Справа № 639/3671/19
Провадження № 2/639/1436/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 року Жовтневий районний суд м. Харкова

в складі: головуючого - судді Баркової Н.В.,

за участю секретарів - Кузнецової А.О., Волкової С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання малолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

30.05.2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2000 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 30 травня 2019 року і до повноліття дитини. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати для догляду за дитиною-інвалідом ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , періодично щомісяця у розмірі 1 500 гривень. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 100 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона з 24.01.2015 року перебувала з відповідачем у шлюбі, який був зареєстрований Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 16. Останнім часом сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. На даний момент ведення між позивачем та відповідачем спільного господарства та сумісне проживання припинено. Цивільна справа про розірвання шлюбу розглядається у Жовтневому районному суді м. Харкова. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розірвання шлюбу проживатиме з позивачем. Згоди щодо виплати аліментів на утримання малолітньої дитини позивач з відповідачем не досягли. Після фактичного припинення шлюбних відносин (близько шести останніх місяців) жодної допомоги на утримання спільного малолітнього сина позивач від відповідача не отримує. Крім цього, спільний син є дитиною-інвалідом, постійно потребує догляду та лікування. Відповідно до корінця медичного висновку №12 від 27.08.2018 року та виписок з медичної карти, історії хвороби у ОСОБА_3 діагноз - «Наслідки натальної спінальної травми шийного відділу, парез лівої верхньої кінцівки. Затримка психомовного розвитку. Порушення проміжного відділу, поліморфні варіанти генів, вторинна мітохондріальна дисфункція». У дитини параліч лівої руки, порок серця, уже в такому маленькому віці сина оперували. Дитині потрібні, згідно рекомендацій лікарів, постійні масажі, курси ЛФК, курси реабілітації, постійне спостереження у невролога, ортопеда, логопеда. Через затримку мовного розвитку, дитині необхідні сеанси у логопеда. Позивач сплачує щомісяця 2000 гривень за заняття з логопедом ОСОБА_4 . Крім цього необхідні кошти на консультації лікарів, спеціальні масажі для дитини, курси реабілітації. Таким чином, крім звичайних потреб дитини (харчування, одяг, іграшки), позивач додатково витрачає кошти як мінімум у розмірі 3000 гривень щомісяця на спеціальні потреби дитини, зумовлені станом її здоров`я як дитини-інваліда, не враховуючи витрат на курси реабілітації кожні 3-4 місяці. Таким чином, позивач вважає за можливе задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача грошових коштів у таких розмірах: аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 - в розмірі 2000 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 30 травня 2019 року і до повноліття дитини; на періодичне щомісячне відшкодування додаткових витрат для догляду за дитиною-інвалідом - у сумі 1500 гривень, враховуючи витрати на лікування, реабілітацію. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі обумовлено тим, що на даний момент відповідач офіційно не працевлаштований та не отримує офіційної заробітної плати.

У зв`язку з викладеним, позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.06.2019 року позов прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання малолітньої дитини. Призначено судове засідання.

У судовому засіданні 03.09.2019 року та 05.11.2019 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Катріч М.М. просила розгляд справи відкласти для долучення доказів.

В подальшому судом вирішені клопотання учасників справи про долучення до матеріалів справи доказів, а представником позивача подано клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, зазначивши, що він має можливість сплачувати аліменти лише в розмірі 1500 грн. В іншій частині в задоволенні позовних вимог позивач просив відмовити, враховуючи ті обставини, що з ним і так фактично проживає дитина по 2 тижні на місяць, коли позивач по дві тижні працює. При цьому відповідач зазначив, що він купує ліки та надає необхідне утримання дитині як і позивач. Також відповідач категорично заперечував проти заявленого до сплати розміру витрат на правничу допомогу, вважаючи такі витрати завищеними та здійсненими без необхідності, оскільки він і так несе витрати по утриманню дитини.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків.

Судовим розглядом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , актовий запис №121 шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 розірвано 22.09.2006 року (а.с.43). Під час вказаного шлюбу у позивача народилась дитина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що зроблений відповідний актовий запис №9 та підтверджується копією свідоцтва про народження, серії НОМЕР_2 , виданого 01.04.2004 року. Батьками дитини зазначені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.42).

24.01.2015 року відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уклав шлюб з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що зроблений відповідний актовий запис №16 та підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 . Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - « ОСОБА_8 » (а.с.6).

У позивача та відповідача народилася дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що зроблений відповідний актовий запис №311 та підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого 13.05.2015 року. Батьками дитини зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.7).

Відповідно до копії корінця медичного висновку №12 від 27.08.2018 року та виписок з медичної карти, копії історії хвороби ОСОБА_3 встановлено діагнози, зокрема: Наслідки натальної спінальної травми шийного відділу, парез лівої верхньої кінцівки. Затримка психомовного розвитку. Порушення проміжного відділу, поліморфні варіанти генів, вторинна мітохондріальна дисфункція. Затримка мовного розвитку. Також зазначені рекомендації: спостереження невролога, педіатра, ортопеда, кардіолога за місцем проживання, щоденний прийом ліків, курс реабілітації 2-3 рази на рік (а.с.8-13, 38-39).

