Постанова

Іменем України

10 червня 2019 року

м. Київ

справа № 553/3884/16-ц

провадження № 61-27182св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (судді-доповідача), Зайцева А. Ю., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Полтавської області від 17 липня 2017 року у складі колегії суддів: Кузнєцової О. Ю., Карпушина Г. Л., Триголова В. М.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання неправомірними дій представника.

Позовна заява мотивована тим, що 16 березня 2015 року ОСОБА_1 видав на ім`я ОСОБА_2 довіреність № НАМ 364358 з метою представництва його інтересів у суді.

Вказував, що в судовому засіданні від 21 травня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором ОСОБА_2 надала суду від його імені інформацію, яка не була достеменно їй відомою, а також надала дозвіл на проведення судового засідання без його участі, чим порушила умови договору доручення.

Посилаючись на вказані обставини ОСОБА_1 просив визнати неправомірними дії ОСОБА_2 щодо надання від його імені в судовому засіданні інформації, яка не була достеменно їй відомою, а також надання дозволу проводити судове засідання без його участі.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 23 січня 2017 року позов задоволено.

Визнано неправомірними дії ОСОБА_2 щодо надання від імені ОСОБА_1 у судовому засіданні Ленінського районного суду м. Полтави від 21 травня 2015 року інформації, яка не була достеменно їй відомою, а також надання дозволу проводити судове засідання без участі ОСОБА_1 , всупереч його проханню перенести засідання, у випадку його відсутності.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Судове рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що оскільки представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 у судовому засіданні від 21 травня 2015 року, що відбулося в Ленінському районному суді м. Полтави було вчинено неправомірні дії відносно нього, вона перевищила свої повноваження як його представник, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 17 липня 2017 року рішення місцевого суду скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову у позові.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що ОСОБА_2 діяла на підставі дійсної на час її участі в судовому засіданні довіреності, яка не містила будь-яких застережень щодо неможливості надання суду відомостей по суті спору, а також пояснень щодо можливості розгляду справи за відсутності довірителя, тобто діяла в межах повноважень, визначених довіреністю та нормами чинного законодавства.

Узагальнені доводи касаційної скарги

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційним судом залишено поза увагою, що ОСОБА_2 всупереч наданій на її ім`я довіреності діяла не в інтересах ОСОБА_1 та не виконала умов які були вказані в довіреності. При цьому вийшла за межі наданої довіреності не узгодивши з довірителем усі процедурні питання, у зв`язку з чим судове засідання відбулось без участі ОСОБА_1

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою в указаній справі та витребувано матеріали цивільної справи.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

18 травня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд установив, що 16 березня 2015 року ОСОБА_1 видав довіреність на ім`я ОСОБА_2 , відповідно до якої, з поміж іншого, уповноважив її бути його представником в судових органах будь-якої ланки з усіма необхідними для того повноваженнями, які надані законом відповідачу, давати усні та письмові пояснення у судових установах, що займаються розглядом його справи.

У судовому засіданні від 21 травня 2015 року у справі за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, ОСОБА_2 представляла інтереси ОСОБА_1 відповідно до виданої ним довіреності № НАМ 364358 від 16 березня 2015 року.

Установлено, що між сторонами у справі не було укладено договору доручення.

Отже, повноваження на участь в судовому засіданні від 21 травня 2015 року ОСОБА_2 , як представника ОСОБА_1 було підтверджено довіреністю № НАМ 364358 від 16 березня 2015 року.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою та другою статті 42 ЦПК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, повноваження представників сторін мають бути посвідчені, зокрема довіреністю фізичної особи. Довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або посадовою особою організації, в якій довіритель працює, навчається, перебуває на службі, стаціонарному лікуванні чи за рішенням суду, або за місцем його проживання.

Відповідно до частини першої та другої статті 44 ЦПК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, представник, який має повноваження на ведення справи в суді, може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти ця особа. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності.

Разом із тим, за положеннями статті 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Представництво за довіреністю може ґрунтуватися на акті органу юридичної особи. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Представництво за довіреністю припиняється у разі: 1) закінчення строку довіреності; 2) скасування довіреності особою, яка її видала; 3) відмови представника від вчинення дій, що були визначені довіреністю; 4) припинення юридичної особи, яка видала довіреність; 5) припинення юридичної особи, якій видана довіреність (стаття 248 ЦК України).

Установлено, що довіреність від 16 березня 2015 року не скасована та була чинною під час судового розгляду вищевказаної справи у Ленінському районному суді м. Полтави.

На підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин, суд апеляційної інстанції, враховуючи те, що ОСОБА_2 діяла на підставі дійсної на час її участі в судовому засіданні довіреності, яка не містила будь-яких застережень щодо неможливості надання суду відомостей по суті спору, а також пояснень щодо можливості розгляду справи за відсутності довірителя, тобто діяла в межах повноважень, визначених довіреністю та нормами чинного законодавства, обґрунтовано відмовив у задоволенні позову щодо визнання неправомірними дій представника.

Доводи касаційної скарги про те, що довіритель бажав особисто взяти участь у судовому засіданні під час вирішення справи за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, не спростовують висновків апеляційного суду, оскільки Верховний Суд виходить з того, що аналіз положень статей 26, 38, 44 ЦПК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, дає змогу дійти висновку про надання процесуальним законом право особі брати участь у справі через представника, що передбачає вчинення представником від імені та в інтересах особи відповідних юридичних дій, що позбавляє сторону або третю особу необхідності їх вчиняти самостійно.

Також не є обґрунтованими доводи скаржника щодо наявності між сторонами у справі договору доручення, оскільки наявність довіреності від фізичної особи може лише свідчити про наявність правовідносин представництва, які мають іншу правову природу та регулюються іншими нормами цивільного права.

Інші аргументи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржена постанова апеляційного суду постановлена без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову апеляційного суду без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Полтавської області від 17 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Коротенко

А. Ю. Зайцев

В. П. Курило