Справа № 201/4131/19
Провадження № 2/201/2150/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2019р. суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська - Ткаченко Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради про визнання протиправними дій щодо неповідомлення про час і місце розгляду скарги від 12.03.2019р., зобов`язання розглянути скаргу відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян», відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

09.04.2019р. ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до КП «Теплоенерго» про визнання протиправними дій щодо неповідомлення про час і місце розгляду скарги від 12.03.2019р., зобов`язання розглянути скаргу відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян», відшкодування моральної шкоди (а.с. № 3-4).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 15.04.2019р. позовну заяву залишено без руху і позивачеві надано строк для усунення її недоліків (а.с. № 9). 23.05.2019р. позивачем усунені недоліки позовної заяви і одночасно заявлений відвід судді Ткаченко Н.В., який ухвалою від 30.05.2019р. визнаний необґрунтованим, у зв`язку із чим справу передано на розгляд іншому судді для вирішення питання про відвід (а.с. № 13). Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31.05.2019р. (під головування судді Демидової С.О.) відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви про відвід судді Ткаченко Н.В. (а.с. № 18-19).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 03.06.2019р. позов прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін відповідно до положень ч. 1 ст. 274, ч. 5 ст. 279 ЦПК України (а.с. №23).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 12.03.2019р. він звернувся до КП «Теплоенерго» зі скаргою з приводу перерахунку оплати за опалення за період з 05.11.2018р. по 24.01.2019р. у зв`язку зі зменшенням опалювальної площі. Відповідачем надано відповідь, якою відмовлено у перерахунку плати за опалення, оскільки будинок позивача обладнаний будинковим лічильником теплової енергії, а зниження оплати за 1 кв.м опалювальної площі здійснюється лише для будинків без теплового лічильника.

Позивач не погодився із такою відмовою через те, що відповідач не усунув порушення його прав як споживача, а також не запросив його на розгляд скарги всупереч вимогам ст. 18 Закону України «Про звернення громадян», хоча позивач просив про це у своїй скарзі. Означеними протиправними діями позивачеві завдано моральних страждань. Він змушений був звертатися до юридичної консультації, до суду. Вартість моральної шкоди оцінює у 10 000грн.

Враховуючи викладене, посилаючись на норми ст.ст. 23, 1167, 1172 ЦК України, ст. 18, 19, 25 ЗУ «Про звернення громадян», положення ЗУ «Про захист прав споживачів», просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неповідомлення про час і місце розгляду скарги, зобов`язати розглянути скаргу від 12.03.2019р. відповідно до вимог ЗУ «Про звернення громадян», відшкодувати моральну шкоду.

Відповідач позовні вимоги не визнав. 16.07.2019р. представник відповідача Циба О.І. (діє на підставі довіреності від 21.08.2019р. - а.с. №32) надала відзив на позовну заяву (а.с. № 27-29), в якому не погодилася з доводами позивача, зазначивши, що скарга позивача від 12.03.2019р. була розглянута. У скарзі ОСОБА_1 просив перерахувати плату за послуги з централізованого теплопостачання через їх недоотримання внаслідок неналежного утримання внутрішньобудинкової системи централізованого теплопостачання балансоутримувачем - КП «Жилсервіс-2».Стосовно того, що позивач не був запрошений на її розгляд, то ст. 19 Закону України «Про звернення громадян» громадяни запрошуються за їх проханням на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу. Але відповідь на скаргу підготовлена без проведення засідання такого органу.

Вважав вимоги про стягнення моральної шкоди безпідставними і недоведеними. Враховуючи викладене, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач 22.07.2019р. надав відповідь на відзив, в якій наполягав на тому, що його право на присутність під час розгляду скарги було порушене. Відповідач не довів, що має в наявності орган, який розглядає скарги, його статутом, затвердженим рішенням міськради №90/24 від 20.09.2017р. такий орган не передбачений. Скарга була розглянута 20.03.2019р. директором Клименко А.В. особисто, однак останній на її розгляд позивача не запросив (а.с. № 33).

Представник відповідача - Циба О.І. (діє на підставі довіреності від 21.08.2019р. - а.с. №32) 31.07.2019р. скерувала суду заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначила, що оскільки позивач не отримав послуги з централізованого теплопостачання за вини балансоутримувача, він повинен звернутись до останнього з вимогою про компенсацію за не отримані послуги (а.с. № 34-35).

На підставі ч.ч. 2, 3 ст. 274 ЦПК України, враховуючи наданий відповідачем відзив, відповідь на відзив, заперечення на відповідь на відзив, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін для розгляду малозначних справ.