Роздруківки з мережі «Інтернет» про вартість ліків суд не вважає доказом на підтвердження витрат на придбання таких ліків (а.с.40-41).

Позивачем долучено до позову копії квитанцій на підтвердження сплати, за період з лютого по квітень 2019 року по 2000 грн. на місяць за послуги супер-няня др. ОСОБА_4 , однак суд вважає такі копії квитанцій неналежним доказом на підтвердження сплати саме за заняття дитини з логопедом (а.с.15-16). Крім того представником позивача долучено до справи копії квитанцій про сплату за плавання за період з вересня по листопад 2019 року, однак такі докази суд також вважає недостатніми для висновку про періодичність і постійність додаткових витрат позивача в зазначеному в позові розмірі.

Судом досліджувались дані про доходи сторін.

Так, з копії довідки Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Новобаварського району Харківської міської ради від 26.03.2019 року за №9 вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення адміністрації Новобаварського району Харківської міської ради та отримує допомогу на дитину-інваліда ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.14).

З копії довідки про доходи позивача ОСОБА_1 від 21.05.2019 року вбачається, що остання працює у ФОП ОСОБА_9 на посаді кулінара борошняних виробів та її дохід за період робити з листопада 2018 року по 30.04.2019 року без урахування аліментів становить 4 200 грн. (а.с.37).

Відповідно до копії довідки про доходи відповідача ОСОБА_1 вбачається, що останній працює у ТОВ «МІЦАР-В» на посаді різьбяра сировини та його дохід за період робити з 01.02.2019 року по 31.07.2019 року за винятком аліментів становить 25 200,00 грн. (4200 грн. - на місяць) (а.с.44). Аналогічна інформація міститься у довідці від 09.12.2019 року.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.3 ст. 182 СК України мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч.1,2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Законом України «Про Державний бюджет на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 01 січня 2019 пo 30 червня - 1626 грн., з 01 липня пo 30 листопада 1699 грн., з 01 грудня - 1779 грн.

Частиною першою ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Крім того, статтею 185 СК України передбачена участь батьків у додаткових витратах на дитину, а саме вказано, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 82 ЦПК України передбачені підстави звільнення від доказування, зокрема, в ч.1 зазначеної статті визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, стан здоров`я дитини - інваліда, дохід позивача та відповідача, часткове визнання відповідачем позову щодо стягнення аліментів, відсутність відзиву і відповідних заперечень з його боку стосовно стану здоров`я відповідача, наявності інших дітей або непрацездатних членів родини та інших обставин, суд приходить до висновку, що позивач, з якою проживає неповнолітня дитина, має право на отримання аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі в рекомендованому ст. 182 СК України розмірі, а саме у розмірі одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 30.05.2019 року та до досягнення дитиною повноліття, оскільки в судовому засіданні доведена достатність заробітку відповідача

Разом з тим, суд враховує, що позивач, звертаючись з позовною вимогою про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину, не подала суду належних доказів на підтвердження розміру та періодичності таких необхідних додаткових витрат на дитину, які б свідчили про можливість встановлення судом твердої суми таких витрат щомісячно. Крім того позивачем жодними доказами не доведено факт того, що відповідач не бере участь у додаткових витратах на дитину, пов`язаних із хворобою дитини. Отже суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про періодичне щомісячне стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину з зв`язку з недоведеністю таких вимог належними доказами.

Таким чином позов підлягає частковому задоволенню.

Що стосується заявленої вимоги позивача, про стягнення сум понесених витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

21.05.2019 року між адвокатом Катріч М.М. та позивачем ОСОБА_1 був укладений договір про надання правової допомоги №1/21 та додаток до договору про надання правової допомоги №1/21 (а.с. 17-20). Згідно з копією квитанції до прибуткового касового ордеру від 21.05.2019 року ОСОБА_1 сплачено за надання правової допомоги суму у розмірі 7 100,00 грн. відповідно до детального розрахунку вартості правничої допомоги за договором від 21.05.2019 року та додатковою угодою №1 з актом приймання-передачі правової (правничої) допомоги, підписаним клієнтом та адвокатом.

З огляду на викладене, беручи до уваги положення ст.ст. 133, 137 ЦПК України, суд приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_2 витрат, пов`язаних з правничою допомогою на користь позивача ОСОБА_1 , однак, враховуючи, що судом задоволено лише половина позовних вимог позивача, суд, з огляду на положення п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України про те, що у разі часткового задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані з професійною правничою допомогою у розмірі 3 550 грн., тобто половину понесених позивачем витрат на правову допомогу.

Окрім того, задовольняючи позов частково, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, підлягає стягненню судовий збір, від якого позивач звільнена, за одну задоволену позовну вимогу майнового характеру в розмірі 768, 40 грн.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст. 4, 5,11-13, 76-81, 128, 131, 133, 137, 141, 142, 223, 263-265, 268, 273, 430 ЦПК України, ст. ст. 180-184, 191 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання малолітньої дитини - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 30.05.2019 року та до досягнення дитиною повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім гривень) 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані з професійною правничою допомогою у розмірі 3 550 (три тисячі п`ятсот п`ятдесят) гривень 00 копійок

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Жовтневий районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Повне рішення складено 17.12.2019 року.

Суддя Н.В. Баркова