Справа № 729/1148/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

29 травня 2019 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі:

судді Бойко В.І., за участю секретаря судового засідання Шлапак Н.А.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки - адвоката Хутороної С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бобровиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення з житлового приміщення без надання іншого житла ,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про виселення з житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 без надання іншого житла, обґрунтовує свої вимоги тим, що вона є власнико вищевказаного будинку. Відповідач зловживає алкогольними напоями, вчиняє сварки, комунальні платежі не сплачує добровільно виселитися не бажає, веде аморальний спосіб життя.

Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала посилаючись на те, що відповідача у справі вона зереєструвала у своєму будинку після розірвання ним шлюбу, оскільки він не мав місця проживання та роботи з умовою через певний час, що він знайде собі житло та роботу. Однак як з"ясувалося відповідач намірів влаштуватися на роботу не має, зловживає спиртними напоями, не усвідомлює свої дії, на цьому грунті постійно погрожує їй фізичною розправою, тому вона змушена була піти проживати в інше місце. Відповідач створює нестерпні умови для проживання, псує будинок, не сплачує комунальні послуги, хоча ними користується, ніколи не був членом її сім"ї, оскільки вони разом господарство не вели і не ведуть, загального бюджету не мають, веде аморальний спосіб життя. За захистом своїх прав вона постійно звертається до поліції, сусідів та знайомих. Просить суд захистити її законне право, передбачене ст. 41 Конституції України вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю.

Представник позивачки ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, оскільки вони є законними та обгрунтованими, просила захистити право позивачки, передбачене законом, щодо вільного володіння та розпорядження своєю власністю, оскільки позивачка, маючи у власності житловий будинок, у зв"язку з аморальною поведінкою відповідача, який постійно свторює їй нестерпні умови для проживання, змушена проживати у сторонніх людей.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, в порядку передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. У силу приписів цієї статті з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про день та час розгляду справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідач не повідомив суд про поважність його неявки в судові засідання, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ст. 280 ЦПК України.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , кожна окремо показали, що відповідача у справі позивачка погодилася зареєструвати тільки на тих умовах, що він матиме змогу працевлаштуватися. Не дивлячись на такі умови, відповідач не працевлаштувався, постійно зловживає спирними напомями, після чого створює сварки, бійки, псує будинок, унеможливлює спільне проживання, в результаті чого позивачка змушена проживати у ОСОБА_7 Свідки вказали на той факт, що вони з цього приводу постійно викликають поліцію, мають постійний зв"язок з позивачкою, так як бояться за її життя.

Суд вислухавши позивачку, її представника, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінюючи наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, та керуючись законом, суд приходить до наступного.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВМХ № 329705 лд 22.06.2010 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є власником будинку АДРЕСА_1 .

Право власності зареєстровано в КП Ніжинське МБТІ 31 грудня 2012 року і записано до реєстрової книги за реєстровим № 1971 а, що підтверджується довідкою №599 від 03.10.2018 р., виданою КП Ніжинське МЕТІ.

Згідно домової книги на житловий будинок АДРЕСА_1 за вказаною адресою перебувають на реєстраційному обліку двоюрідний брат позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та позивач, що підтверджується довідкою № 3709 від 03.10.2018 р.

Згідно постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ГБ №284475від 03.02.2018 вбачається, що ОСОБА_2 повторно протягом року вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 178 КУпАП за появу у громадському місці біля будинку, де він проживає та проживає позивач, у п`яному вигляді, висловлюючись нецензурною лексикою та погрожуючи оточуючим розправою.

Позивачем неодноразово викликалась поліція у зв`язку з тим, що відповідач, знаходячись нетверезому стані, намагався застосувати фізичну силу до позивачку, а тому вона була змушена звертатись до поліції та прохати захисту у сусідів, що підтверджується рапортом начальника ГРПП РУ ДН 0685 Бобровицького ВП Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області.

Відповідно до частин першої, третьої статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Пунктом 1 статті 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, гарантовано кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Усунення перешкод власник може вимагати навіть тоді, коли ці перешкоди не пов`язані з позбавленням його володінням майном.

Особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу (ст. 396 ЦК України).

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

При цьому, суд враховує правову позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 17.10.2018 у справі № 521/17805/16-ц, відповідно до якої згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення, будинку або квартири, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.

При цьому, норма статті 391 ЦК України не передбачає можливості визнавати особу такою, що втратила право на житлову площу.

Також Верховний Суд роз`яснив, що за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї.

З урахуванням вказаного висновку Верховного Суду позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки відповідач ніколи не був був членом сім`ї позивача і як встановлено у судовому засіданні систематично вчиняє насильство в сім`ї, вчиняє сварки, чим робить неможливим проживання з ним в даному житловому будинку, його власнику, вказане підтверджується наявними в справі доказами.

Як встановлено судом відповідач є особою працездатного віку, а отже має змогу працювати та забезпечити себе житлом уклавши договір оренди, придбавши житло тощо. Його проживання в будинку позивачки суперечить її інтересам , яка є власником вказаного житла, і вона як власник житла категорично заперечує щодо його проживання в її домі, зважаючи на його неприпустиму поведінку по відношенню до неї.

Суд вважає, що слід забезпечити право особи на спокійне життя у власному домі.

Наведені обставини дають підстави вбачати в діях відповідача систематичне порушенням правил співжиття, що робить неможливим для позивача проживання з ним в одному будинку, а заходи запобігання такій поведінці виявились безрезультатними.

Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (п.1 ст.8) гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її житла.

Таким чином, оцінивши зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити та усунути перешкоди у користуванні житловим приміщенням, шляхом виселення відповідача з житлового будинку без надання іншого житлового приміщення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 704 грн. 80 коп. сплаченого судового збору.

Керуючись ст. 391 ЦК України, ст. 12, 13, 19, 81, 141, 263-265, 267, 273, 274, 354, 355 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення з житлового приміщення без надання іншого житла задовольнити.

Виселити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 з житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 704 ( сімсот чотири ) гривні 80 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду через Бобровицький районний суд протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.І. Бойко