за користування кредитом у розмірі 17639,99 грн., що еквівалентно 677 дол. США 89 центів та 135,36 грн. пені, а всього 17775,35 грн. і в решті позовних вимог відмовлено.

Позивач посилається на те, що 02.02.2018 року на виконання вказаного судового рішення вона сплатила на користь відповідача 17 775,35 грн. і таким чином виконала основне зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі.

27.03.2018 року позивач звернулася із заявою до відповідача з проханням видати їй довідку про повне погашення заборгованості, однак банк листом від 02.05.2018 року повідомив позивачу, що наявна заборгованість за кредитним договором становить 2958,21 дол. США по сплаті відсотків, 2216,61 грн. заборгованість з комісії по обслуговуванню кредиту та штраф в розмірі 135,36 грн. Окрім того відповідач вказав позивачу, що рішення суду містить курс валют на дату ухвалення рішення, і враховуючи, що між датою ухвалення рішення і датою погашення заборгованості курс валют, які встановлюються НБУ змінився, то фактично позивачем сплачено заборгованість в сумі 637,40 дол. США, тому необхідно погасити різницю між зарахованими 637,40 дол. США та призначеними до стягнення 677,89 дол. США.

21.05.2018 року позивач погасила конвертаційну різницю сумі 40,49 дол. США та в той же день звернулася із заявою про видачу їй довідки про повне погашення заборгованості за кредитним договором № 07/58-05/р від 03.08.2008 року.

15.06.2018 року банк повідомив позивачу, що внесеної суми недостатньо, а заборгованість позивача становить 2912,20 дол. США по сплаті відсотків, 2216,61 грн. заборгованість з комісії по обслуговуванню кредиту та штраф в розмірі 135,36 грн.

Позивач вважає, що рішенням суду апеляційної інстанції було встановлено кінцевий розмір заборгованості, який сплачений позивачем відповідачу з урахуванням коливання курсової різниці і відтак заборгованість кредитним договором № 07/58-05/р від 03.08.2008 року погашена в повному обсязі.

З наведених підстав ОСОБА_2 просила суд:

- визнати припиненим зобов`язання ОСОБА_2 перед ПАТ ВіЕйБі Банк, у зв`язку із виконанням зобов`язання позичальника за кредитним договором №7/58-05/р від 03.08.2007 року;

- скасувати запис в Державному реєстрі іпотек №5435066 від 06.08.2007 року на відчуження квартири АДРЕСА_2 - АДРЕСА_3 , внесений нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Басай Л.І.;

- скасувати запис в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №5435021 від 06.08.2007 року про заборону відчуження квартири АДРЕСА_2 , накладену 06.08.2007 року нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Басай Л.І.;

- стягнути з відповідача судові витрати.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 01 жовтня 2019 року позов задоволено.

Визнано припиненим виконанням зобов`язання ОСОБА_2 перед відкритим акціонерним товариством Всеукраїнський Акціонерний Банк за кредитним договором №07/58-05/р від 03.08.2007 року та вилучено з Державного реєстру іпотек запис про іпотеку №5435066 від 06.08.2007 року на відчуження квартири за адресою АДРЕСА_1 та з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис №5435021 від 06.08.2007 року про заборону відчуження квартири за адресою АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ПАТ ВіЕйБі Банк в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ ВіЕйБі Банк на користь ОСОБА_2 58,00 грн. понесених судових витрат.

Стягнуто з ПАТ ВіЕйБі Банк в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ ВіЕйБі Банк на користь держави 2305 (дві тисячі триста п`ять) гривень 20 копійок судового збору.

Додатковим рішенням Івано-Франківського міського суду від 21 жовтня 2019 року заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення задоволено.

Стягнуто з ПАТ ВіЕйБі в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ ВіЕйБі Банк на користь ОСОБА_2 судові витрати на правову допомогу у розмірі 8500,00 грн.

ПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» - Луньо І.В. на рішення суду подала апеляційну скаргу, в якій посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Апелянт не погоджується з рішенням суду , оскільки вважає, що ОСОБА_2 не повністю погасила заборгованість за кредитним договором.

Так, рішенням Апеляційного суду Івано-Фраківської області від 19.06.2017 року по справі №346/4130/15-ц частково задоволено позовні вимоги ПАТ ВіЕйБі Банк та стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором у розмірі 17 639,99 грн., що еквівалентно 677 дол. США 89 центів та 135,36 грн. пені, а всього 17775,35 грн.

Апелянт посилається на те, що відповідно до вимог цивільного законодавства зобов`язання має виконуватись належним чином.

Рішення Апеляційного суду Івано-Фраківської області від 19.06.2017 року містить курс валют на дату ухвалення рішення. Враховуючи те, що між датою судового рішення та датою фактичного внесення грошових коштів на погашення заборгованості пройшов значний проміжок часу, курс НБУ національної валюти до долара США змінився. Конвертація суми платежу здійснювалась за курсом актуальним на дату внесення коштів. Отже, фактично позивачка сплатила 637,40 доларів США, тобто не в повному обсязі виконано рішення суду.

Апелянт вважає, що у зв`язку з тим, що на даний час зобов`язання не виконано позичальником у повному обсязі, відсотки продовжують нараховуватись відповідно до умов кредитного договору.

Відповідно до п.10.1 іпотечного договору, цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами договору, його нотаріального посвідчення та діє до повного виконання боржником зобов`язання за кредитним договором. А тому банк вважає, що позивач своїм зверненням до суду про визнання зобов`язання припиненим та зняття обтяження нерухомого майна ухиляється від повного повернення наданих кредитних коштів.

З наведених підстав, апелянт просив скасувати рішення першої інстанції та відмовити у задоволенні позову.

Позивач ОСОБА_2 в порядку ст.360 ЦПК України подала відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначила, що основні аргументи ПАТ ВіЕйБі Банк у апеляційній скарзі зводяться до того, що боржником сплачено лише 637,40 доларів США та не погашено курсової різниці, яка виникла з моменту винесення рішення до моменту сплати згідно рішення 40,49 доларів США.

Однак, такі твердження апелянта не відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_2 погасила заборгованість згідно рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 19.06.2017 року в сумі 17 639,99 грн., що еквівалентно 677,89 доларів США, що підтверджуться квитанцією від 02.02.2018 року, а 21.05.2018 року позивач оплатила конвертаційну різницю в сумі 40,49 доларів США та сплатила пеню у сумі 135,36 грн, за наданими банком реквізитами 1200 грн. на погашення заборгованості та 50,0 грн. за надання довідки про погашення кредиту.

В той же час, докази повної оплати заборгованості, в тому числі і курсової різниці судом першої інстанції досліджувались та була надана відповідна оцінка. Відтак ОСОБА_2 просила апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін

В судовому засіданні апеляційного суду позивач та її представники вимоги скарги заперечили, просили відмовити в її задоволенні.

Належно повідомлений представник апелянта в судове засідання не з`явився.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що згідно із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України при розгляді справи № 6-939цс15 припинення зобов`язання можливе за умови його належного виконання, що проведено належним чином. ОСОБА_2 повністю виконавши рішення судів (рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 31.05.2011 року та рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 19.06.2017 року) виконала і зобов`язання за кредитним договором, тобто сплатила основну суму боргу та всі нарахування згідно договору та рішення суду. Про те, що вона виконала своє зобов`язання належним чином свідчать текст рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 19.06.2017 року в справі 346/4130/15-ц, де вказано, що судове рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 31.05.2011 року в повному об`ємі боржником виконано 10.09.2014 року, а також документи про сплату коштів згідно до рішення суду.

Враховуючи, що забезпечені іпотекою зобов`язання за кредитним договором є виконаними, зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від кредитного договору, є припиненими.

