Справа № 361/1563/18
Провадження № 2/361/248/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06 червня 2019 рокуБроварський міськрайонний суд Київської області у складі:головуючого судді Селезньової Т.В., при секретарі Яблонській А.В., без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ "Кей-Колект" про визнання договору іпотеки припиненим, -

встановив:

Позивач просить визнати припиненим договір іпотеки № 5689 від 21.01.2008р., предметом якого є земельна ділянка, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить їй на праві власності, мотивуючи тим, що 21.01.2008р. між АКІБ "Укрсиббанк" (правонаступником якого є ПАТ "Укрсиббанк" ) та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 0; в якості забезпечення зобов`язання за цим кредитним договором між нею та АКІБ "Укрсиббанк" укладено договір іпотеки; 07.07.2010р.Броварським міськрайонним судом Київської області винесено рішення про стягнення солідарно із ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 0, на підставі якого відкрито виконавче провадження; в ході проведення виконавчих дій, прилюдні торги щодо продажу предмета іпотеки призначалися двічі, однак жодні з них не відбулися, а стягувач ТОВ "Кей -Колект" (який отримав право вимоги за вказаним кредитним договором від ПАТ "Укрсиббанк" на підставі договору факторингу від 12.12.2011р.) відмовився взяти на баланс або отримати в рахунок погашення заборгованості предмет іпотеки - вказану земельну ділянку. Тому вважає, що за приписами ч. 3 ст. 49 ЗУ "Про іпотеку", у редакції чинній на момент укладення даного договору, після проведення других прилюдних торгів з продажу іпотечного майна, що не відбулися, і після відмови банку придбати майно в рахунок погашення боргу, даний договір у судовому порядку може бути визнаний припиненим.Окрім того, 22.06.2012р. державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві; до закінчення встановленого строку стягувачем повторно не було пред`явлено виконавчий лист до виконання, а тому відповідач втратив таке право.

Відповідач подав відзив на даний позов, у якому вказав, що проти задоволення позову заперечує, пославшись на те, що той факт, що кредитор не скористався своїм правом на звернення стягнення за виконавчим листом та відмовився в рахунок погашення заборгованості отримати у власність спірну земельну ділянку, - не є підставою для припинення іпотеки, оскільки відповідно до вимог ст. 49 Закону Країни "Про іпотеку" іпотекодержатель має право, а не обов`язок придбати предмет іпотеки шляхом заліку забезпечених вимог у рахунок ціни майна, якщо треті торги не відбулися, і що в даному випадку виконувалось рішення про стягнення заборгованості, а не про звернення стягнення на іпотечне майно.

Представник позивача подав відповідь на відзив, у якому заперечував проти викладених у відзиві доводів відповідача; зазначив, що позивач просить визнати договір іпотеки припиненим не з тих підстав, що кредитор не скористався своїм правом на проведення стягнення за виконавчим листом та задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки, а виключно з підстав, передбачених п. 3 ст. 49 ЗУ "Про іпотеку" ( в редакції, що діяла на час укладення договору кредиту і похідного від нього договору іпотеки), за якою іпотека може бути припиненою за рішенням суду, якщо після проведення повторних прилюдних торгів з продажу іпотечного майна,що не відбулися, кредитор відмовився придбати майно в рахунок погашення боргу. І що у даному випадку не застосовується нова редакція ст.49 закону про іпотеку (зміни щодо наслідків третіх торгів), оскільки даний закон не мав зворотної дії у часі.

У запереченнях представник відповідача послався, що підстави припинення договору іпотеки передбачені ст. 17 ЗУ "Про іпотеку", і вказаної позивачем підстави в даній нормі закону не зазначено; що відповідно до ст. 49 цього Закону,якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим ч. 1 цієї статті, то за результатами третіх (а не других, як стверджує позивач) торгів іпотека може бути припинена за рішенням суду, і що така редакція закону розповсюджується на договір іпотеки, укладений з позивачем, оскільки виключення у законі про внесення змін до ст.49 закону про іпотеку поширюються лише на укладені раніше договори кредиту, що є відмінним від договору іпотеки, є іншими правовідносинами. Крім того послався на те, що позивач не довів факту проведення двох прилюдних торгів, а саме на нього в даній цивільній справі покладено обов`язок по доказуванню тих обставин, на які він посилається.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, від представника надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі та задоволення позову в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання , надавши пояснення, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, просив відмовити у позові.

