Справа № 128/1597/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

22.07.2019 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої - судді Саєнко О.Б., при секретарі -Бутіній Г.В.,

за участю: позивача- відповідача: ОСОБА_1, позивача-відповідача: ОСОБА_2, позивача-відповідача: ОСОБА_3, представника позивача - відповідача: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці Вінницької області цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6 «про встановлення факту родинних відносин та про визнання права власності на спадкове майно», зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_6 «про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом» та зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_1 «про визнання розміру частки в майні колгоспного двору та про визнання права власності на спадкове майно», -

УСТАНОВИВ:

З 10.05.2017 в провадженні Вінницького районного суду Вінницької області перебуває вищевказана цивільна справа.

В квітні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_3, змінивши свої позовні вимоги (том №1 а.с. 103-106), які обґрунтувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 , в АДРЕСА_4 померла її мати ОСОБА_7

Зазначає, що після її смерті відкрилася спадщина, яка в тому числі складається з частини житлового будинку АДРЕСА_1.

Вказує, що спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_7 є ОСОБА_5 - її чоловік, ОСОБА_3 - її син і вона ОСОБА_1- як дочка.

Зазначає, що ОСОБА_5 прийняв спадщину після смерті своєї дружини, так як на день її смерті проживав та був зареєстрований з нею за однією адресою.

Вказує, що вона також прийняла спадщину після смерті матері шляхом подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

Відповідач ОСОБА_3 спадщину після смерті матері не прийняв, так як не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Вказує, що отримати свідоцтво про право на спадщину за законом вона не має можливості , оскільки , нотаріус відмовив у видачі свідоцтва так як право власності на спадковий будинок не зареєстровано в КП ВООБТІ та видано на ім'я ОСОБА_5, як на голову колгоспного двору, також є певні розбіжності в написанні імені та по-батькові спадкодавиці в свідоцтві про смерть та в свідоцтві про її народження в графі «матір». А саме в свідоцтві про смерть вказано, що померла ОСОБА_7, а в свідоцтві про народження позивачки в графі «мати» зазначено ОСОБА_7». Спірне домоволодіння відноситься до категорії колгоспного двору. Позивачка ОСОБА_1 та її брат ОСОБА_3 втратили право на частку в майні вищезгаданого колгоспного двору, так як вибули з двору ще до 1986р. і на протязі 3-х років у відповідності до ст.126 ЦК УРСР в редакції 1963 році та не витребували належну їм частку у майні двору. Тому, частка ОСОБА_7, в будинку, на яку відкрилася спадщина, становить 1/2.

Позивач ОСОБА_1 вважає, що кожен із спадкоємців першої черги за законом відповідно має право на 1/2 від 1/2 частки спадкового майна і розмір частки кожного з них у спадковому майні після смерті ОСОБА_7 становить 1/4 частки. А відповідач ОСОБА_3 спадщину після смерті матері не прийняв, тому пропустив строк для прийняття спадщини.

З урахуванням заяви про зменшення позовних вимог (том №2 а.с. 3) просить суд: встановити юридичний факт того , що померла ОСОБА_7 доводилася їй рідною матір'ю; встановити, що розмір частки члена колгоспного двору - ОСОБА_7 та ОСОБА_5 в спірному будинку становить по 1/2 частки; та визнати за нею право власності в порядку спадкування за після смерті ОСОБА_7 на 1/4 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1.

До початку розгляду справи по суті відповідач ОСОБА_3 подав до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_5, ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом (а.с.61-63, Т.1), який мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_7 та він є спадкоємцем першої черги, як і відповідачі.

Вказує, що на час відкриття спадщини він постійно проживав зі спадкодавцем - своєю матерію, здійснював за нею догляд та її поховання.