Також, посилаючись на положення Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», суд першої інстанції визнав підставними позовні вимоги в частині скасування запису в Державному реєстрі іпотек та скасування запису в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна

Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Додаткове рішення Івано-Франківського міського суду від 21 жовтня 2019 року сторонами не оскаржується, а тому його законність і обґрунтованість колегією суддів не перевіряється.

Переглянувши спір в апеляційному порядку в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів частково погоджується з рішенням суду першої інстанції.

Матеріалами справи встановлено, що 03.08.2007 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №07/58-05/р на суму 19 000 доларів США з кінцевим терміном повернення по 02.08.2012 року.

Пунктом 1.4 кредитного договору встановлено, що за користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 12% річних.

06.08.2007 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_3 (згідно Свідоцтва про шлюб від 06.05.2016 року змінила прізвище « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 », а.с.23) укладено іпотечний договір в порядку забезпечення виконання умов за кредитним договором №07/58-05/р03.08.2007 року. За умовами іпотечного договору предметом іпотеки є двохкімнатна квартира зі всіма об`єктами функціонально пов`язаними з цим нерухомим майном, загальною площею 44,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить іпотекодавцю ( ОСОБА_3 ) на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 06.07.2007 року приватним нотаріусом Дузінкевич Л.Б. за реєстром №Д-522. Іпотечний договір посвідчений нотаріусом Івано-Франківського нотаріального округу Басай Л.І. та зареєстровано в реєстрі за №4095.

Крім того, 06.07.2007 року нотаріусом Івано-Франківського нотаріального округу Басай Л.І. на підставі ст.73 Закону України «Про нотаріат» та у зв`язку з посвідченням цього іпотечного договору накладено заборону на відчуження квартири АДРЕСА_2 , що є власністю ОСОБА_3 до припинення чи розірвання договору поруки. Зареєстровано в реєстрі заборон за №4096 (а.с.18-22).

Матеріали справи також містять рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 19.06.2017 року, яким частково задоволено апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» (провадження №22-ц/779/972/2017). Скасовано рішення Івано-Франківського міського суду від 31 березня 2017 року у справі №346/4130/15-ц за позовом ПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалено нове рішення. Позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованість по відсотках за користування кредитом у розмірі 17 639 грн.99 коп., що еквівалентно 677 доларів США 89 центів та 135,36 грн. пені, а всього 17 775 грн.35 коп. (а.с.6-8).

Із змісту рішення апеляційного суду вбачається, що судом встановлено, що 03.08.2007 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №07/58-05/р на суму 19 000 доларів США зі сплатою 12% річних за користування кредитом та кінцевим терміном повернення по 02.08.2012 року.

У зв`язку з невиконанням умов названого кредитного договору рішенням Івано-Франківського міського суду від 31.05.2011 року з ОСОБА_3 стягнуто кредитну заборгованість за тілом та відсотками в загальній сумі 5968,67 доларів США, що було еквівалентно 47 689 грн 69 коп.

Апеляційним судом також було встановлено, що рішення суду від 31.05.2011 року в повному об`ємі боржником було виконано тільки у вересні 2014 року, а тому апеляційний суд дійшов висновку, що вимоги позичальника щодо стягнення з ОСОБА_3 відсотків за кредитом та пені підлягають задоволенню частково в межах строків позовної давності.

Рішення апеляційного суду в касаційному порядку не оскаржувалось і набрало законної сили 19.06.2017 року.

В силу дії ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно квитанції від 02.02.2018 року ОСОБА_1 оплатила на рахунок ПАТ «ВіЕйБі Банк» 17 775,35 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №07/58-05/р від 03.08.2007 на виконання рішення суду від 19.06.2017 року (а.с.9).

