Справа № 308/1635/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про залишення заяви без розгляду

01 серпня 2019 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Тхір О.А.,

за участю секретаря Химинець О.Я.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Навроцький Володимир В`ячеславович, заінтересована особа - Ужгородський районний відділ ДРАЦС ГТУЮ у Закарпатській області, про встановлення факту реєстрації народження,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник - ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Навроцький Володимир В`ячеславович, звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з заявою про встановлення факту реєстрації народження, в якій просить встановити юридичні факти, що дитина - дівчинка, ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Мукачево Закарпатської області, а її мати є громадянка України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а батьком є ОСОБА_3 ; дитина - хлопчик ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у місті Ужгород Закарпатської області, а його мати є громадянка України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а батько є ОСОБА_4 .

В обгрунтування заяви заявник вказав, що через відсутність медичних свідоцтв про народження дітей не може звернутись до РАЦС, тому змушена звернутись до суду із заявою про встановлення факту народження дітей. Зазначає, що документи з пологового будинку не збереглися, народжувала третю дитину використавши свідоцтво про народження сусідки ОСОБА_5 , тому останню записали як матір дитини.

В судове засідання представник заявниці та заявниця не з`явилися, повідомлені належним чином.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно оцінивши надані сторонами докази, з`ясувавши всі обставин справи та відповідні їм правовідносини, суд доходить наступних висновків.

З заяви ОСОБА_1 вбачається, що вона звертається в порядку окремого провадження.

Крім того з долучених докуме6нтів встановлено, що заявник немає зареєстрованого місця проживання, відомості про місце проживання та реєстрації місця проживання в Ужгородському районі відсутні, з витягу з Єдиного державного реєстру щодо реєстрації місця проживання встановлено, що місце народження заявника в м. Мукачево.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Як роз`яснено у пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з подальшими змінами та доповненнями) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до ч. 6 ст. 294 цього Кодексу якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується у порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду, і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

З вище наведеного вбачається, встановлення факту, що має юридичне значення в окремому провадженні можливе при умові, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення та встановлення такого факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Зі змісту поданої заяви про встановлення факту, що має юридичне значення вбачається, що заявник просить встановити факт з метою отримання свідоцтва про народження, без чого неможливо отримати будь-які інші документи.

Однак, суд зауважує, що під час розгляду справи у порядку окремого провадження у судовому засіданні встановлено, що заявник бажає встановити факт народження осіб не в певний час, а факти того, що діти народилися від матері ОСОБА_1 та від осіб, як батьків, а саме від ОСОБА_4 та ОСОБА_3 тобто спір про право цивільне про батьківство.

Тобто, зазначені вимоги місять необхідність встановлення факту походження дітей від певних осіб, що не охоплюється п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, а відтак суд вбачає спірність правовідносин, які стосуються сімейних немайнових прав ОСОБА_4 та ОСОБА_3 щодо походження дітей саме від них.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7)народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з ч.1 ст.126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Визначення походження дитини від батька за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, є добровільним способом визнання батьківства. Він використовується у разі відсутності спору з приводу батьківства та є вільним волевиявленням жінки та чоловіка шляхом подачі заяви до органу реєстрації актів цивільного стану.

Спільна заява батьків із приводу батьківства є підставою для звернення до органу державної реєстрації актів цивільного стану про визнання батьківства, у всіх решта випадків це судовий спір, однак не в порядку встановлення факту, що має юридичне значення, як стверджує заявник.

За приписами ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Дана норма СК України чітко вказує про необхідність звернення до суду саме з позовом про визнання батьківства, а не з заявою про встановлення факту.

Навіть наявність спільної заяви батьків про визнання батьківства не дає їм право звертатися до суду із заявою про встановлення юридичного факту батьківства, а надає право звертатися із відповідною заявою до органу реєстрації актів цивільного стану. У випадку відмови (про що стверджує заявник) особа має право звертатися до суду в порядку позовного провадження із позовом про визнання батьківства або в порядку адміністративного судочинства, якщо виявить намір оскаржити дії органу реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка. який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу, тобто лише матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Згідно з п.4, п.5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. У таких справах позови осіб, зазначених у ч.3 ст.128 СК, приймаються до судового розгляду, якщо: дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері. Спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття.

Крім того, згідно з п.7 вищевказаної постанови заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи.

Таким чином, заявник може захистити своє право у даних правовідносинах, звернувшись до суду з позовом про визнання батьківства (материнства), а не про встановлення факту батьківства та народження дітей.

Згідно з ч.4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

На підставі викладеного, враховуючи що, після відкриття провадження, в ході судового розгляду, з заяви ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту та долучених до заяви документів, вбачається спір про право, суд дійшов висновку про необхідність залишення такої заяви без розгляду.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 260, 261, 293, 353 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Навроцький Володимир В`ячеславович, заінтересована особа - Ужгородський районний відділ ДРАЦС ГТУЮ у Закарпатській області, про встановлення факту реєстрації народження - залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що для захисту свого права йому необхідно звернутись до належного суду (за підсудністю) з позовною заявою про визнання батьківства (материнства).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У відповідності до пп. 15.5) п.п.15 п. 1 розділу ХШ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя О.А.Тхір