Зазначає, що 21 травня 2014 року він звернувся до Вінницької районної державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, надавши довідку Іванівської сільської ради Вінницького району Вінницької області на підтвердження факту його постійного проживання зі спадкодавцем, однак йому було відмовлено у проведенні відповідних дій у зв'язку з пропуском шестимісячного строку на подання відповідної заяви, також в письмовій відмові нотаріуса вказано те, що нотаріус не має підстав вважати спадкоємця ОСОБА_3 таким, що проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, так як у паспорті ОСОБА_3 відсутня відповідна відмітка про реєстрацію його за місцем реєстрації матері, а надана довідка сільської ради не є достатнім доказом факту прийняття ним як спадкоємцем спадщини.

Вказує, що до складу спадкового майна після смерті ОСОБА_7 входить Ѕ частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Зазначає, що в матеріалах цивільної справи є належні докази того, що членами колгоспного двору були зареєстровані в будинку : ОСОБА_5 та спадкодавець ОСОБА_7 Тому вважає, що частка спадкодавця ОСОБА_7 становить 1/2 частки спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Тому, так як він є одним із трьох спадкоємців за законом, то відповідно має право на успадкування 1/3 частину спадкового майна, що становить 1/6 частку спадкового вищевказаного житлового будинку.

Просить суд ухвалити рішення, яким встановити факт постійного проживання ОСОБА_3 з ОСОБА_7 на час відкриття спадщини, а саме станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/6 частку спірного житлового будинку, господарських будівель і споруд в порядку спадкування за законом.

В зв'язку із смертю відповідача ОСОБА_5, відповідно до ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 24.04.2015 року в якості правонаступника відповідача ОСОБА_5, було залучено ОСОБА_6, який пред'явив зустрічний позов до ОСОБА_1 про визначення розміру частки в майні колгоспного двору та про визнання права власності на спадкове майно (том 1 а.с. 157, 162-164).

Зустрічний позов ОСОБА_6, з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог (а.с.155-157 Т.2) мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер відповідач по справі ОСОБА_5(його дідусь), який відповідно до заповіту від 11.09.2013 року заповів ОСОБА_6 усе своє майно.

Вказує, що спадкоємцями за законом після смерті його діда є його мати, відповідач по справі, ОСОБА_1, яка доводилася рідною дочкою спадкодавця.

Зазначає, що він своєчасно звернувся з заявою про прийняття спадщини за заповітом, а його мати ОСОБА_1 - з заявою про відмову від спадщини на обов'язкову частку, тому фактично спору між ними, спадкоємцями, з приводу успадкування будинку, який належав ОСОБА_5, не має.

Вказує, що у відповідності до письмових роз'яснень приватного нотаріуса Білозарецької О.Ю., вона не має змоги оформити спадщину на будинок на його ім'я, оскільки згідно зі свідоцтвом про право власності на будинок за АДРЕСА_8 від 16.06.89 року він належав ОСОБА_5, як голові колгоспного двору і у відповідності до ст.120 ч.1, ст.112 ЦК УРСР є спільною власністю членів колгоспного двору.

Вважає, що для визначення його частки у спадковому майні, що залишилося після смерті ОСОБА_5, слід визначити розмір частки кожного члена колгоспного двору в майні двору.

Вказує, що його мати ОСОБА_1 та її брат ОСОБА_3 вибули з двору ще до 1986 року, тому вважаються такими, що не мають права на частку в колгоспному дворі.

Зазначає, що частка ОСОБА_5 та його дружини ОСОБА_7 в майні двору, зокрема в будинку, є рівними і складають по 1/2.

Вважає, що ОСОБА_5 належала 1/2 частки будинку як члену колгоспного двору та 1/4 - це частка в спадщині, що залишилася після смерті його дружини, а всього ОСОБА_5 на момент смерті належали 1/2+ 1/4 = 3/4, або 75% спадкового будинку, а ОСОБА_1 - належить 1/4 частка спадкового будинку, що залишилася після смерті ОСОБА_7

Просить суд встановити, що розмір частки члена колгоспного двору в майні двору, зокрема в будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1, становить для ОСОБА_5 - 1/2; для ОСОБА_7 - 1/2.