Вивчивши матеріали справи, надавши оцінку доводам та запереченням сторін в сукупності з наданими письмовими доказами, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст. 89 ЦПК України, вважаю, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У справі встановлено наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

12.03.2019р. ОСОБА_1 звернувся до КП «Теплоенерго» зі скаргою (яку зареєстровано за вх. № 1085) з приводу перерахунку оплати за опалення за період з 05.11.2018р. по 24.01.2019р., в якій просив здійснити перерахунок у зв`язку зі зменшенням опалювальної площі, тобто за фактично надані послуги. Вказав, що з 05.11.2018р. у квартирі не опалювалося приміщення санвузла (сушарка) площею 2,7 кв.м, з приводу чого він неодноразово звертався до КП «Житлосервіс-2». 24.01.2019р. опалення було відновлено. Просив здійснити перерахунок оплати за послуги теплопостачання за листопад 2018р. - січень 2019р.

У скарзі заявник вказав, що згідно зі ст. 18 Закону України «Про звернення громадян» він має право бути присутніми під час розгляду скарги, тому просив заздалегідь повідомити його про час і місце розгляду (а.с. № 5).

На означену скаргу КП «Теплоенерго» надано відповідь № 964 від 20.03.2019р. за підписом директора підприємства Клименка А.В . (а.с. № 6), у якій за результатами розгляду звернення повідомлено, що будинок АДРЕСА_1 обладнано приладом обліку теплової енергії.

Згідно з Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005р. у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалювальній площі (об`єму) квартири. Розподіляється використана теплова енергія пропорційно опалювальній площі всіх споживачів.

Нарахування за послуги теплопостачання на підставі даних відповідної служби, яка займається обліком встановлених у будинках приладів обліку теплової енергії. Нарахування за послуги здійснено на підставі актів використання теплової енергії.

Згідно з Правилами користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №1198 від 03.10.2007р. на основі показів вузла обліку визначається обсяг спожитої теплової енергії, здійснюється контроль за параметрами теплоносія і, налагодження режиму роботи теплового обладнання. Тому за наявності встановленого будинкового приладу обліку теплової енергії, споживач може бути впевнений, що сплачує за фактично спожиту теплову енергію.

Щодо температурного режиму у квартирі, роз`яснено, що взаємовідносини між теплопостачальною організацією та споживачами теплової енергії визначаються Правилами користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2017р. №1198. КП «Теплоенерго» постачає теплову енергію для централізованого опалення та гарячого водопостачання до межі балансової та експлуатаційної належності. Внутрішньобудинкові мережі знаходяться на обслуговуванні балансоутримувача, який відповідає за розподіл теплової енергії у внутрішньобудинковій системі опалення.

Відповідно до п. 1.1.12. Примірного переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд, затвердженого наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства 10.08.2004р. № 150, до робіт з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій зокрема віднесено: регулювання та гідравлічне випробування системи опалення, промивання трубопроводів та приладів централізованого опалення, очищення від накипу запірної арматури. Пунктом 2.11. визначені види робіт з поточного капітального ремонту централізованого опалення, до яких відноситься і заміна приладів опалення, встановлення додаткових секцій, нових приладів опалення.

Позивачеві запропоновано звернутися до балансоутримувача з вимогою відрегулювати систему опалення в будинку і у квартирі. Звернуто увагу заявника на те, що відповідно до п. 5 Порядку проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.02.2010р. №151 перерахунок розміру плати проводиться за відсутності будинкових приладів обліку теплової енергії. Тому підстав для перерахунку плати за послуги теплопостачання немає.

Як видно зі змісту скарги і відповіді на неї спір між сторонами виник з приводу правомірності дій по розгляду скарги позивача ОСОБА_1 відповідачем КП «Теплоенерго» з огляду на положення Закону України «Про звернення громадян», а саме: розгляд скарги здійснено без повідомлення ОСОБА_1 і без його присутності, що призвело до порушення його права надати пояснення і зауваження. Тому позивач просив визнати такі дії порушенням його права на присутність під час розгляду скарги і зобов`язати відповідача розглянути скаргу відповідно до вимог закону.

Право громадянина, який подав скаргу, бути присутнім при її розгляді закріплено в статті 18 Закону України «Про звернення громадян».

У відповідності до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про звернення громадян», органи (особи) які розглядають заяви чи скарги, зобов`язані на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу.

У скарзі заявник вказав на положення ст. 18 Закону України «Про звернення громадян» і просив заздалегідь повідомити про час і місце її розгляду.