27.03.2018 року ОСОБА_2 звернулась до ПАТ «ВіЕйБі Банк» із заявою, в якій просила видати їй довідку про повне погашення заборгованості за кредитним договором №07/58-05/р від 03.08.2007 року (а.с.10).

02.05.2018 року ПАТ «ВіЕйБі Банк» надало відповідь на заяву ОСОБА_2 , повідомивши, що станом на 19.04.2018 року по кредитному договору №07/58-05/р від 03.08.2007 року існує заборгованість, а саме: 2958,21 доларів США відсотки, 2216,61 грн. комісія за обслуговування кредиту, 135,36 грн. штраф за несвоєчасне погашення кредиту (згідно рішення суду). В обгрунтування нарахування відсотків банк зіслався на умови кредитного договору, згідно яких проценти за користування кредитом нараховуються щодня до моменту повного погашення кредиту, комісія нараховується до строку закінчення кредиту, на прострочену заборгованість за кредитом нараховується штраф.

Крім того, у листі зазначено, що рішення суду, яким з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» стягнуто заборгованість у розмірі 17639,99 грн, що еквівалентно 677,89 доларів США так пені 135,36 грн., містить курс валюти на дату ухвалення рішення. Враховуючи той факт, що між датою судового рішення та датою фактичного внесення позичальником кошті на погашення заборгованості пройшов значний проміжок часу, курс НБУ національної валюти до долару США змінився. Конвертація суми платежу здійснювалась за курсом актуальним на дату внесення коштів. Отже, фактично сплачено 637,40 доларів США. (а.с.11).

Згідно квитанції від 21.05.2018 року ОСОБА_1 оплатила на рахунок ПАТ «ВіЕйБі Банк» 1200,0 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №07/58-05/р від 03.08.2007 на виконання рішення суду від 19.06.2017 року (а.с.17).

21.05.2018 року ОСОБА_2 повторно звернулась до ПАТ «ВіЕйБі Банк» із заявою, в якій повідомила, що сплатила конвертаційну різницю в сумі 40,79 доларів США, що становить 1058,73 грн. та пеню 135,36 грн. (разом 1200,0 грн) згідно квитанції ПН117349С1 від 21.05.2018 року та 50,0 грн. за надання довідки про погашення кредиту. Враховуючи вищенаведене, ОСОБА_2 просила видати їй довідку про повне погашення заборгованості за кредитним договором №07/58-05/р від 03.08.2007 року (а.с.12).

15.06.2018 року ПАТ «ВіЕйБі Банк» надало відповідь на заяву ОСОБА_2 , вказавши про необхідність сплати заборгованості за кредитним договором по відсотках, комісії та штраф (а.с.13).

Згідно довідки, наданої ПАТ «ВіЕйБі Банк» №05-1/9102 від 15.06.2018 року, станом на 12.06.2018 року заборгованість за кредитним договором №07/58-05/р від 03.08.2007 року становить: 2912,20 доларів США відсотки, 216,61 грн. комісія за обслуговування кредиту, 135,36 грн. штраф за несвоєчасне погашення кредиту (згідно рішення суду), (а.с.14).

Не погодившись із діями банку щодо подальшого нарахування заборгованості за кредитним договором, ОСОБА_2 звернулась до суду із даним позовом, який обгрунтувала тим, що повністю сплатила заборгованість за кредитним договором №07/58-05/р від 03.08.2007 року.

З огляду на встановлені обставини справи, позовні вимоги ОСОБА_2 є частково підставними, що правильно встановлено судом першої інстанції.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Статтею 625 ЦК України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання.

Так, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав (не виконав, чи виконав не в повному обсязі), не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено у судовому рішенні, оскільки строк дії договору змінився.

У такому випадку кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.

Такий висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18).

У спірному випадку, рішенням Івано-Франківського міського суду від 31.05.2011 року з ОСОБА_3 стягнуто кредитну заборгованість за тілом та відсотками в загальній сумі 5968,67 доларів США, що було еквівалентно 47 689 грн 69 коп.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 03.12.2019 року витребувано у Івано-Франківського міського суду матеріали цивільної справи №346/4130/15-ц за позовом ПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором №7/58-05/р від 03.08.2007 року.