Визнати за ОСОБА_6, право власності в порядку спадкування за заповітом на 75% (3/4) будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1, в тому числі 1/2 частина як члена колгоспного двору та 1/4 - як спадкоємця 1-ї черги за законом після смерті ОСОБА_7

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 27.09.2017 залишено без розгляду позовні вимоги по цивільній справі за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про визнання розміру частки в майні колгоспного двору та про визнання права власності на спадкове майно, в частині : стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 за належну їй частку у спадковому майні грошову компенсацію в сумі 65 000 гривень (а.с.161-162 Т.2 ).

В судовому засіданні позивач - відповідач ОСОБА_1 та її представник - ОСОБА_8 свої позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з підстав, які зазначені в позовній заяві, з врахуванням зменшення позовних вимог. Не заперечили щодо задоволення зустрічного позову ОСОБА_6, з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог, оскільки вважають їх обгрунтованими. Заперечили з приводу задоволення зустрічного позову ОСОБА_3, оскільки на їх думку ним не доведено належними доказами, факт постійного проживання ОСОБА_3 з спадкодавцем ОСОБА_7, а додані довідки Іваніської сільської ради про місце проживання ОСОБА_3, спростовуються копією його паспорту, довідкою з ЖЕК №12 від 19.06.2014 та виписками погосподарських книг на спірне домоволодіння.

Позивач- відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 свої зустрічні позовні вимоги підтримали, просили їх задовільнити. Також вважають, що первісний позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_3 підлягають до часткового задоволення, а саме визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/6 частку спірного будинку в порядку спадкування, за ОСОБА_3 - на 2/3 частки ( Ѕ після смерті ОСОБА_5 - частка члена колгоспного двору та 1/6 частка успадкована після смерті ОСОБА_7).

Позивач - відповідач ОСОБА_3 - свої зменшені позовні вимоги підтримав, з підстав, які зазначених в позові, просив їх задовольнити. Визнав позовні вимоги ОСОБА_1 З приводу зустрічного позову ОСОБА_3 надав аналогічні заперечення- запереченням ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_8 щодо зустрічного позову ОСОБА_3

Також в судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показала, що вона проживає в АДРЕСА_2, є рідною сестрою дружини ОСОБА_3.

Зазначила, що ОСОБА_3 останніх 5 років, до дня смерті своєї матері ОСОБА_7 проживав разом з нею в АДРЕСА_1, а не в м. Вінниця в квартирі, доглядав за матір'ю, працював охоронцем у с. Лука-Мелешківська подобово, після роботи він повертався в с. Іванівка. Вона їздила до них з своїм чоловіком у с. Іванівку, разів три в літній період, за два роки до смерті матері. За цією адресою крім ОСОБА_3 та його матері ОСОБА_7, ще проживавав його батько ОСОБА_5, донька ОСОБА_14 з ними не проживала, тільки приїжджала до них. Їй не відомо чи ОСОБА_1 допомагала матері. До дружини ОСОБА_3 приїжджав один раз в пів року. Їй відомо, що в квартирі в м. Вінниця комунальні послуги на ОСОБА_3 не нараховувалися, оскільки фін фактично там не проживав, а проживав в с. Іванівка, про що брали відповідну довідку Іванівській сільській раді, які потім вона носила в ЖЕК. Таких довідок було штук 6.

Вказала, що сім'я ОСОБА_3 складається з дружини, яка є особою з інвалідністю першої групи і двох дітей. На той момент, коли він здійснював догляд за матір'ю його діти були неповнолітніми. І його дружині і його матері потрібна було допомога, однак він доглядав за матір'ю, а вона та їх матір доглядали за дружиною ОСОБА_3

Зазначила, що ОСОБА_3, згідно паспорту зареєстрований в АДРЕСА_6. Чим хворіла мати ОСОБА_3 їй не відомо. Перед смертю мати була лежачою хворою приблизно 3 роки до смерті. Їй відомо, що ОСОБА_5 також хворів, а саме погано бачив.

Вказала, що у них дома є розрахункові книжки на квартиру, в яких відображено, що 3 роки (до смерті його матері) за ОСОБА_3 комунальні платежі не здійснювалися, оскільки він проживав за іншою адресою.