Проте КП «Теплоенерго» не було виконано обов`язок запросити ОСОБА_1 на розгляд його скарги, що в свою чергу, з огляду на те, що це є обов`язком, а не правом органу який розглядає скаргу, - свідчить про порушення порядку розгляду відповідачем скарги позивача. Тому не є достатнім те, що скарга була розглянута.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України, однак він не є вичерпним. Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Суд вважає, що позивач обрав спосіб захисту своїх прав, який передбачений законом, оскільки способи захисту, закріплені у ст. 16 ЦК України, не є вичерпними. Позивач звернувся до суду за захистом свого права бути присутнім при розгляді заяви чи скарги, закріпленого в ч. 1 ст. 18 Закону України «Про звернення громадян».

Відповідач порушив таке його право, не виконавши обов`язок запросити ОСОБА_1 на розгляд скарги уповноваженим органом. Відтак, оскільки скарга була розглянута з порушенням порядку, закріпленого спеціальним законом, приходжу до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту щодо розгляду його скарги з дотриманням вимог закону є вірним. Оскільки скарга ОСОБА_1 була розглянута з порушенням його прав через невиконання обов`язку відповідачем запросити позивача на розгляд скарги, тому такий розгляд не можна вважати належним та таким що відбувся, а тому цим рішенням суду слід зобов`язати відповідача розглянути подану позивачем скаргу із запрошенням його на засідання відповідного органу, що розглядає скаргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (п. 2 ч. 3 ст. 23 ЦК України).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на порушення відповідачем порядку розгляду скарги, а також на те, що надана відповідь не усуває його порушеного права споживача.

Обов`язок відшкодувати моральну шкоду у випадку її заподіяння внаслідок неправомірних дій або рішень адміністративного органу при розгляді звернень громадян випливає з положень ст. 25 Закону України «Про звернення громадян», який є спеціальним і таким, що регулює правовідносини щодо порядку та строків розгляду звернень громадян. Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України «Про звернення громадян» громадянину на його вимогу і в порядку, встановленому чинним законодавством, можуть бути відшкодовані моральні збитки, завдані неправомірними діями або рішеннями органу чи посадової особи при розгляді скарги. Розмір відшкодування моральних (немайнових) збитків у грошовому виразі визначається судом.

Вважаю, що вимога позивача про стягнення моральної шкоди не підлягає до задоволення, оскільки КП «Теплоенерго» надана відповідь на скаргу у встановлений законом строк, яка хоча і не може братися до уваги як результат розгляду скарги, однак все ж таки вона була надана.

Позивачем не доведено, що відповідач своїми діями щодо розгляду скарги без запрошення позивача спричинив йому немайнову шкоду, яка полягає у виникненні негативних для нього явищ, зокрема, необхідності вжиття додаткових заходів і зусиль і часу для поновлення права - як то оскарження дій відповідача з приводу незаконного нарахування плати за теплопостачання, направлення інших звернень до інших осіб тощо.

Вважаю недоведеним факт страждань позивача через неповідомлення його про розгляд скарги, а тому доходжу висновку, що достатньою сатисфакцією порушеного права ОСОБА_1 є те, що дії відповідача підлягають визнанню судом протиправними та відповідача цим рішенням буде зобов`язано розглянути подану скаргу з дотриманням вимог Закону України «Про звернення громадян».

Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню,

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що позовні вимоги задоволені частково, а позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», то судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768грн. 40коп. слід стягнути з відповідача в дохід держави. Судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768грн. 40коп. за ту частину позовних вимог, в задоволенні якої позивачу відмовлено (відшкодування моральної шкоди) слід віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 16 ЦК України, положеннями Законів України «Про звернення громадян», «Про захист прав споживачів», ст.ст 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, ч.1 ст. 274, ч.5 ст. 279 ЦПК України, суддя,

В И Р І Ш И Л А:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради про визнання протиправними дій щодо неповідомлення про час і місце розгляду скарги від 12.03.2019р., зобов`язання розглянути скаргу відповідно до вимог Закону «Про звернення громадян», відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Визнати дії Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради по розгляду скарги ОСОБА_1 від 12.03.2019р. протиправними.

Зобов`язати Комунальне підприємство «Теплоенерго» Дніпровської міської ради розглянути скаргу ОСОБА_1 від 12.03.2019р. із його запрошенням на засідання відповідного органу, що розглядає його скаргу.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Стягнути з Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768грн.40коп. в дохід держави.

Судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768грн. 40коп. - віднести на рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Ткаченко Н.В.