Справа № 442/8310/13-ц Головуючий у 1 інстанції: Гайдук Н.П.
Провадження № 22-ц/811/10/19 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2019 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Крайник Н.П.

суддів Шеремети Н.О., Цяцяка Р.П.

при секретарі Куцику І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05 грудня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, третя особа ОСОБА_5 про визнання права власності,-

в с т а н о в и в:

27.11.2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, в якому просила визнати за нею право власності на самочинно зведену прибудову до квартири №1 літ. АДРЕСА_1 А-1» зовнішніми розмірами (5,52 х 2,73) (0,55 х 4,28)м. загальною площею 9,4 кв.м. та незавершену будівництвом нежитлову будівлю літ «Г-1» (фундамент) зовнішніми розмірами (4,85 х 10,76) + (3,77 х 2,71)м., що знаходяться в АДРЕСА_2 .

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вона та її чоловік ОСОБА_5 є співвласниками квартири АДРЕСА_3 , що підтверджується нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу № 2975 від 20.10.2006 року. У 2008 році нею було здійснено прибудову до зазначеної квартири літ. «А-1» загальною площею 9,4 кв.м. Крім того, на земельні ділянці, призначеній для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_2 , нею зведено об`єкт незавершеного будівництва, а саме нежитлову будівлю літ «Г-1» (фундамент) зовнішніми розмірами (4,85 х 10,76) + (3,77 х 2,71)м. Враховуючи, що зазначені будівлі споруджені за її кошти, перебувають у фактичному користуванні співвласників квартири АДРЕСА_3 протягом тривалого часу, інші особи на дане нерухоме майно не претендують, вважала позовні вимоги про визнання за нею права власності на це майно підставними та такими що підлягають до задоволення.

Оскаржуваним рішенням позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на самочинно зведену прибудову до квартири №1 літ. АДРЕСА_1 А-1» зовнішніми розмірами (5,52 х 2,73) + (0,55 х 4,28)м. загальною площею 9,4 кв.м, що знаходиться в АДРЕСА_2 .

Визнано за ОСОБА_4 право власності на незавершену будівництвом нежитлову будівлю літ «Г-1» (фундамент) зовнішніми розмірами (4,85 х 10,76) + (3,77 х 2,71)м., що знаходиться в АДРЕСА_2 .

Рішення суду оскаржили ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Вважають рішення суду незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Зазначають, що в порушення вимог закону при вирішенні спору по суті суд першої інстанції не перевірив та не встановив чи згідні власники інших квартир, що є співвласниками житлового по АДРЕСА_2 , на узаконення самочинного будівництва, що розташоване на прибудинковій території та визнання на нього права власності за позивачем. Вважають, що самочинне будівництво здійснено позивачем без проектної та дозвільної документації, з грубим порушенням будівельних норм та правил. Земельна ділянка, на якій розташований 3-х квартирний житловий будинок АДРЕСА_2 належить на праві спільної сумісної власності власникам квартир будинку, цільове призначення якої обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Позивач ОСОБА_4 без згоди інших співвласників земельної ділянки, самочинно звела на частині ділянки прибудову до квартири АДРЕСА_4 , чим порушила права третіх осіб, зменшивши розмір ділянки, яка перебуває у їх спільній сумісній власності. Крім того, до компетентних органів, до яких віднесено повноваження прийняття в експлуатацію сомочинного будівництва позивачка не зверталася, що виключає наявність спору про право. Вирішуючи спір, суд не залучив до участі у справі в якості третіх осіб мешканців інших квартир - співвласників земельної ділянки, а також відповідні установи, до компетенції яких належить вирішення питання щодо дотримання архітектурних, санітарних, пожежних норм та правил, а відтак, належним чином не з`ясував відповідність самочинного будівництва цим нормам та правилам.

Просять рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Через канцелярію суду 26.03.2019 року за вх. № 6332 надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_4 , в якому зазначено, що здійснена прибудова до квартири АДРЕСА_3 , а також влаштування фундаменту під господарську будівлю, здійснювалося за погодженням зі співвласником квартири АДРЕСА_5 ОСОБА_6 та не заперечувалась у судовому порядку органом місцевого самоврядування, у власності якого перебуває земельна ділянка, відведена для обслуговування будинковолодіння по АДРЕСА_2 .

У засіданні колегії суддів представник прелянтів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ОСОБА_7 скаргу підтримав з підстав, наведених у ній, просив скаргу задоволити, рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 .

Представник ОСОБА_4 ОСОБА_8 проти скарги заперечила, просила у задоволенні скарги відмовити, рішення суду залишити без змін.

Представник виконавчого комітету Дрогобицької міської ради скаргу підтримав, просив скаргу задоволити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до положень ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Встановлено, що позивачу на праві власності належить 1/2 частина квартири АДРЕСА_3 , до якої нею самочинно здійснено прибудову літ. «А-1» зовнішніми розмірами (5,52 х 2,73) (0,55 х 4,28) м загальною площею 9,4 кв.м та зведено незавершену будівництвом нежитлову будівлю літ «Г-1» (фундамент) зовнішніми розмірами (4,85 х 10,76) + (3,77 х 2,71)м.

Апелянти ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є співвласниками квартири АДРЕСА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) від 25.07.1997 року.

Згідно інформації виконавчого комітету Дрогобицької міської ради № 3-21/7924 від 25.09.2018 року, в м. Дрогобичі Львівської області на прибудинковій території по АДРЕСА_2 , що відноситься до земель міста, знаходиться одноповерховий трьохквартирний житловий будинок, сарай та незавершена будівництвом нежитлова будівля (фундамент зовнішніми розмірами (4,91х10,76)+(3,77х2,81), які споруджено без відповідної дозвільної документації.

Визнаючи право власності на самочинно збудоване нерухоме майно - прибудову до квартири АДРЕСА_3 літ. «А-1» зовнішніми розмірами (5,52 х 2,73) (0,55 х 4,28)м загальною площею 9,4 кв.м та незавершену будівництвом нежитлову будівлю літ «Г-1» (фундамент) зовнішніми розмірами (4,85 х 10,76) + (3,77 х 2,71)м., суд першої інстанції виходив з того, що самочинне будівництво здійснено без порушення будівельних норм і правил, протипожежних вимог, а тому таке будівництво не суперечить суспільним інтересам та не порушує права чи інтереси інших осіб.

Однак, з таким висновком суду погодитися не можна з наступних мотивів.

Відповідно до положень ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права чи інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст.. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Як вбачається з матеріалів справи, визнаючи за позивачем в порядку ст. 328 ЦК України право власності на самочинно споруджену прибудову до квартири та незавершену будівництвом нежитлову будівлю, районний суд не з`ясував, кому належить земельна ділянка, на якій таке будівництво проведено, не залучив до участі у справі користувачів земельної ділянки, не з`ясував їх відношення до позову, чим порушив їх право на користування земельною ділянкою, що є прибудинковою територією багатоквартирного будинку, зокрема апелянтів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що позивач зверталася до компетентних органів про прийняття самочинного будівництва в експлуатацію чи про виділення їй земельної ділянки під уже збудоване самочинне будівництво, що спростовує висновок районного суду про наявність порушеного права позивача, що підлягає судовому захисту.

З наведених мотивів, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 .

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1-4 ч. 1 ст.ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05 грудня 2013 року скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_4 до виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, третя особа ОСОБА_5 про визнання права власності відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 01.08.2019 року.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Шеремета Н. О.

Цяцяк Р. П.