Зазначила, що ОСОБА_3 з дружиною перебувають у шлюбі з 1988 року по нинішній день. В той період ( коли ОСОБА_3 доглядав за своєю хворою матір'ю) вона - свідок працювала офіційно та отримувала заробітню плату, перебувала офіційно в шлюбі; її чоловік проживав без реєстрації разом з нею в трьох кімнатній квартирі по вул. Стахурського, спільних дітей у них не було, розлучилася з чоловіком в 2010. ЇЇ мати не працювала на той час, отримувала пенсію.

Вказала, що їй відомо, що ОСОБА_3 у матері ночував кожну ніч, коли не був на роботі.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показав, що неприязних відносин до сторін у нього не має. Коли точно померла ОСОБА_7 він не пам'ятає, минуло приблизно 5 років тому, в той час він перебував в с. Іванівка, де проживала покійно ОСОБА_7 йому відомо.

Вказав, що ОСОБА_3 проживав з своєю матір'ю ОСОБА_7 до її смерті, будував гараж та пристройку до будинку приблизно з 2005 по 2010 роки , а він йому допомагав. Бачив він його у матері кожен день, або один раз в два дні; бачив коли він йшов з даного будинку на автобус, щоб поїхати на роботу. Він перебував з ОСОБА_3 у сусідських відносинах.

Зазначив, ОСОБА_3 одружився 01.05.1988 року. Його сім'я проживали у м. Вінниця, а він в с. Іванівка, однак вони приїжджали в село. Дружина ОСОБА_3 хворіла, але спочатку могла сама пересуватися. ОСОБА_1 в селі він не бачив, ким вона працювала йому не відомо.

Вказав, що йому не відомо де був на той час та на даний час зареєстрований ОСОБА_3

Зазначив, що йому відомо зі слів ОСОБА_3, що його мати перед смертю була лежачою, батько на час смерті матері не хворів, тільки з очима у нього були проблеми.

Свідок ОСОБА_11 суду показав, що він постійно проживає в АДРЕСА_3, він знайомий з батьками ОСОБА_3, відстань між їхніми будинками складає 400 м.

Вказав, що точної дати, коли померла ОСОБА_7 не пам'ятає, приблизно 6-7 років тому. До дня смерті матері ОСОБА_3 проживав разом з батьками, оскільки він бачив його майже кожен день в селі біля магазину, він приходив до нього додому.

Зазначив, що ОСОБА_3 працював на той час на станції, в будинку перед смертю ОСОБА_7 він не був. Сім'ю ОСОБА_3 в с. Іванівка він не бачив та йому не відомо, чи вони приїжджали в село.

Вказав, що він не знає ОСОБА_1, в селі він її не бачив.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показала, що вона має дачу в с. Іванівка та з травня по листопад там проживає. Була знайома з ОСОБА_7 та їй відомо, що перед смертю за нею доглядав її син ОСОБА_3, та до смерті проживав з нею в АДРЕСА_4.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні показав, що ОСОБА_7 є його бабою з батькової сторони - ОСОБА_3 Бабу він пам'ятає, оскільки вона померла, коли йому було 19 років. До смерті баби, його батько проживав у АДРЕСА_5 та здійснював за нею догляд, а він з сестрою, матір'ю проживали у м. Вінниця; він - свідок періодично приїжджав (у суботу і неділю) до них в село.

Вказав, що його батько з 2010 року постійно проживав в АДРЕСА_4 та здійснював догляд за бабою, в Вінницю він не приїжджав.

Зазначив, що його баба за три роки до смерті була лежачою, не могла ходити.

Вказав, що коли баба була жива, батько працював охоронцем і у нього був подобовий графік роботи, на вихідні дні він - свідок підміняв батька та доглядав за бабою. Де на той час працювала його тітка ОСОБА_1, йому не відомо.

Зазначив, що його дід на той час міг передвигатися, але у нього були проблеми з зором, коли він осліп він не пам'ятає.