Суд, дослідивши докази, дійшов наступних висновків:

21.01.2008р. між АКІБ "УкрСиббанк" (правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк") та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки № 5689, відповідно до умов якого ОСОБА_3 передає в іпотеку АКІБ "УкрСиббанк" земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , що належить їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 30.05.2005р. Пунктом 1.2 договору встановлено, що ринкова вартість предмета іпотеки, згідно звіту суб`єкта оціночної діяльності, становить 186 850 грн. За домовленістю сторін вартість предмету іпотеки становить 186 850 грн, що є еквівалентом 37 000 доларів США за курсом НБУ. Пунктом 3.1 договору Іпотекодержатель (АКІБ"УкрСиббанк") зобов`язаний не перешкоджати Іпотекодавцю ( ОСОБА_1 ) у володінні предметом іпотеки , якщо володіння не порушує умов договору та умов ЗУ "Про іпотеку"; п. 4.1 договору - Іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки: у разі порушення Іпотекодавцем будь-якого зобов`язання за цим договором або у разі порушення боржником будь-якого зобов`язання, що забезпечено іпотекою за цим договором; у разі виникнення загрози знищення, пошкодження чи втрати предмета іпотеки; в інших випадках відповідно до діючого законодавства; п. 4.2 - звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, позасудового врегулювання у відповідності до умов договору та ЗУ "Про іпотеку", з інших, передбачених законодавством України, підстав. Даний договір укладений на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором.

Рішенням Броварського міськрайронного суду у справі № 2-252/2010 від 07.07.2010р. з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ "УкрСиббанк" солідарно стягнуто заборгованість за кредитним договором № 0 від 21.01.2008р. в сумі 242370,88 грн. та судові витрати.

Із повідомлення від 15.12.2011р. № 12-22/26985 вбачається, що АТ "УкрСиббанк" згідно договору Факторингу № 1 від 12.12.2011р. відступило право вимоги ТОВ "Кей-Колект" до ОСОБА_1 за кредитним договором № 0 від 21.01.2008р., укладеним між ОСОБА_2 та Банком, за яким вона є майновим поручителем на підставі договору № 5689 від 21.01.2008р.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512, ч.1 ст.514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора узобов`язаннів обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановленодоговоромабо законом.

Відповідно до ч. 1ст. 1077 ЦК Україниза договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Таким чином, ТОВ "Кей-Колект", за переуступкою права вимоги як новий кредитор за кредитним договором № 0 від 21.01.2008 р. і договором іпотеки № 5689 від 21.01.2008 р. набуло право вимоги до ОСОБА_1 зміна кредитора не припинила іпотеку і не припинила дію договору іпотеки.

Постановою від 22.06.2012р. з виконання виконавчого листа № 2-252, виданого 15.09.2010р. Броварським міськрайонним судом Київської області про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ "УкрСиббанк" коштів в розмірі 2344190,88 грн.,виконавчий документ повернуто стягувачу.

За змістом ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки Іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним обов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, яке здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У ч. 1 ст. 36 Закону України "Про іпотеку" визначено, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону.

За змістом положень ч. 1 ст. 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Статтею 17Закону України "Про іпотеку" визначено, що іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ст. 41 Закону України "Про іпотеку" реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону.

Позивач у межах заявленого позову просить визнати договір іпотеки припиненим з підстав, зазначених у ст. 49 ЗУ "Про іпотеку", у редакції, що діяла до внесення змін 2011року, тобто що стягував не скористався своїм правом придбання іпотечного майна після других прилюдних торгів, а тому іпотека за рішенням суду може бути припиненою.

Статтею 49 Закону України "Про іпотеку" (в редакції до внесення змін в 2011році) визначено, що протягом десяти днів з дня оголошення прилюдних торгів такими, що не відбулися, іпотекодержателі та інші кредитори боржника відповідно до пріоритету їх зареєстрованих вимог мають право придбати предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна. У цьому випадку придбання предмета іпотеки іпотеко держателем оформлюється протоколом і актом про реалізацію предмета іпотеки у порядку, встановленому статтею 47 цього Закону, а нотаріус на підставі такого акта видає свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулися. Якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті, за результатами перших прилюдних торгів, призначається проведення на тих же умовах других прилюдних торгів, які мають відбутися протягом одного місяця з дня проведення перших прилюдних торгів. Початкова ціна продажу предмета іпотеки на других прилюдних торгах може бути зменшеною не більше ніж на 25 відсотків . Якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті, за результатами других прилюдних торгів, іпотека може бути припиненою за рішенням суду.

Така редакція статті діяла до прийняття ЗУ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг" № 3795-VI від 22.09.2011р., який набрав чинності 16.10.2011р.

Статтею 49 ЗУ "Про іпотеку" (в редакції від 16.10.2011р.) визначається, що протягом десяти днів з дня оголошення прилюдних торгів такими, що не відбулися, іпотекодержателі та інші кредитори боржника відповідно до пріоритету їх зареєстрованих вимог мають право придбати предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна. У цьому випадку придбання предмета іпотеки іпотекодержателем оформлюється протоколом і актом про реалізацію предмета іпотеки у порядку, встановленому статтею 47 цього Закону, а нотаріус на підставі такого акта видає свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулися. Якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті, за результатами перших прилюдних торгів, призначається проведення на тих же умовах других прилюдних торгів, які мають відбутися протягом одного місяця з дня проведення перших прилюдних торгів. Початкова ціна продажу предмета іпотеки на других прилюдних торгах може бути зменшеною не більше ніж на 25 відсотків. Якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті, за результатами других прилюдних торгів призначається проведення у тому самому порядку третіх прилюдних торгів. Початкова ціна продажу предмета потеки на третіх прилюдних торгах може бути зменшена не більш як на 50 відсотків початкової вартості майна. Якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті, за результатами третіх прилюдних торгів, іпотека може бути припиненою за рішенням суду.