У матеріалах цивільної справи №346/4130/15-ц міститься копія рішення Івано-Франківського міського суду від 31.05.2011 року у справі №0907/2-606/2011 за позовом ПАТ «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, з якої вбачається, що станом на 31.05.2011 року заборгованість ОСОБА_3 за кредитним договором №7/58-05/р від 03.08.2007 року становила 5968,67 доларів США.

Наведена обставина зумовила звернення банку з позовом про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором.

Таким чином, банк скористався своїм правом на пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором, змінивши порядок, умови і строк дії кредитного договору.

З огляду положення ч.2 ст.1050 ЦК України та правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, кредитор втратив право нараховувати передбачені договором проценти з моменту пред`явлення такої вимоги.

Відтак враховуючи те, що кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування процентів та штрафів за договором є безпідставним.

Отже, наданий банком розрахунок заборгованості за кредитним договором №07/58-05/р від 03.08.2007 року станом на 12.06.2018 року (2912,20 доларів США відсотки, 216,61 грн. комісія за обслуговування кредиту, 135,36 грн. штраф за несвоєчасне погашення кредиту (згідно рішення суду), є необгрунтованим.

Як встановлено Апеляційним судом Івано-Франківської області у рішенні від 19.06.2017 року рішення суду від 31.05.2011 року ОСОБА_3 виконала в повному обсязі у вересні 2014 року.

На виконання рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 19.06.2017 року ОСОБА_2 погасила заборгованість у розмірі 17 775,35 грн., про що свідчить квитанція від 02.02.2018 року(а.с.9).

Також згідно квитанції від 21.05.2018 року ОСОБА_1 оплатила на рахунок ПАТ «ВіЕйБі Банк» 1200,0 грн. (курсову різницю та пеню) в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №07/58-05/р від 03.08.2007 на виконання рішення суду від 19.06.2017 року (а.с.17).

Водночас, в матеріалах справи відсутні докази про звернення банку з вимогою до позивача про стягнення сум, передбачених статтею 625 ЦК України.

Отже, сплативши заборгованість на виконання рішення Івано-Франківського міського суду від 31.05.2011 року та рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 19.06.2017 року ОСОБА_2 виконала свої зобов`язання за кредитним договором №07/58-05/р від 03.08.2007. Інших вимог банк до позивача не заявляв.

Згідно ст.598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

За приписами ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до пункту 7.3 кредитного договору, цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Відтак в силу дії ст.599 ЦК України, п.7.3. кредитного договору зобов`язання за кредитним договором №07/58-05/р від 03.08.2007, укладеним між ОСОБА_2 та ПАТ «ВіЕйБі Банк», є припиненим, у зв`язку із повним виконанням, на що вірно вказав суд першої інстанції.

Відповідно до ст.575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Статтею 593 ЦК України встановлено, що право застави припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою.

Згідно ст.17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до п.п.6.1; 6.4 договору іпотеки від 06.08.2007 року право іпотеки виникає у іпотекодержателя з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Іпотека припиняється виконанням у повному обсязі зобов`язань.

Однак, така вимога стороною позивача не заявлялась, а відтак підстави для виключення відповідних записів в Державному реєстрі іпотек та запису в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відсутні.

Крім того, встановлено, що заборону відчуження зазначеної в договорі квартири АДРЕСА_2 , що є власністю ОСОБА_3 , накладено 06.07.2007 року нотаріусом Івано-Франківського нотаріального округу Басай Л.І. на підставі ст.73 Закону України «Про нотаріат» та у зв`язку з посвідченням цього іпотечного договору до припинення чи розірвання договору поруки. Зареєстровано в реєстрі заборон за №4096 (а.с.18-22).