Вказав, що його батько прибирав у будинку, готував їсти, але свідок цього не бачив, він тільки так думає. ОСОБА_1 він не бачив в баби і не знає чи вона їм допомагала, бо з нею його сім'я майже не спілкуються. У його батька ОСОБА_3 та його тітки ОСОБА_1 до смерті ОСОБА_7 були хороші відносини, а після її смерті стали неприязні відносини, через те, що ОСОБА_1 не хотіла, щоб він жив у батьківській хаті.

Зазначив, що комунальні послуги в м. Вінниця за батька, коли він проживав в с. Іванівка не платили, і є в наявності платіжні документи, що можуть даний факт підтвердити.

Вислухавши вступне слово учасників справи, покази свідків, вивчивши первісний та зустрічні позови, дослідивши письмові докази та оцінивши їх в сукупності докази, суд дійшов до такого висновку.

Судом встановлено, що відповідно до погосподарської книги за 1986-1989 роки (особовий рахунок НОМЕР_2) за адресою: АДРЕСА_1, вищевказаний погосподарський двір відносився до категорії колгоспного двору. Головою колгоспного двору був ОСОБА_5 та членом колгоспного двору була його дружина ОСОБА_7, а також син ОСОБА_3, який вибув у м. Вінницю 14.05.1988 року (том 1 а. с. 25).

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів (далі Вказівки), затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР (далі Держкомстат СРСР) від 12.05.1985 року № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25.05.1990 року № 69.

Відповідно до погосподарської книги за 1990-1995 роки (особовий рахунок НОМЕР_1) головою колгоспного двору за адресою: АДРЕСА_1, був ОСОБА_5 та членом колгоспного двору була його дружина ОСОБА_7 (том 1 а. с. 26).

Згідно технічного паспорту від 25.11.2013 року на будинок по АДРЕСА_1 жила площа будинку складає 43,6 кв.м, побудований будинок у 1964 році (том 1 а.с. 14-17).

Відповідно до свідоцтва про право приватної власності на домоволодіння АДРЕСА_8 від 16.06.1989 року, видане виконкомом Іванівської сільської ради народних депутатів, житловий будинок з господарськими спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1 належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_5 (том 1 а.с. 13).

Згідно довідки Іванівської сільської ради №12 від 09.01.2014 року, станом на 01.01.1991 року згідно даних погосподарського обліку в будинку за адресою: АДРЕСА_1 були зареєстровані та проживали ОСОБА_5 - голова двору, ОСОБА_7 - дружина (том 1 а.с. 23).

ОСОБА_7 з 07.05.1957 року перебувала в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_5 (том 1 а.с. 18) і мали двоє дітей - дочку ОСОБА_1 та сина ОСОБА_3 (том 1 а.с. 11-12, 68).

Відповідно до ст. 120 ЦК Української РСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно із ч. 2 ст. 123 ЦК Української РСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 6 постанови від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

До введення в дію Закону України «Про власність» частка майна померлого члена колгоспного двору з майна колгоспного двору не виділялась. Майно колгоспного двору спадкувалось тільки в разі смерті останнього члену колгоспного двору. Такий порядок спадкування поширювався на випадки припинення колгоспного двору з цих підстав до 01 липня 1990 року. Загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна.

Відповідно до роз'яснень, наданих у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», та ст. 123 ЦК УРСР спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

З огляду на вищезазначені обставини, суд прийшов до висновку, що члени колгоспного двору ОСОБА_5 та його дружина ОСОБА_7, які проживали і були зареєстровані в ньому станом на 15 квітня 1991 року,набули право власності на майно, а саме на житловий будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 і їх частки є рівними, тобто по 1/2 частці кожного із членів колгоспного двору і питання спадкування їх майна вирішується у залежності від часу смерті спадкодавця, в даному випадку відповідно до норм ЦК України.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_7 (том 1 а.с. 10).