Таким чином, для висновку щодо наявності або відсутності вказаної позивачем підстави для визнання поруки припиненою слід встановити, що на дане іпотечне майно було звернуто стягнення в порядку, визначеному законом про іпотеку, а також що були проведені перші торги, які визнані такими, що не відбулись, проведені повторні (другі) торги, які визнані такими, що не відбулись, і що після того стягувач не скористався передбаченим у статті 49 закону "Про іпотеку" правом.

Дані обставини підлягають доказуванню позивачем, оскільки не визнаються відповідачем.

З даного приводу позивач подав такі докази: договір іпотеки; копію рішення суду про стягнення суми заборгованості за кредитним договором; повідомлення про відступлення права вимоги; постанову державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу.

З даних доказів суд встановив, що рішенням суду, за яким видано виконавчий лист, було стягнуто заборгованість за договором кредиту № 0; дане рішення не є рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки, і розширеному тлумаченню не підлягає.

Виконавче провадження, в якому відбувались ті виконавчі дії, на які посилається позивач, - виходячи виключно з поданих ним доказів -відкрито за виконавчим листом№ 2-252 ,і у ньому виконувалось рішення про стягнення заборгованості, а не про звернення стягнення на іпотечне майно.

Постановою від 22.06.2012р. з виконання виконавчого листа № 2-252, виданого 15.09.2010р. Броварським міськрайонним судом Київської області про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ "УкрСиббанк" коштів в розмірі 2344190,88 грн.,виконавчий документ повернуто стягувачу. Зі змісту постанови, де боржником значиться ОСОБА_1 , видно, що в ході проведення виконавчих дій державним виконавцем вжито заходів примусового виконання рішення, передбачених ЗУ "Про виконавче провадження", стягнути кошти виявилось не можливим, у зв`язку з чим виконавчий документ на підставі п. 2 ст. 47, ст. 50 ЗУ "Про виконавче провадження" повернуто стягувачу; строк повторного пред`явлення до виконання 22.06.2013р.

З даної постанови можна встановити, що виконувалось рішення про стягнення суми боргу, і ймовірно в межах виконання даного рішення могли виконавцем проводились виконавчі дії з приводу опису майна боржника, і звернення на нього стягнення в порядку, передбаченому законом «Про виконавче провадження», а не за законом Про іпотеку.

Дані процедури є відмінними.

Згідно ст.79 ЦПК - достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ст.78 ЦПК - су д не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (недопустимі). 2. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідност.81 ЦПК - к ожна сторона повинна довести тіобставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.89 ЦПК - суд оцінюєдокази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Проаналізувавши надані позивачем докази, з них не встановлено, що у вказаному позивачем викоанчому провадженні, або в іншому, було звернуто стягення на іпотечне майно, більш того, дані дкоази не містять у собі інформації про те, що взагалі призначались торги, і що таких торгів було не менше двох.

В постанові про повернення викоанчого документа стягувачу є посилання на підставу: п. 2 ч. 1 ст. 47, ст. 50 ЗУ "Про виконавчепровадження".

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ "Про виконавчепровадження" (у редакції від 06.05.2012р., чинній на день винесення даної постанови) виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Статтею 50 ЗУ "Про виконавче провадження" стягувачу роз`яснено наслідки завершення виконавчого провадження.

Тобто, у даній постанові не міститься інформації, яка б достовірно підтверджувала ті обставини, на які посилається позивач.

Таким чином, враховуючи, що виконавчі дії проводились на виконання рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором, ане за рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки, враховуючи, що позивач не надав доказів на підтвердження того, що мало місце звернення стягнення на предмет іпотеки за процедурою, прописаною в законі «Про іпотеку», враховуючи, що позивач не надав доказів на підтвердження того, що взагалі організовувались публічні торги з приводу предмету іпотеки, що такі торги призначались тричі, або хоча б двічі, і не відбулись, а також враховуючи, що суд розглядає справу виключно на підставі поданих доказів і з підстав, зазначених у позові, не виходячи за їх межі, - то суд не вбачає підстав для висновку, що в даному випадку є підстави, вказані позивачем , для припинення іпотеки.Тому у позові слід відмовити.

Керуючись ст. 17, 49 ЗУ "Про іпотеку", ст. 47 ЗУ "Про виконавче провадження", ст. ст.ст.76-81, 89,ст.ст. 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України , суд

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_1 до ТОВ "Кей-Колект" про визнання договору іпотеки припиненим, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не буде вручене в день його складення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде ним подана протягом тридцяти днів з дня вручення копії повного рішення. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду безпосередньо, або - згідно п.15.5 Перехідних положень ЦПК України - до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи - через Броварський міськрайонний суд Київської області.

Повне рішення складене 11.06.2019р.

Суддя Т.В. Селезньова