Справа № 697/479/19
Провадження № 2/697/271/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2019 року

Канівський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Русакова Г.С.

за участю секретаря судового засідання Десятник О.А.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Каневі Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення пені по виплаті аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Канівського міськрайонного суду Черкаської області з позовом в подальшому уточненим до ОСОБА_3 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Свій позов мотивує тим, що 03.11.2017 року між нею і відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З відповідачем позивач проживає окремо з 30.03.2018. У червні позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача на утримання дитини та на її утримання аліментів. Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 19.12.2018 позовні вимоги задоволено, зобов`язано відповідача сплачувати аліменти починаючи з 25.07.2018. Згідно довідки №3166 та № 3169 від 31.01.2019 розмір заборгованості по сплаті аліментів відповідача становить 21347,65 грн. Враховуючи уточнені позовні вимоги просила суд стягнути з відповідача пеню по аліментах в розмірі 40559,30 грн.

Позивач в судове засідання не з`явилася свої інтереси доручила представляти представнику адвокату Гончаруку А.В.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих для суду причин, про дату, час та місце слухання повідомлявся належним чином.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

У відповідності з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 сторони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 19.12.2018 року із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 25.07.2018 і до повноліття дитини. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання в розмірі 1/15 частини всіх видів його заробітку починаючи з 25.07.2018 і до досягнення дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку.

Згідно з розрахунком державного виконавця Канівського МВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області заборгованість ОСОБА_3 по сплаті аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку станом на 1 ІНФОРМАЦІЯ_3 2019 ІНФОРМАЦІЯ_1 становить 4494,25 грн., заборгованість по аліментах на утримання доньки ОСОБА_4 станом на 01 лютого 2019 становить 16853,40 грн. (а.с.7, 7 зворот).

Суд зазначає, що у статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.5 наведеної статті докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

У відповідності з ч.7 наведеної статті суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи і згідно з ч.2 ст. 13 ЦПК України це не є обов`язком суду.

Стаття 196 СК України встановлює відповідальність за прострочення сплати аліментів і вказує, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.22 постанови від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Під ухиленням від сплати аліментів закон розуміє як пряму відмову від надання утримання, так і різні дії (бездіяльність) зобов`язаної особи, спрямовані на повне або часткове ухилення від сплати аліментів; приховання особою дійсного розміру свого заробітку (доходу); зміну роботи або місця проживання з метою запобігання сплати аліментів; приховання свого місцезнаходження; інші дії, що свідчать про намір особи ухилитися від виконання обов`язків щодо утримання.

Відповідач не надав також доказів відсутності його вини у виникненні заборгованості по сплаті аліментів.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини

Частиною 1 статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

А тому, суд вважає доведеною вину відповідача у несплаті аліментів та, відповідно, настання відповідальності за виникнення заборгованості.

Визначаючи розмір неустойки (пені) у зв`язку з несплатою аліментів суд зазначає наступне.

За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісячно і несвоєчасна сплата аліментів передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені).

У 2018 році Велика Палата Верховного Суду в постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц виклала правовий висновок, що зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення пені на підставі ч.1 ст. 196 СК України суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням встановленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Далі потрібно підсумувати розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначити загальну суму пені за весь період заборгованості шляхом додавання показників за кожен місяць.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього зобов`язання буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною, залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Оскільки факт наявності заборгованості зі сплати аліментів підтверджується належними доказами довідками відділу ДВС, і відповідачем не спростовано вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів позивачу у вказаний період, суд приходить до висновку, що вказана заборгованість виникла з вини відповідача і вимоги позивача про стягнення пені є обґрунтованими.

Вирішуючи питання щодо розміру пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує правову природу пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується на суму несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Враховуючи, що розмір пені за розрахунками позивача значно перевищує розмір заборгованості, суд враховуючи норми ст. 196 СК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача пеню за прострочення сплати аліментів станом на 01.02.2019 року в розмірі 16853,40 грн. (заробгованість по сплаті аліментів на утримання дитини) та 4494,25 грн. (заборгованість по сплаті аліментів на уьтримання дружини), а всього 21347,65 грн.

У відповідності до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення умов необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Згідно з положенням ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення заявлених позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Позивач просить стягнути з відповідача витрати за надання правової допомоги в сумі 1000 грн. відповідно до розрахунку до договору про надання правової допомоги.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Згідно з п.1 ч.3 ст. 133, п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи (в т.ч. витрати на професійну правничу допомогу), у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як вбачається із ч.6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Враховуючи наведене, суд вважає, що з відповідача на користь позивача належить стягнути 1000 грн. витрат на правничу допомогу.

У відповідності з ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається нс сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивач згідно з п.3 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, його належить стягнути з відповідача на користь держави.

На підставі наведеного, керуючись ст. 4, 5, 12, 13, 137, 141, 263, 265, 268 ЦПК України суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення пені по виплаті аліментів - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів станом на 01.02.2019 року в розмірі 16853,40 грн. та 4494,25 грн., а всього 21347,65 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 витрати на правову допомогу в розмірі 1000,00 грн.

Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених законом строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Повний текст рішення складено 02.08.2019.

Головуючий /підпис/ Г. С. Русаков

Згідно оригіналу, який знаходиться в матеріалах справи № 697/479/19

Головуючий Г . С . Русаков