Справа № 405/1681/19
Провадження №2/405/222/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2019 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого-судді: Іванової Л.А.

при секретарі: Шумейко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кропивницький цивільну справу № 405/1681/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зазначивши на обґрунтування позовних вимог, що вона (позивач) є власником 1/2 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування № 826 від 10 серпня 2017 року, в якому зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , який є її (позивача) колишнім чоловіком. Також позивач зазначила, що з травня 2013 року та до цього часу відповідач за вказаною без поважних причин не проживає, у будинку відсутні його особисті речі, витрати за оплату комунальних послуг відповідач не несе, при цьому зазначена обставина (факт реєстрації відповідача за зазначеною вище адресою) впливає на оформлення нею (позивачем) субсидії за житлово-комунальні послуги.

З огляду на викладене вище та з посиланням на ст. 405 ЦК України, ст. 391 ЦК України позивач просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ухвали суду від 20.03.2019 року про відкриття провадження на підставі ст. 19 ЦПК України розгляд справи здійснено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом в судове засідання учасників справи.

Крім того, учасники справи повідомлені судом про дату, час та місце судового засідання, при цьому представник позивача ОСОБА_1 адвокат Іванова І.А. (діє на підставі ордеру серія КР № 65958 від 04.03.2019 р.) надала до суду заяву, зареєстровану в суді за вх. № 13772 від 04 червня 2019 року, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила позов задовольнити.Справу розглянути без її (представника позивача) участі в судовому засіданні.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Заяви, клопотання, відзив на позов, - відсутні.

Дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст. 12 та ст. 13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, що регулює спірні правовідносини, та є такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на підставі договору дарування від 10 серпня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Хомутенко О.В., зареєстровано в реєстрі за № 826, 1/2 частка житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями під номером АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 94243862 від 10.08.2017 року, виданого приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Хомутенко О.В., в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є наявною інформація про реєстрацію права власності: дата, час державної реєстрації 10.08.2017 16:19:41, Державний реєстратор: приватний нотаріус Хомутенко Ольга Володимирівна, Кропивницький міський нотаріальний округ, Кіровоградська область, підстава виникнення права власності: договір дарування, серія та номер: 826, виданий 10.08.2017, видавник: Хомутенко О.В., приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, (з відкриттям розділу), індексний номер: 36564298 від 10.08.2017 16:21:57, приватний нотаріус Хомутенко Ольга Володимирівна Кропивницького міського нотаріального округу, форма власності: приватна, вид спільної власності: спільна часткова, розмір частки: 1/2, власники: ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки квартального комітету № 3 Подільського району м. Кропивницького від 05 лютого 2019 року № 72 ОСОБА_1 , 1968 р.н. проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , разом з нею зареєстровані та проживають: ОСОБА_3 , 1998 р.н. син, ОСОБА_4 , 1993 р.н. син, ОСОБА_5 , 2003 р.н. син, а також зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який з травня 2013 року не проживає за вказаною адресою.

Крім того, згідно з інформацією УДМС України в Кіровоградській області від 18.03.2019 року, місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровано з 21.11.2012 року за адресою АДРЕСА_1 .

Поряд з цим, факт непроживання ОСОБА_2 за адресою зареєстрованого місця проживання АДРЕСА_1 з травня, 2013 року, підтвердили ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , мешканці будинків АДРЕСА_2 АДРЕСА_1 , підписи яких засвідчені головою квартального комітету № 3 Подільського району м. Кропивницький Березою Л.В., що підтверджується актом про не проживання від 20.02.2019 року.

Конституція України встановила основні засади права власності. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним, та складається з правомочностей власника щодо права володіння, права користування і права розпорядження.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

В свою чергу, ст. 47 Конституції України проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, а члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Тобто, за своєю природою це право проживання є правом сервітутного типу і відноситься до особистих сервітутів. Особистий характер даного сервітуту полягає в тому, що він встановлюється в інтересах певної особи, яка має статус члена сім`ї власника житлового приміщення. Отже, особа матиме право на користування житлом поряд з власником за умови, що вона є членом сім`ї власника житла та проживає разом з ним.

Відповідно до ч.4 ст. 156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням за умови збереження права власності на нерухоме майно цього ж власника, тобто при незмінності власника майна.

Більш того, у разі втрати особою статусу члена сім`ї, сервітут не припиняється, однак за відсутності згоди про безоплатне користування житлом колишній член сім`ї повинен вносити плату за користування житлом і за комунальні послуги, що відповідає положенням ч. 4 ст. 156 та ст. 162 ЖК України.

При цьому, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (ч.2 ст. 405 ЦК України).

Більш того, на підставі ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, якою, зокрема, передбачено, що до членів сім`ї наймача належать чоловік (дружина) наймача, їх діти і батьки.

Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини суд відзначає, що правовідносини між сторонами мають бути врегульовані відповідно до положень ч. 2 ст. 405 ЦК України, згідно з якими член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю сторін між ним і власником житла або законом.

Оскільки під час судового розгляду встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , який набув права користування житловим приміщенням будинком АДРЕСА_1 , як член сім`ї власника житла позивача ОСОБА_1 , не проживає в зазначеному вище будинку понад один рік, та не використовує житло за цільовим призначенням для проживання, а так само не встановлено, що відповідач претендував на користування зазначеним будинком, або ж намагався вселитися в домоволодіння, або ж був відсутній в будинку за вказаною вище адресою з поважних причин, приймаючи також до уваги, що між сторонами не було встановлено іншого порядку втрати права на користування житлом, ніж той, який встановлений Законом, суд приходить до висновку про те, що існують передбачені законом підстави для задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_1 про визнання відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування відповідним житловим приміщенням, а саме: будинком АДРЕСА_1 , при цьому судом при вирішенні справи враховується також правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 16.01.2012 р. у справі №6-57цс11, відповідно до якого у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

З урахуванням викладеного вище, необхідним є визнання відповідача таким, що втратив право на користування вищевказаним житловим приміщенням.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, тобто, виходячи зі змісту зазначених норм закону, прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням відповідно є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, на підставі чого та враховуючи задоволення позовних вимог позивача, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 7, 10, 12, 13, ст.ст.77-80, 81, 95, 133, 141, 235, 258, 259, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч.2, 3 ст.354 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається до Кропивницького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова