ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 550/689/15-ц Номер провадження 22-ц/814/1796/19Головуючий у 1-й інстанції Антонов А. А. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Бутенко С.Б.

Суддів: Обідіної О.І., Прядкіної О.В.

за участю секретаря: Кальник А.М.

розглянув в м. Полтаві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк»

на рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 18 квітня 2019 року у складі судді Антонова А.А.

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2015 року позивач ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся до суду з вказаним позовом та просив про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором 564 к-ф від 05.06.2008 року в загальній сумі 294949,53 доларів США , з них: заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом в сумі 84482,25 доларів США, пеня за порушення строків повернення кредиту за договором - 119111,65 доларів США, пеня за порушення строків сплати процентів за користування кредитом 91355,63 доларів США.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 05.06.2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є позивач, та відповідачем було укладено кредитний договір № 564 к-ф, за умовами якого Банк надав відповідачу кредит у розмірі 110 000 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 14,3 % на рік на строк до 04.06.2038 року, проте станом на 23.07.2015 року своїх зобов`язань за кредитним договором позичальник не виконав.

Заочним рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 14 вересня 2015 року позов ПАТ АБ «Укргазбанк» було задоволено.

Ухвалою Чутівського районного суду Полтавської області від 25 липня 2018 року вказане заочне рішення скасовано.

27 вересня 2018 року ПАТ АБ «Укргазбанк» подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, в яких просив стягнути з відповідача в межах строків позовної давності заборгованість у сумі 263259, 58 доларів США, що складається з 51095,38 доларів США - заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом, яка утворилась за період з 01.08.2012 р. по 26.08.2015 р., та пені за порушення строків повернення кредиту за договором - 119111,65 доларів США й пені за порушення строків сплати процентів за користування кредитом - 93052,55 доларів США за період з 07.06.2010 р. по 23.07.2015 р.

Рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 18 квітня 2019 року в задоволенні позову ПАТ АБ «Украгазбанк» відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що Банк скористався своїм правом на пред`явлення вимоги до відповідача про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором та отримав судовий захист своїх прав. Оскільки такими своїми діями позивач на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, за межами строку дії договору він має право лише на стягнення з позичальника коштів за статтею 625 ЦК України, однак таких вимог позивач не заявляв.

Не погодившись з вказаним рішенням, представник ПАТ АБ «Укргазбанк» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги Банку в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що висновки районного суду суперечать пункту 7.4 кредитного договору, укладеного між сторонами, яким встановлено, що «закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання тих зобов`язань, що лишились невиконаними з будь-яких причин. Припинення (закінчення) строку дії договору не тягне за собою припинення зобов`язань, що випливають з цього договору, також у випадку, якщо такі зобов`язання виникли після припинення (закінчення) строку дії договору на підставі зобов`язань, що лишились невиконаними на момент закінчення строку дії договору». Вважає, що зазначена умова кредитного договору надає Банку право нараховувати відсотки на суму неповернутого кредиту незалежно від факту припинення договору.

Також вказує, що наявність судових рішень про стягнення боргу та/або інших грошових сум за інші періоди невиконання боржником договірного зобов`язання, відкриття виконавчого провадження за цими рішеннями, вчиненням інших процесуальних дій по виконанню рішень суду, за відсутності реального виконання боржником свого зобов`язання (добровільного чи примусового), не свідчать про припинення договірних правовідносин сторін та/або припинення зобов`язань.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Новицький В.В. просить апеляційну скаргу ПАТ АБ «Укргазбанк» залишити без задоволення як необґрунтовану, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду, пояснення представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Частинами першою, другою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Пунктом 1 частини першої статті 374, статтею 375 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

По справі встановлено, що 05 червня 2008 року сторони уклали кредитний договір № 564 к-ф, згідно якого відповідач ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 110 000 доларів США на строк до 04.06.2038 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,3 % на рік для придбання житлової нерухомості: чотирикімнатної квартири АДРЕСА_1 .

