печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2019 року Печерський районний суд м. Києва

суддя Батрин О.В.

секретар судового засідання Павленко В.О.,

справа № 757/10498/18-ц

учасник справи

позивач ОСОБА_1

відповідач 1: Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця»

відповідач 2: Приватне акціонерне товариство «Львівський локомотиворемонтний завод»

розглянувши у відкритому судовому засідання в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», Приватного акціонерного товариства «Львівський локомотиворемонтний завод» про визнання незаконним і скасування рішення та наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

представник позивача Наїдко Л.В.

представник відповідача 1 ПАТ «Українська залізниця» Гончаренко О.Ю.

представник відповідача 2 ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод» Фурик А.О.

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Українська залізниця», ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод» про визнання незаконним і скасування рішення та наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що 01.06.2017 року між позивачем та ПАТ «Укрзалізниця» укладено контракт № 70-1/4-2, згідно з яким позивача обрано на посаду члена правління ПрАТ «Львівський локомативоремонтний завод» строком з 01.06.2017 по 31.05.2018. Наказом № 780-ос від 09.06.2017 позивача прийнято на посаду члена Правління ПрАТ «Львівський локомативоремонтний завод». Разом з тим, 22.02.2018 позивачу стало відомо, що 08.12.2017 його звільнено із займаної посади на підставі п. 8 ст. 36 КЗпП України - невиконання обов`язків, покладених на нього контрактом, а саме незабезпечення прибуткової діяльності ПрАТ «Львівський локомативоремонтний завод». Такий наказ позивач вважає незаконним, оскільки розподіл обов`язків між членами правління не визначений, його не доведено до відому позивача, відповідальність членів правління за рішення, прийняті правлінням ПрАТ "Львівський локомативоремонтний завод", є солідарною та на час прийняття в члени правління позивача підприємство вже було збитковим. Додаткової угоди відповідно до п. 14 контракту щодо оцінки результатів діяльності позивача сторонами не укладалось, позивачу не було запропоновано відзвітувати за результати своєї діяльності.

Тому, позивач звернувся з вказаним позову до суду, у якому просив:

- визнати рішення в частині дострокового припинення повноважень позивача як члена правління ПрАТ "Львівський локомативоремонтний завод" та дострокового припинення дії контракту від 1.06.2017 року № 70-1/4-2 незаконним та скасувати

- визнати наказ ПрАТ "Львівський локомативоремонтний завод" про звільнення № 1758-ОС від 8.12.2017 року незаконним та його скасувати

- поновити на посаді члена правління ПрАТ "Львівський локомативоремонтний завод"

- стягнути з ПрАТ "Львівський локомативноремонтний завод" середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 8.12.2017 року по час ухвалення судового рішення

- стягнути з ПрАТ "Львівський локомативноремонтний завод" у відшкодування моральної шкоди 70 000 грн., що проявилась в душевних стражданнях позивача з приводу незаконного звільнення.

Ухвалою суду від 02 березня 2018 року позов залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, а саме для сплати судового збору за вимогу немайнового характеру - відшкодування моральної шкоди.

У зв`язку з усуненням недоліків ухвалою суду від 05.04.2018 провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження.

Судом визначено строк для подання відзиву на позовну заяву, відповідь на відзив, заперечення, якщо позивач і відповідачі виявлять бажання скористатися своїм правом для їх подання.

Ухвалою суду від 05.02.2019 вирішено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, та ухвалою суду від 05.02.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

14.05.2017 ПАТ "Українська залізниця" (відповідач 1) подано відзив на позовну заяву. Відповідач 1 не погоджується з позовними вимогами, у задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі. Свої вимоги мотивує тим, що п. 4.2 Статуту передбачено здійснення функцій вищого органу ПрАТ "Львівський локомотивноремотний завод" покладається на правління ПАТ "Укрзалізниці". За п. 11.24 Статуту визначено, що наглядова рада може надавати пропозиції загальним зборам щодо припинення повноважень членів правління.

30.11.2017 на засіданні наглядової ради ПрАТ "Львівський локомативноремонтний завод" заслухано звіт правління про результати роботи ПрАТ "Львівський локомативноремонтний завод" за 9 місяців 2017 року з порівняльним аналізом за останні три роки. Звітом засвідчено погіршення фінансового результату Товариства. На згаданому засіданні прийнято рішення, яким роботу Правління ПрАТ "Львівський локомативноремонтний завод" визнано незадовільною, а пояснення щодо причин збиткового стану - необґрунтованими. Тому рішення правління ПАТ "Укрзалізниця" від 08.12.2017 №69-1/80-16, яке здійснює функції загальних зборів ПрАТ "Львівський локомативноремотний завод" є законним. Відповідач 1 не бере до уваги твердження позивача про розподіл обов`язків членів правління та голови, він вважає що це не є обов`язковою умовою, адже крім цього члени правління у своїй роботі керуються положеннями про виконавчий орган (правління), Статутом, іншими локальними актами та чинним законодавством. Також вказує, що позивачем не надано будь-яких доказів, які б підтверджували спричинення моральної шкоди так і незаконність звільнення.

