Ухвала

Іменем України

09 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 285/2634/18

провадження № 61-19501ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Житомиргаз»,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 15 липня 2019 року у складі судді Коцюби О. М. та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 02 жовтня 2019 року у складі судді Талько О. Б.

ВСТАНОВИВ:

26 липня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Житомиргаз» (далі - ПАТ «Житомиргаз») про зобов`язання укласти договір оренди земельної ділянки та просив зобов`язати відповідача заключити договір оренди його земельної ділянки до періоду, коли ПАТ «Житомиргаз» забере магістральну газогінну металеву трубу з його приватної земельної ділянки з метою безпечного його проживання у приватному будинку.

Ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 15 липня 2019 року провадження у справі закрито. Роз`яснено позивачу, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Суд першої інстанції виходив із того, що 26 червня 2019 року позивач подав клопотання, у якому письмово відмовився від оренди землі згідно з позовної заяви.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернувся до Житомирського апеляційного суду із апеляційною скаргою на ухвалу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 15 липня 2019 року.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 06 серпня 2019 року апеляційна скарга залишена без руху, для усунення виявлених недоліків.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 02 жовтня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 15 липня 2019 року повернуто заявникові.

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 15 липня 2019 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 02 жовтня 2019 року, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалами Верховного Суду від 04 листопада 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 15 липня 2019 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 02 жовтня 2019 року повернута заявникові.

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 повторно звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 15 липня 2019 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 02 жовтня 2019 року, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження в частині оскарження ухвали Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 15 липня 2019 року необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині треті цієї статті.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Ураховуючи, що ухвала Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 15 липня 2019 року не була предметом перегляду по суті судом апеляційної інстанції, то у відкритті касаційного провадження в частині оскарження заявником цього судового рішення необхідно відмовити з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

Разом з тим, касаційне провадження в частині оскарження ухвали Житомирського апеляційного суду від 02 жовтня 2019 рокуне підлягає відкриттю з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до частини п`ятої статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач.

Разом із тим, як зазначено у частині п`ятій статті 394 ЦПК України, якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Зі змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що касаційна скарга є очевидно необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваного судового рішення.

Такого висновку суд дійшов з огляду на таке.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

Згідно з частиною другою статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Статтею 185 ЦПК України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху

До позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону (частина четверта статті 177 ЦПК України).

Зі змісту статей 185, 357 ЦПК України вбачається, що у разі невиконання вимог ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху у встановлений строк, скарга вважається неподаною та повертається особі, яка її подала.

Враховуючи те, що позивач у встановлений строк не виконав вимог ухвали апеляційного суду, якою апеляційну скаргу залишено без руху із підстав несплати судового збору, суд апеляційної інстанції, керуючись статтями 185, 357 ЦПК України, дійшов правильного висновку про повернення апеляційної скарги позивачу.

Отже, оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції є законним та обґрунтованим, постановленим із додержанням норм процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

До касаційної скарги заявником додано копію довідки про встановлення безстроково ОСОБА_1 другої групи інвалідності із 06 вересня 2019 року, тобто у період перебування апеляційної скарги на розгляді у суді апеляційної інстанції.

У матеріалах касаційного провадження міститься касаційна скарга ОСОБА_1 , яка ухвалами Верховного Суду від 04 листопада 2019 року повернута заявникові. Зі змісту вказаної касаційної скарги вбачається, що ОСОБА_1 підтвердив, що він не подавав до апеляційного суду вказану вище довідку про встановлення інвалідності.

За таких обставин, відсутні підстави вважати, що суд апеляційної інстанції повернув апеляційну скаргу заявникові із порушенням норм процесуального права, оскільки заявник не надав доказів, які б свідчили про наявність пільг щодо сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір».

Разом з цим, повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Таким чином, оскільки правильне застосування апеляційним судом норм матеріального та процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження у частині оскарження ухвали Житомирського апеляційного суду від 02 жовтня 2019 року необхідно відмовити.

Керуючись пунктом 1, 5 частини другої, частинами п`ятою і шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 15 липня 2019 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 02 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Житомиргаз» про усунення перешкод у користуванні приватизованою земельною ділянкою відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак І. Ю. Гулейков Г. І. Усик