У забезпечення виконання зобов`язання за договором № 564 к-ф між Банком і відповідачем 05 червня 2008 року був укладений договір іпотеки № 564 к-ф без оформлення заставної, відповідно до якого предметом іпотеки є належна на праві власності відповідачу чотирикімнатна квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 82,1 м2, вартість якої, як предмета іпотеки, сторони визначили у 558000 грн.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Полтави від 13 вересня 2010 року по справі № 2-677/10 за позовом ПАТ «Укргазбанк» стягнуто достроково з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 564 к-ф від 05.06.2008 року, що виникла станом на 07 червня 2010 року, в сумі 141663,13 доларів США, з яких: 108777,76 доларів США - заборгованість по кредиту (у т.ч. сума, яка підлягає достроковому поверненню - 102972,12 долара США), 24529,60 доларів США - заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом, 1743,22 доларів США - пеня за порушення строків сплати основного боргу (повернення кредиту за договором), 6612,55 доларів США - пеня за порушення строків сплати процентів за користування кредитом.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 564 к-ф у розмірі 141663,13 доларів США звернуто стягнення на предмет іпотеки - чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_2 , та виселено відповідача з вказаної квартири.

22 липня 2016 року державним виконавцем Київського ВДВС м. Полтава ГТУЮ у Полтавській області було відкрито виконавче провадження ВП № 51737320 по виконанню виконавчого листа № 2-677/10, виданого Київським районним судом м. Полтави 16.11.2010 року, про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 564 к-ф у розмірі 141663,13 доларів США.

Постановою державного виконавця від 27 листопада 2016 року здійснено опис та арешт квартири боржника у вказаному виконавчому провадженні.

28 грудня 2018 року державним виконавцем Київського ВДВС ГТУЮ у Полтавській області була подана до Полтавської філії ДТ «СЕТАМ» заявка про реалізацію арештованого майна - квартири з визначенням її вартості у розмірі 997400 грн. (без ПДВ).

На час розгляду справи в суді реалізація предмета іпотеки не була проведена.

28 серпня 2015 року Банк звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення процентів за користування кредитом та пені за порушення строків повернення кредиту, пені порушення строків сплати процентів, посилаючись на умови кредитного договору № 564 к-ф від 05 червня 2008 року.

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Оскільки право позивача нараховувати проценти за кредитом припинилося зі спливом строку кредитування, то необґрунтованою є вимога позивача про стягнення нарахованої на проценти неустойки за три роки до його звернення до суду.

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

У спірних правовідносинах Банк використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку за рахунок переданого в іпотеку майна.

Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав (не виконав, чи виконав не в повному обсязі), не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено у судовому рішенні, оскільки строк дії договору змінився. У такому випадку кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Зміст позовних вимог становить звернена до суду вимога позивача про здійснення судом певних дій із зазначенням способу судового захисту прав або інтересів позивача, передбаченого законом чи договором (стаття 175 ЦПК України).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що строк дії кредитного договору сторін № 564 к-ф було змінено внаслідок дострокової вимоги Банку у 2010 році, а, отже, право позивача нараховувати проценти за кредитом та неустойку (пеню) припинилося. Належним способом захисту порушених прав позивача є обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проте, матеріально-правових вимог про стягнення з боржника ОСОБА_1 грошової суми відповідно до статті 625 ЦК України позивач не заявляв, а тому підстав для застосування такого способу судового захисту не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку, що суд першої інстанції неправильно застосував норм матеріального права чи порушив норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Умови пункт 7.4 кредитного договору, на які посилається в апеляційній скарзі Банк, факту зміни строку кредитного договору внаслідок дострокової вимоги Банку не спростовують та стосуються порядку виконання зобов`язань, що лишились невиконаними після припинення (закінчення) строку дії договору.

За змістом статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Цей строк починає спливати з моменту укладення договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Отже, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору. До такої відповідальності належать грошові зобов`язання боржника, встановлені статтею 625 ЦК України.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, від 18 липня 2006 року).

Виходячи з наведеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, яке ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» - залишити без задоволення.

Рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 18 квітня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: С.Б. Бутенко

Судді: О.І. Обідіна

О.В. Прядкіна