14.05.2018 ПрАТ "Львівський локомативноремотний завод" (відповідач 2) подано до суду відзив на позовну заяву. Відповідач 2 вказує, що він не погоджується з позовними вимогами, просить відмовити позивачу у задоволенні позову. Мотивує це тим, що згідно п. 10.1 Статуту вищим органом ПрАТ "Львівський локомотивноремонтний завод" є загальні збори. Функцію загальних зборів ПрАТ "Львівський локомотивноремонтний завод" виконує правління ПАТ "Укрзалізниця".

01.06.2017 року між позивачем та ПАТ "Укрзалізниця" в особі голови наглядової ради укладено контракт 70-1/4-2. Відповідно до пункту 1 Контракту член правлення зобов`язується безпосередньо і через правління ПрАТ "Львівський локомативноремонтний завод" здійснювати управління Товариством, забезпечувати його прибуткову діяльність, ефективне використання і збереження майна Товариства, а вищий орган Товариства зобов`язується створювати належні умови для матеріального забезпечення і організації праці члена правління.

Відповідно до п. 31 Контракту член правління може бути звільнений з посади, а цей контракт розірваний з ініціативи вищого органу Товариства до закінчення терміну його дії у разі не виконання без поважних причин обов`язків покладених на його Статутом Товариства, розподілом обов`язків між Головою та Членами правління та або цим Контрактом.

На виконання рішення акціонера від 08.12.2017 №69-1/80-16 головою правління ПрАТ "Львівський локомативноремотний завод" підписано наказ 1758-ос про звільнення позивача з посади члена правління від 08.12.2017 з підстав передбачених Контрактом за п. 8 ст. 36 КзпП України.

Відповідач 2 наголошував на тому, що у період з 01.06.2017 по 08.12.2017 робота позивача на ПрАТ "Львівський локомативний завод" характеризувався несвоєчасним прийняттям управлінських рішень, реалізація продукції за цей період зменшилась в два рази, що призвело до відсутність власних обігових коштів, затримки виплати заробітної плати, несвоєчасної сплати податків, зрив виконання планових завдань. Відповідно до Звіту про фінансові результати за 1-11 місяць 2017 року збитки підприємства склали 45 180 130, 96 грн.

Відповідач 2 наголошує, що факт заподіяння позивачу моральної шкоди жодним чином не обґрунтовано та не доведено.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги.

Представники відповідачів заперечили щодо їх задоволення.

Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 01.06.2017 року між ОСОБА_1 та ПАТ "Укрзалізниця" в особі голови наглядової ради укладено контракт 70-1/4-2, згідно з яким позивача обрано на посаду члена правління ПрАТ "Львівський локомативноремонтний завод" на строк з 01.06.2017 до 31.05.2018.

Наказом №780-ос від 09.06.2017 позивача прийнято на посаду члена правління ПрАТ "Львівський локомативноремонтний завод". Зроблено запис у трудовій книжці від 12.06.2017.

Відповідно до п. 2 рішення акціонера ПАТ "Львівський локомативноремотний завод" в особі ПАТ "Укрзалізниця" №69-1/80-16 від 08.12.2017 достроково припинено повноваження члена правління ПрАТ "Львівський локомативноремотний завод" ОСОБА_1 та достроково припинено дію контракту від 01.06.2017 №70-14-2 з причин невиконання ОСОБА_1 обов`язків покладених на нього контрактом, а саме щодо безпосереднього забезпечення прибуткової діяльності ПрАТ "Львівський локомативноремонтний завод".

На підставі рішення ПАТ "Укрзалізниця" №69-1/80-16 від 08.12.2017, що було надіслано електронною поштою та зареєстровано у журналі вхідної кореспонденції відповідача 2 від 08.12.2017 під №. 121 видано наказ ПрАТ "Львівський локомативноремонтний завод" про звільнення ОСОБА_1 за №1758-ОС від 08.12.2017.

З наказом №1758-ОС від 08.12.2017 позивач у день звільнення не ознайомлювався. Відповідач 2 12.12.2017 направив поштою на адресу позивача повідомлення від 08.12.2017 про отримання трудової книжки, про що надав докази. Вказаний лист був повернутий, оскільки адресат не забрав його на поштовому відділенні.

Разом з цим, підтвердження про те, що у зв`язку з відмовою позивача від ознайомлення з наказом складено акт, на що відповідач 2 посилався в поясненнях, до матеріалів справи не долучено.

