Єдиний унікальний номер 226/1662/19 Номер провадження 22-ц/804/2988/19
Єдиний унікальний номер 226/1662/19
Номер провадження 22-ц/804/2988/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Халаджи О. В.

суддів: Азевича В.Б., Кішкіної І.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у письмовому провадженні в м. Бахмут апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» на рішення Димитровського міського суду Донецької області від 30 серпня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» про стягнення моральної шкоди у зв`язку з травмою на виробництві (суддя Петунін І.В., повний текст рішення складено 03 вересня 2019 року),

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» про відшкодування моральної шкоди заподіяної травмою на виробництві. Просив стягнути на його користь відшкодування моральної шкоди у розмірі 22455 гривень.

Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 30 серпня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» про стягнення моральної шкоди у зв`язку з травмою на виробництві задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» на користь ОСОБА_1 за отриману ним моральну шкоду у сумі 5500 грн.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» на користь держави судовий збір у сумі 188 грн 33 коп.

Із вказаним рішення суду не погодився представник ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» Гаврихів В.В., та подав апеляційну скаргу, вважає що воно ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції дійшов помилково до висновку, що вина відповідача в заподіяні шкоди позивачу вбачається лише з тієї підстави, що вони перебували в трудових відносинах. Посилається на ст. 237-1 КЗпП України про порядок відшкодування моральної шкоди.

Вказує, що суд першої інстанції у своєму рішенні вказує, що відповідно до акту форми Н-1 № 10 від 08.10.2018 року, причиною настання нещасного випадку є невиконання вимог інструкції з охорони праці, однак, не вказує ким саме порушені такі вимоги. Надані суду докази та матеріали свідчать про відсутність вини роботодавця в настанні нещасного випадку, який стався з ОСОБА_1 .

Наголошує на тому, що відповідно до вимог п.2 ч.3 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» п.п. 3.3.3. п. 3.3 «Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат потерпілим», затвердженого постановою правління Фонду від 19.07.218 року № 11 ОСОБА_1 рішенням комісії з охорони праці зменшено розмір одноразової допомоги на 40% за порушення ним законодавства по охороні праці, що і було причино настання нещасного випадку.

Представник ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» просив рішення Димитровського міського суду Донецької області від 30 серпня 2019 року скасувати, в задоволені позовних вимог відмовити.

Від ОСОБА_1 відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до частини 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою «Апеляційне провадження».

Згідно частини 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами,якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

В даній справі ціна позову становить 22 455 грн. тобто менше ста розмірів прожиткового мінімуму (1921*100 = 192 100). а тому справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у письмовому провадженні.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 працював на підприємстві відповідача на посаді гірником підземним 3 розряду з 20.08.2018 року по 03.03.2019 року та був звільнений на підставі наказу № 38к від 04.03.2019 року за ст.36 п.1 КЗпП України за угодою сторін (а.с. 6-8).

04.10.2018 року з ОСОБА_1 стався нещасний випадок, в результаті якого він отримав травму пальців правої кісті про що складений акт за формою Н-1 від 08.10.2018 року та акт за формою Н-5 від 08.10.2018(а.с. 9-10, 11, 12-14).

Внаслідок нещасного випадку ОСОБА_1 був доставлений до Мирноградської ЦМЛ з діагнозом: травматична ампутація 1 пальця правої кісті на рівні с/3 нігтьової фаланги, забій 2 пальця правої кісті. З приводу отриманої виробничої травми ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні Мирноградської ЦМЛ з 05.10.2018 року по 24.10.2018 року (а.с. 14-19).

За висновком Обласної травматологічної МСЕК від 02.04.2019 року ОСОБА_1 з 15.03.2019 року первинно безстроково встановлено 15% втрати працездатності, за наслідками травми, отриманої 04.10.2018 року (а.с. 5).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції врахував надані позивачем докази, процент втрати професійної працездатності, а також принципи розумності та справедливості, та вважав за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок отримання позивачем ушкодження здоров`я на виробництві 5500 гривень.

Зазначений висновок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Відповідно до ст. 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до вимог ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обовязків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до частини 1 ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди провадиться, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

При цьому, вина власника не вказана серед юридичних фактів, які входять до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди.

Тобто, закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду, а саме: наявність моральних страждань працівника, втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя.

В пункті 4.1 рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року №1-9/2004 зазначено, що ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні і фізичні страждання.

На підтвердження факту ушкодження здоров`я позивачем було надано довідку МСЕК від 02.04.2019року, згідно з яким позивачу була встановлена втрата професійної працездатності у розмірі 15 % безстроково (а.с.5)

В даному випадку професійне захворювання пов`язане з виконанням робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, тому відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди покладається на роботодавця (підприємство).

Суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що надані позивачем докази повною мірою вказують, що ушкодження здоров`я ОСОБА_1 призвело як до фізичних, так і до моральних страждань. Втрата працездатності призвела до обмеження його можливості вести активний спосіб життя, вільно спілкуватися, внаслідок чого останній змушений прикладати додаткові зусилля для організації свого життя. Суд також правомірно дійшов висновку про часткове задоволення позову і стягнення 5500 грн., що відповідає принципам розумності, виваженості та справедливості.

У мотивувальній частині Рішення Конституційного Суду України від 8 жовтня 2008 року № 20-рп/2008 у справі про страхові виплати (пункт 5), зазначено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та статтею 1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Судом першої інстнції встановлено факт завдання моральної шкоди ОСОБА_1 у зв`язку з втратою ним професійної працездатності, яка встановлена висновком МСЕК, та вже сама по собі свідчить про спричинення моральної шкоди, оскільки стан здоров`я потерпілого погіршено, у зв`язку з чим він переносить моральні страждання, що позбавляє його нормальних життєвих зв`язків і вимагає додаткових зусиль для організації свого життя. ( Даний правовий висновок було зроблено в постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року № 219/590/17)

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд першої інстанції об`єктивно оцінив надані позивачем докази на підтвердження моральних страждань, а саме: вимушеність звільнення через неможливість за станом здоров`я продовжувати роботу, акт розслідування про нещасний випадок на виробництві, виписки із медичної карти, довідка МСЕК, які дають підстави для висновку про стягнення на користь позивача відшкодування моральної шкоди 5500 грн.

Доводи позивача стосовно зменшення одноразової допомоги на 40% за порушенням ОСОБА_1 законодавства по охорону праці не є обґрунтованими та апеляційний суд не бере їх до уваги, оскільки в даній справі не було заявлено вимогу про стягнення одноразової допомоги.

Наведені в апеляційній скаргах доводи були предметом дослідження в суді першої інстнції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Суд першої інстанції повно та всебічно перевірив обставини справи, дав їм належну оцінку та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для скасування рішення суду в межах доводів апеляційної скарги не має.

Враховуючи зазначене, апеляційну скаргу відповідача слід залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» залишити без задоволення.

Рішення Димитровського міського суду Донецької області від 30 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 11 грудня 2019 року.

Судді: О.В. Халаджи

В.Б. Азевич

І.В. Кішкіна