УХВАЛА

31 липня 2019 року

м. Харків

Справа № 629/6204/18

Провадження № 22-ц/818/2656/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - судді Бровченка І.О.,

суддів: Пилипчук Н.П., Колтунової А.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження заяву ОСОБА_1 про витребування доказів,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини.

Позовна заява мотивована тим, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 08 квітня 2000 року по 27 квітня 2017 року. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, з відповідача за рішенням суду від 02 липня 2001 року було стягнуто на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. З урахуванням рішення Апеляційного суду Харківської області від 23 жовтня 2013 року було зменшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на утримання сина з 1/4 частини з усіх видів його заробітку на 1/6 частку з усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 10 липня 2013 року та до досягнення дитиною повноліття. З 01 вересня 2016 року їх син навчається в Лозівській філії Харківського державного автомобільно-дорожнього коледжу на ІІІ курсі на денній формі навчання за рахунок фізичних та юридичних осіб. Відповідно до договору № 105 від 09 вересня 2016 року про надання освітніх послуг загальна вартість освітньої послуги становить 19 680,00 гривень. Згідно квитанцій позивачем сплачено 17422 гривні. Зараз вона не працює, перебуває на обліку у Лозівському МРЦЗ без виплати, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, є багатодітною та малозабезпеченою. Відповідач є інвалідом І групи, знаходиться на обліку УПФУ в Лозівському районі і отримує пенсію, тому додаткову допомогу на утримання сина надавати може.

В зв`язку з чим просила стягнути з відповідача на її користь половину понесених нею додаткових витрат на дитину - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме 8711 гривень.

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 21 березня 2019 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Лозова Харківської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 додаткові витрати, понесені на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 8 711,00 грн. та витрати за професійну правничу допомогу в розмірі 500,00 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено. Судові витрати компенсовано за рахунок держави.

06 квітня 2019 року ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку подав апеляційну скаргу на зазначене рішення суду.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; вказує, що судом неправильно застосовані норми матеріального права, не застосовано положення ч. 2 ст. 185 СК України щодо необхідності врахувати обставини, що мають істотне значення при встановленні розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину, при визначенні розміру додаткових витрат суд не врахував обставини, що мають істотне значення, а саме стан здоров`я платника, його потреби у регулярному медичному обстеженні та лікуванні, матеріальний стан, не надав оцінки письмових доказам, долученим до відзиву на позовну заяву, що ОСОБА_2 є інвалідом І Б групи за загальним захворюванням, потребує стороннього догляду. З позовної заяви не вбачається, що витрати, пов`язані із навчанням у коледжі, викликані особливими обставинами, зокрема розвитком особливих здібностей дитини.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 16 квітня 2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 21 березня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 19 квітня 2019 року закінчено підготовку апеляційного розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

Призначено цивільну справу до розгляду судом апеляційної інстанції в приміщенні Харківського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами справи.

08 травня 2019 року до суду подано відзив ОСОБА_1 на апеляційну скаргу, в якому вона вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

Вказує на те, що син навчається на ІІІ курсі в Лозівській філії Харківського державного автомобільно-дорожнього коледжу на денній формі навчання, згідно договору про надання освітніх послуг нею було сплачено 17 422, 00 грн., аліментів в розмірі 604,32 грн. не достатньо для забезпечення матеріальних потреб дитини та оплати його навчання, на її думку, відповідач намагається уникнути зобов`язань щодо надання матеріальної допомоги дитині.

У відзиві ОСОБА_1 також заявлено клопотання про витребування доказів, а саме: витребувати з Лозівського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області інформацію щодо розміру пенсії ОСОБА_2 , оскільки вказану інформацію не має можливості отримати, оскільки ця інформація є з обмеженим доступом і надається за згодою особи.

Частинами 1 - 4 ст. 83 ЦПК України встановлено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Частиною першою - третьою ст. 84 ЦПК України передбачено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

У клопотанні повинно бути зазначено:1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа;4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно вимог статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Стаття 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно вимог ч. ч. 1, 2, 3, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Пунктом 6 частини 1 ст. 365 ЦПК України встановлено, що суддя-доповідач у порядку підготовки справи до апеляційного розгляду за клопотанням сторін та інших учасників справи вирішує питання про виклик свідків, призначення експертизи, витребування доказів, судових доручень щодо збирання доказів, залучення до участі у справі спеціаліста, перекладача.

Таким чином, докази, на яких грунтуються позовні вимоги, повинні бути подані до суду першої інстанції позивачем разом з поданням позову, докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача - разом з поданням відзиву.

Як свідчать матеріали справи, в січні 2019 року у відповіді на відзив на позовну заяву ОСОБА_1 просила витребувати з Лозівського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області інформацію щодо розміру пенсії ОСОБА_2 , оскільки вказану інформацію не має можливості отримати, оскільки ця інформація є з обмеженим доступом і надається за згодою особи.

Однак, разом з поданням позовної заяви з відповідним клопотанням позивач не зверталась, вказане клопотання подане з порушенням визначеного законом строку, зазначеного у ч. 2 ст. 83 ЦПК України.

У встановлений законом строк суду про це письмово не повідомила, не зазначила доказ, який не може бути подано; на надала докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

В апеляційній скарзі клопотання не містить доводів, що саме перешкоджало позивачу звернутись до суду першої інстанції з відповідним клопотанням.

За таких обставин, виходячи з положень ст. ст. 365, 367, 368 ЦПК України, характеру та предмету спірних правовідносин, конкретних обставин справи, та достатності наявних у справі доказів, підстав для витребування доказів апеляційний суд не вбачає та доходить висновку, що заява про витребування доказів задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 84, 258, 260, 367ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволені клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів - відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню у касаційному порядку відповідно до статті 389 ЦПК України не підлягає.

Головуючий - суддя - І.О. Бровченко

Судді : Н.П. Пилипчук

А.І. Колтунова