У наказі №1758-ОС від 08.12.2017 зазначено, що ОСОБА_1 , члена правління ПрАТ "Львівський локомативноремонтний завод", звільнено з роботи 08.12.2017 з підстав передбачених контрактом, п. 8 ст. 36 КзпП України. З наказом позивач ознайомився 22.01.2018.

З наданих доказів та пояснень відповідачів вбачається, що підставою для звільнення позивача стало незабезпечення прибуткової діяльності ПрАТ "Львівський локомативноремонтний завод", тобто невиконання ним обов`язків покладених на нього Контрактом.

За п.п. 6 та 7 Контракту, права та обов`язки члена правління визнаються законодавством, Статутом, та цим Контрактом. Член правління у своїй діяльності керується законодавством, Статутом, рішеннями вищого органу, рішеннями наглядової ради, внутрішніми документами Товариства. Член правління Товариства виконує свої функції та забезпечує виконання рішень правління Товариства згідно з розподілом обов`язків між головою та членами правління Товариства, який погоджується наглядовою радою Товариства згідно з наказом по Товариству.

За п. 31 Контракту член правління може бути звільнений з посади, а цей контракт розірваний з ініціативи Вищого органу Товариства до закінчення терміну його дії:

а) у разі не виконання членом правління без поважних причин обов`язків, покладених на нього Статутом Товариства, розподілом обов`язків між Головою та Членами правління та/або цим Контрактом;

б) у разі одноразового грубого порушення членом правління законодавства чи невиконанням визначених обов`язків в результаті чого для Товариства настали значні негативні наслідки (понесені збитки, виплачені штрафи і т. п. )

З наведеного вбачається, що позивач виконує покладені на нього обов`язки члена правління відповідно до законодавства, що закріплені в нормативно-правових актах, обов`язків визначених Статутом, обов`язків, що покладаються за рішеннями вищого органу Товариства, рішеннями наглядової ради Товариства, обов`язків визначених Контрактом та обов`язків визначених в наказі про розподіл обов`язків між головою та членами правління.

При тому позивач несе відповідальність у вигляді звільнення і займаної посади на підставі п. 8 ст. 36 КзпП України з підстав передбачених п. 31 Контракту, тобто за невиконання покладених на нього обов`язків: Статутом, наказом про розподіл обов`язків між головою та членами правління, Контрактом, а також одноразового грубого порушення законодавства, та інших обов`язків за умови, що вони призвели до значних негативних наслідків.

За п. 1 Загальних положень Контракту, член правління зобов`язується безпосередньо і через правління ПрАТ "Львівський локомативноремотний завод" (далі -Товариство) здійснювати управління Товариством, забезпечувати його прибуткову діяльність, ефективне використання і збереження майна Товариства, а Вищий орган Товариства зобов`язується створити належні умови умови для матеріального забезпечення і організації праці члена правління. Тобто за вищезгаданим пунктом член правління несе як персональну відповідальність так і солідарну відповідальність у складі правління Товариства за забезпечення його прибуткової діяльності, ефективного використання і збереження майна Товариства.

Персональна відповідальність визначена п. 13 Контракту де на позивача покладався обов`язок звітувати за підсумками року на вимогу вищого органу або наглядової ради про свою діяльність в межах компетенції визначеної розподілом обов`язків між головою та членами правління, а також п. 13.6 Статуту - голова та члени правління Товариства несуть персональну відповідальність за невиконання рішень загальних зборів та наглядової ради Товариства в межах своїх функцій згідно з розподілом обов`язків. В таких випадках розподіл обов`язків між головою та членами правління є обов`язковий. Проте з матеріалів справи вбачається, що позивач як член правління персонально не звітував перед вищим органом чи наглядовою радою Товариства.

Натомість в матеріалах справи наявний протокол засідання наглядової ради ПрАТ "Львівський локомативний завод"№ 8 від 30 листопада 2017 року (а.с. 147), за яким по четвертому питанню порядку денного "Про розгляд звіту правління Товариства про результати розгляду Товариства за 9 місяців 2017 року (з порівняльним аналізом за останні 3 роки)" заслуховували голову правління про результати роботи Товариства за 9 місяців 2017 року. Що в свою чергу узгоджується із пп.6 п. 13.7 Статуту Товариства згідно з яким правлінню Товариства належить обов`язок надання на вимогу наглядової ради та/або загальних зборів звітів про діяльність правління, голови та членів правління. Вказане визначається як солідарна відповідальність правління Товариства. На підставі викладеного рішення роботу правління визнано незадовільною. Пояснення щодо невиконання планових показників діяльності ПрАТ "Львівський локомативноремонтній завод" за 9 місяців 2017 року та пояснення щодо причин збитковості стану визнано необґрунтованими. Відповідачем 1 було надано у якості доказу звіт ПрАТ "Львівський локомативноремонтний завод" за 9 місяців 2017 року. Висновком якого стало збільшення кредиторської заборгованості, що в свою чергу, не узгоджується з п. 1 Контракту, коли член правління через правління товариства здійснює його прибуткову діяльність. Тому твердження позивача не знайшло свого підтвердження про те, що він може бути звільнений лише тільки за обов`язки визначені в наказі по Товариству про розподіл обов`язків між головою і та членами правління.

