ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 531/1548/19 Номер провадження 22-ц/814/3205/19Головуючий у 1-й інстанції Попов М. С. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Триголова В.М.

суддів: Лобова О.А., Карпушина Г.Л.

розглянула в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк"

на рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 07 жовтня 2019 року

у справі за позовом Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2019 року АТ звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного між ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» та ОСОБА_1 договору № 8942 від 30.03.2012 року, відповідач отримав кредит у розмірі 13394,85 грн. ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» 19.07.2016 року припинилося шляхом приєднання до АТ «Перший Український Міжнародний Банк». АТ «Перший Український Міжнародний Банк» є правонаступником усіх прав та зобов`язань ПАТ «Банк Ренесанс Капітал». Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 23.07.2019 року має заборгованість 61360,84 грн., що складається із заборгованості за кредитом 7055,32 грн., заборгованості по процентам - 6895,49 грн., заборгованості комісією 10 грн., штрафних санкцій - 47400,03 грн.

Позивач просив стягнути з відповідача на користь АТ «Перший український міжнародний банк» заборгованість у сумі 61360,84 грн. та судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1921 грн.

Рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 07 жовтня 2019 року у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовлено.

Позивач АТ «Перший український міжнародний банк» подав апеляційну скаргу на вказане рішення, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги банку задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що cуд першої інстанції помилково зробив висновок про те, що позивачем не було надано належних і допустимих доказів на підтвердження факту наявності заборгованості. На підставі Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» банком було сформовано та надано зведену виписку, яка підтверджує обставини справи (заборгованість).

Скаржник вважає, що суд взяв до уваги при оцінці доказів нормативний акт, який втратив чинність, зокрема, Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого НБУ 04.07.2018 року №75.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить скаргу АТ «ПУМБ» на рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 07 жовтня 2019 року залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Зазначає, що доводи позивача про нечинність Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого НБУ 04.07.2018 року №75 є неспроможними, оскільки на ймовірний період нарахування банком штрафних санкцій діяло саме вказане Положення. Окрім того, зміст Положення №75 є тотожним змісту Положення НБУ від 18.03.2003 року №254, яке діє на даний час.

ОСОБА_1 не погоджується із сумою заборгованості, вважає її недоведеною належним розрахунком заборгованості, що повинен був надати позивач, вимоги якого не співпадають із умовами кредитного договору, зокрема, в частині встановленого ліміту кредитування у розмірі 5000 грн., а не 7055, 32 грн., включення до суми заборгованості 47400 грн. плати за виконавчий напис нотаріуса, а також проведення проплат позивачем в рахунок погашення боргу на суму 1276 грн. та 1000 грн.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.03.2012 року ОСОБА_1 згідно письмової Пропозиції укласти Договір Карткового рахунку та договір страхування (оферта), запропонував АТ «Банк Ренесанс Капітал» укласти договір страхування та договір карткового рахунку. (а.с. 8-10). У п.2.3 Частини 1 Пропозиції встановлений ліміт овердрафту на суму 5000 грн.

На підтвердження наявності заборгованості надано Виписку з рахунка ОСОБА_1 із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за Кредитним договором 8942 (а.с.14), згідно якої станом на 08.08.2019 року має заборгованість 61360,84 грн., що складається із заборгованості за кредитом 7055,32 грн. (прострочена 4233, 12 грн. та строкова 2822, 20 грн.), заборгованості по процентам - 6895,49 грн., заборгованості за комісією 10 грн., неустойка за порушення зобов`язань - 47400,03 грн. , яка на даний час не погашена.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі.

Виходячи з вимог цивільного процесуального законодавства, позивач повинен подати належні та допустимі докази на обґрунтування тих обставин, на які він посилається як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановить наявність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні.

Надана позивачем Виписка з рахунка із зазначенням суми заборгованості ОСОБА_1 та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за Кредитним договором 8942, не може слугувати підтвердженням існування боргу, з наданої виписки неможливо встановити період, за який утворився борг, його складові, як то проценти (розмір процентної ставки), неустойки (вид та розмір застосованої пені чи штрафу), комісії) а також суми на погашення заборгованості, що вносив відповідач. Вказана виписка містить тільки загальні суми боргу, що не підтверджуються відповідними проведеними банківськими розрахунками, що позбавило суди першої та апеляційної інстанцій можливості встановити наявність підстав для задоволення вимог у відповідному розмірі.

Слушними є доводи відповідача про те, що встановлений банком розмір неустойки за порушення зобов`язань по кредиту в розмірі 47 400 грн. складається, як зазначив сам позивач, в тому числі, із суми плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису, що у свою чергу свідчить про те, що між сторонами уже існував спір з приводу виниклої заборгованості по кредиту і банк здійснив дії по примусовому стягненню боргу шляхом видачі виконавчого напису нотаріуса. Однак, відомостей про суму такого стягнення та розміру погашеного за виконавчим написом боргу не надав.

Окрім того, плата за здійснення виконавчого напису не може бути віднесена до неустойки, як виду відповідальності за несвоєчасне виконання зобов`язань. (ст. 549 ЦК України).

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що із наданої позивачем виписки з рахунку, як доказу на підтвердження наявності заборгованості відповідача, неможливо встановити наявну суму боргу, його складові, період за який він утворився, що унеможливлює проведення об`єктивного розгляду та задоволення вимог банку.

Також слід зазначити, що матеріали справи не містять достатніх відомостей про те, що АТ «ПУМБ» є правонаступником прав ПАТ «Банк Ренесанс Капітал», з яким ОСОБА_1 уклав договір карткового рахунку, щодо передачі кредитних зобов`язань відповідача АТ «ПУМБ», розміру переданої кредитної заборгованості відповідача, або що ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» приєднано до АТ «ПУМБ».

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що місцевим судом вірно відмовлено у задоволенні позову банку про стягнення заборгованості.

Доводи апеляційної скарги про належність наданих доказів, на увагу не заслуговують, оскільки із наданих позивачем письмових доказів у справі, неможливо встановити дійсну та належну особу кредитора (стягувача), реальний розмір існуючої заборгованості по кредитному договору (складові боргу у вигляді тіла кредиту, відсоткової ставки, нарахованих процентів за користування кредитом, виду та ставки неустойки), періоду за який нараховано заборгованість, суми та черговість здійснених відповідачем виплат на погашення боргу.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга АТ «ПУМБ» підлягає відхиленню, а рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 07 жовтня 2019 року- залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів -,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк"- залишити без задоволення.

Рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 07 жовтня 2019 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: (підпис) В.М. Триголов

Судді: (підписи) О.А. Лобов

Г.Л. Карпушин

З оригіналом згідно: В.М. Триголов