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, урегульовано Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до п.2 ч.1 ст.10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державним реєстратором є зокрема нотаріус.

За змістом п.9 ч.1 ст.27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст.74 Закону України «Про нотаріат», одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.

Згідно з п.п.5.1, 6.1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту від 22.02.2012, № 296/5 нотаріус знімає заборону відчуження майна за рішенням суду.

Про зняття заборони, а також про зняття судовими або слідчими органами та органами державної виконавчої служби накладеного ними арешту на майно нотаріус робить відповідні відмітки в реєстрі для реєстрації заборон і арештів та в алфавітній книзі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна.

Отже, законодавством визначена окрема процедура зняття заборони на відчуження майна та виключення даних з Реєстру, підставою проведення якої є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

На час розгляду спору позивач не звертався до нотаріуса із заявою про зняття заборони відчуження на іпотечне майно, та не отримував з цього приводу відмови, а тому вимоги позивача в цій частині є передчасними та задоволенню не підлягають.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції в частині скасування запису в Державному реєстрі іпотек та скасування запису в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та ухвалення в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В частині визнання припиненим зобов`язання ОСОБА_2 перед ПАТ ВіЕйБі Банк, у зв`язку із виконанням зобов`язання позичальника за кредитним договором №7/58-05/р від 03.08.2007 року рішення суд відповідає вимогам ст.263 ЦПК України. Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції , а тому підстав для його скасування в цій частині колегія суддів не вбачає.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, апеляційний суд керується положеннями ст.ст.133,137,141 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч.ч.1,2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За правилам ч.ч.1,2,6,8,10 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Із матеріалів справи вбачається, що при поданні позовної заяви позивач ОСОБА_2 не сплачувала судовий збір, оскільки звільнена на підставі ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Згідно платіжного доручення від 28.10.2019 року №432523 ПАТ «ВіЕйБі Банк» за подання апеляційної скарги оплатило 3457,80 грн. судового збору (а.с.138).

Водночас на підставі ордеру про надання правничої допомоги від 13.11.2019 року та 06.12.2019 року інтереси ОСОБА_2 в апеляційному суді представляв адвокат Малетин А.Я. (а.с.149).

Згідно Акту про надання професійної правничої допомоги від 12.11.2019 року розмір гонорару адвоката становить 2000,00 грн. (а.с.150), які ОСОБА_2 оплатила відповідно до квитації №ПН247049С1 від 05.12.2019 року.

Враховуючи вищевказані обставини, а також часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , апеляційний суд вирішує питання розподілу судових витрат пропорційно з урахуванням положень ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» - Луньо І.В. задоволити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 01 жовтня 2019 року в частині вилучення з Державного реєстру іпотек запису про іпотеку №5435066 від 06.08.2007 року на відчуження квартири за адресою АДРЕСА_1 та з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису №5435021 від 06.08.2007 року про заборону відчуження квартири за адресою АДРЕСА_1 скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» про скасування запису в Державному реєстрі іпотек та скасування запису в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ПАТ ВіЕйБі Банк (, м. Київ, вул. Дегтярівська 27Т) в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ ВіЕйБі Банк на користь держави (в спеціальний фонд Державного бюджету України) 768 грн. 40 коп. судового збору, у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції.

Компенсувати ПАТ ВіЕйБі Банк (, м. Київ, вул. Дегтярівська 27Т) в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ ВіЕйБі Банк судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, в розмірі 1152 грн. 40 коп. за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Стягнути з ПАТ ВіЕйБі Банк (, м. Київ, вул. Дегтярівська 27Т) в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ ВіЕйБі Банк на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) витрати по оплаті правової допомоги в сумі 666,7 грн. у зв`язку з розглядом справи у суді другої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 12 грудня 2019 року.

Суддя-доповідач: Василишин Л.В.

Судді: Максюта І.О.

Матківський Р.Й.