Відповідно до п. 10.3 Статуту загальні збори Товариства можуть вирішувати будь-які питання діяльності Товариства. Зокрема за пп. 30 п. 10.4 Статуту мають право приймати рішення за наслідками розгляду звіту наглядової ради, звіту правління Товариства, звіту ревізійної комісії. Отже, за наслідками розгляду звіту правління Товариства у зв`язку з рекомендаціями наглядової ради Товариства (п. 11.24 Статуту) було прийнято рішення акціонера ПАТ "Львівський локомативноремотний завод" в особі ПАТ "Укрзалізниця" №69-1/80-16 від 08.12.2017. Одним із пунктів рішення є дострокове припинення повноваження члена правління ПрАТ "Львівський локомативноремотний завод" ОСОБА_1 та дострокове припинення дії контракту від 01.06.2017 №70-14-2 з причин невиконання ОСОБА_1 обов`язків покладених на нього Контрактом.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 КЗпП України контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (у тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть установлюватися угодою сторін.

Виходячи з особливостей зазначеної форми трудового договору, спрямованої на створення умов для виявлення ініціативності та самостійності працівників з урахуванням їх індивідуальних здібностей і професійних навичок, закон надав право сторонам при укладенні контракту самим установлювати їхні права, обов`язки та відповідальність, зокрема як передбачену нормами КЗпП України, так і підвищену відповідальність керівника та додаткові підстави розірвання трудового договору.

Згідно з п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 1992 року, вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 8 ст. 36 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що на підставі цієї норми припиняється трудовий договір за наявності умов, визначених сторонами в контракті для його розірвання.

Відповідно до пункту 8 частини першої підстави, передбачені контрактом, є самостійною підставою припинення трудового договору, а його розірвання з підстав передбачених контрактом, які не містять ознак дисциплінарного порушення, не є дисциплінарним стягненням, а тому положення статті 149 КзпП України, на порушення якої як на підставу свого поновлення на роботі позивачем, на спірні правовідносини не поширюється. Дана позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 22.02.2017 у справі №6-86цс15.

При цьому розірвання контракту з ініціативи органу управління майном або керівника підприємства повинно провадитися з урахуванням гарантій, установлених чинним законодавством. При розірванні контракту з підстав, установлених у контракті, але не передбачених чинним законодавством, звільнення провадиться згідно з п. 8 ст. 36 КЗпП України, про що робиться відповідний запис у трудовій книжці керівника підприємства.

Позивач також вказав, що з наказом він ознайомився 22.01.2018, на підтвердження надав копію наказу про звільнення від 08.12.2017, але не пояснив та не надав доказів того, чи був він присутнім на робочому місці послідуючі дні після звільнення, чи розповсюджувалися на нього правила трудового розпорядку, у який спосіб він ознайомився з наказом та чи проводилися розрахунки з позивачем після звільнення.

В свою чергу, відповідач 2 положення трудового законодавства не порушив, виходячи з того, що у зв`язку з відсутністю ОСОБА_1 08.12.2017 на робочому місці, 12.12.2017 направив засобами поштового зв`язку на його адресу лист від 08.12.2017 року № 3885 про необхідність прибуття у відділ кадрів ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод», однак на адресу відповідача 2 повернувся конверт зі зворотнім повідомлення про сплив строку для отримання листа позивачем, копія якого надана суду (а.с. 114-115).

Враховуючи приписи ст. 61 ЦПК України сторони повинні довести ті обставини на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, тому в даному випадку суд не може надати об`єктивну оцінку цим обставинам.

Оскільки позивачем не доведено незаконність його звільнення, звільнення відбувалося відповідно до положень КЗпП України та укладеного контракту, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання незаконним і скасування рішення та наказу про звільнення та поновлення на роботі.

У зв`язку з цим, позовні вимоги про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди також не підлягають задоволенню, оскільки вони є похідними від вимог про поновлення на роботі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір компенсується за рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст. 38, 235 КЗпП України, Закону України «Про судовий збір», ст. 12, 13, 81, 141-142, 200, 263-265, 267, 273, 354, 355, 430 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», Приватного акціонерного товариства «Львівський локомотиворемонтний завод» про визнання незаконним і скасування рішення та наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач 1: Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця»: 03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ,.

Відповідач 2: Приватне акціонерне товариство «Львівський локомативноремонтний завод»: 79018, м. Львів, вул. Залізнична, буд. 1-а, .

Суддя О.В. Батрин