Статтями 1216, 1217 ЦК України, передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно аналізу положень ст. 392 ЦК України, вбачається, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 відкрилася спадщина на земельну ділянку (пай) та на Ѕ частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Із матеріалів спадкової справи №509/2013 суд встановив, що ОСОБА_7 при житті, 27.10.2010 року склала заповіт, яким заповіла земельну ділянку НОМЕР_3(пай), що розташована на території Іванівської сільської ради Вінницького району своєму онукові ОСОБА_6

Спадщину за заповітом на вказану земельну ділянку прийняв спадкоємець за заповітом ОСОБА_2 у встановлений законом строк, а чоловік ОСОБА_5, який мав право на обов'язкову частку незалежно від заповіту, у встановлений законом шестимісячний строк з дня смерті ОСОБА_7 подав до нотаріальної контори заяву про відмову від одержання обов'язкової частки в спадщині (земельної ділянки) (том 1 а.с. 43, 44).

Тому, Ѕ частка будинковолодіння належна ОСОБА_7 підлягає успадкуванню спадкоємцями в порядку спадкування за законом.

Згідно матеріалів спадкової справи №509/2013, у встановлений законом шестимісячний строк спадщину щодо Ѕ частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_7 прийняла спадкоємець за законом першої черги - її дочка ОСОБА_1, подавши відповідну заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори (том 1 а.с. 48).

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадщину після смерті ОСОБА_7 прийняв спадкоємець за законом першої черги - її чоловік ОСОБА_5, оскільки постійно проживав разом із спадкодавицею на час відкриття спадщини та був зареєстрований разом із нею в спірному будинку, що підтверджується виписками з погосподарських книг щодо будинку по АДРЕСА_1; відміткою в паспорті ОСОБА_5 про його реєстрацію у спірному будинку; довідкою Іванівської сільської ради Вінницького району №12 від 09.01.2014 року (том 1 а.с. 23, 24-30, 58) та не подав до нотаріальної контори заяву про відмову від спадкування частини будинку.

Також суд вважає, що спадкоємець за законом першої черги ОСОБА_3, який є сином спадкодавиці ОСОБА_7, вважається таким, що прийняв спадщину після смерті матері, з огляду на наступе.

Згідно з довідкою міського комунального підприємства Житлово-експлуатаційна контора № 12» від 19 червня 2014 року ОСОБА_3 разом з сім'єю постійно проживає та зареєстрований з 7 липня 1988 року за адресою: АДРЕСА_6 (а.с. 96 Т. 1).

Відповідно до довідки, виданої Іванівською сільською радою Вінницького району №124 від 14.05.2014 року, підписаної сільським головою ОСОБА_15 убачається, що ОСОБА_3, 1967 року народження, з листопада 2011 року по червень 2013 року проживав в АДРЕСА_1, але за вище вказаною адресою зареєстрований не був. Довідка видана для пред'явлення по місцю вимоги, (а.с. 65 т. 1).

За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем- відповідачем ОСОБА_3

З огляду на вищезазначені обставини, суд вважає доведеним перед судом, належними та допустимими доказами та показами свідків, що ОСОБА_3 прийняв спадщину після смерті матері на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як постійно проживав разом із спадкодавцем на час смерті, тому його позовна вимога про встановлення факту постійного проживання з ОСОБА_7 на час відкриття спадщини , а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 підлягає до задоволення.

Згідно вимог п. 1 ч.1 ст. 315 ЦПК суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Вивчивши письмові докази по справі, а саме: свідоцтво про смерть спадкодавиці ОСОБА_7, свідоцтво про народження позивачки ОСОБА_1, де в графі «мати» записано ОСОБА_7, свідоцтво про шлюб між батьком позивачки ОСОБА_5 та її матір'ю - дошлюбне прізвище ОСОБА_7, виписки з погосподарських книг Іванівської сільської ради Вінницького району Вінницької області та інші документи, що також стверджують заявлену вимогу, суд вважає, що позовна вимога ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин підлягає до задоволення, оскільки встановлення даного факту має юридичне значення, а інший шлях встановлення родинних відносин відсутній.

За таких обставин суд прийшов до висновку, що необхідно встановити факт, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 була рідною матір`ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Також суд прийшов до висновку, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 спадщину прийняли дочка ОСОБА_1 , чоловік ОСОБА_5, син ОСОБА_3, а тому кожний з них має право на спадщину за законом на 1/6 частку в спадковому майні ОСОБА_7, а саме в Ѕ частці житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1, що належала спадкодавиці ОСОБА_7

Тому суд вважає за необхідне визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, проживала в АДРЕСА_7, на 1/6 частку будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1.

Зустрічний позов ОСОБА_3 слід задовольнити повністю, встановити факт постійного проживання ОСОБА_3 з ОСОБА_7 час відкриття спадщини, а саме червня 2013 року за адресою: АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, на 1/6 частку будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1.

Також судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер відповідач за первісним позовом ОСОБА_5 (том 1 а.с. 119).

Відповідно до ухвали Вінницького районного суду від 24.04.2015 року було залучено правонаступника відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_6 (а.с.157 т.1) яким подано зустрічну позовну заяву.

При житті, 11.09.2013 року ОСОБА_5 склав заповіт, відповідно до якого все своє майно де б воно не було, з чого б воно не складалося, взагалі, все те, що на день смерті належить спадкодавцеві і на що він за законом матиме право, заповів своєму онуку ОСОБА_6 (том 1 а.с. 120).

Судом установлено, що спадкодавець ОСОБА_5 відповідно до свідоцтва про право приватної власності на домоволодіння АДРЕСА_8 від 16.06.1989 року, виданого виконкомом Іванівської сільської ради народних депутатів, є власником частки житлового будинку з господарськими спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1 як член колгоспного двору, яка складає Ѕ частка.

Також ОСОБА_5 прийняв спадщину після смерті своєї дружини ОСОБА_7 відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно до дня її смерті проживав разом з нею та був зареєстрований у спірному будинку. Розмір частки ОСОБА_5 в спадщині після смерті ОСОБА_7 складає ј частка.

Загальний розмір частки ОСОБА_5 в житловому будинку з господарськими спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1, що підлягає спадкуванню складає 2/3 частки (1/6 частка успадкована + 1/2 частка як члена колгоспного двору).

Відповідно матеріалів спадкової справи №90/2014 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5, спадщину у встановлений законом шестимісячний строк прийняв спадкоємець за заповітом ОСОБА_2, подавши відповідну заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори (том 1 а.с. 136).

Дочка померлого ОСОБА_5 - ОСОБА_1 у встановлений законом шестимісячний строк з дня відкриття спадщини відмовилась від отримання обов'язкової частки у спадщині ОСОБА_5, подавши відповідну заяву до нотаріальної контори (а.с. 138 т. 1).

Син померлого ОСОБА_5 - ОСОБА_3 спадщину не прийняв.

Таким чином, з урахуванням вказаних вище норм права та встановлених обставин справи, наданих сторонами доказів, суд вважає, що зустрічний позов ОСОБА_6 підлягає до часткового задоволення.

Суд прийшов до висновку про визнання за ОСОБА_6 права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 спадкодавця ОСОБА_5 на 2/3 частки будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1. В іншій частині позову -відмовити.

Судові витрати по сплаті судового збору необхідно залишити за кожним з позивачів, оскільки клопотання про їх розподіл не надходило.

Керуючись ст.ст.259, 263-265, 268 ЦПК України, Суд-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Встановити факт, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 була рідною матір`ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Встановити, що розмір частки членів колгоспного двору ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в майні двору - в будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1, становить 1/2 частка кожного.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, проживала в АДРЕСА_7, на 1/6 частку будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1.

В іншій частині позову - відмовити.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_3 з ОСОБА_7 на час відкриття спадщини, а саме з ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_3право власності в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, проживала в АДРЕСА_7, на 1/6 частку будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Встановити, що розмір часток членів колгоспного двору ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в майні двору - в будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1, становить 1/2 частка кожного.

Визнати за ОСОБА_6 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, проживав в АДРЕСА_7, на 2/3 частки будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти дні з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 02.08.2019.

Суддя: