Головуючий суду 1 інстанції - Кордюкова Ж.І.
Доповідач -Коновалова В.А.
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 грудня 2019 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Єрмакова Ю.В., Луганської В.М.,

за участю секретаря судового засідання Перишкіна Т.М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

треті особи - Служба у справах дітей Сєвєродонецької міської ради, Сєвєродонецький міський відділ державної виконавчої служи Головного територіального управління юстиції у Луганській області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_3 ,

на ухвалу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 17 жовтня 2019 року, постановлену у складі судді Кордюкової Ж.І. в м. Сєвєродонецьк Луганської області,

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів, звільнення від сплати заборгованості по аліментам та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, треті особи - Служба у справах дітей Сєвєродонецької міської ради, Сєвєродонецький міський відділ державної виконавчої служи Головного територіального управління юстиції у Луганській області,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів, звільнення від сплати заборгованості по аліментам та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Також у жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про забезпечення позову у зазначеній справі, яка мотивована тим, що раніше він з відповідачкою по справі перебував у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 29 травня 2017 року. Від шлюбу сторони по справі мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на теперішній час проживає разом із позивачем на підставі рішення виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради від 30 вересня 2019 року № 1056 «Про визначення проживання малолітньої ОСОБА_4 2006 року народження». Проте на підставі рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 10 вересня 2014 року з позивача стягуються аліменти на користь відповідачки.

Позивач посилається на те, що з огляду на характер позовних вимог продовження стягнення аліментів впродовж розгляду справи порушить права позивача у разі задоволення позовних вимог у вигляді безпідставного нарахування та стягнення аліментів з моменту звернення до суду до моменту набрання рішенням суду законної сили. Продовження стягнення аліментів впродовж судового розгляду може істотно ускладнити ефективний захист порушених та оспорюваних прав і інтересів позивача. Також, позивач зазначає про те, що позовна заява про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини є однією із форм оскарження виконавчого документа, на підставі якого таке стягнення здійснюється органом виконавчої служби.

В заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 просить суд застосувати заходи забезпечення позову у вигляді зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, виданого на підставі рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 10 вересня 2014 року у справі № 428/3099/14-ц по виконавчому провадженню № 44899322, яке знаходиться на виконанні у Сєвєродонецькому міському відділі державної виконавчої служби ГТУЮ у Луганській області.

Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 17 жовтня 2019 року заяву ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_3 , про забезпечення позову залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_3 , просить ухвалу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 17 жовтня 2019 року скасувати та задовольнити заяву про забезпечення позову, оскільки вважає, що ухвала винесена із порушенням норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що припинили існувати підстави, викладені в рішенні суду про стягнення аліментів, на підставі якого видано виконавчий лист.

Також, позивач вказує на те, що оскільки при задоволенні позову припинення стягнення аліментів матиме місце з моменту звернення до суду, а саме стягнення аліментів провадиться щомісяця, то вказані суми будуть безпідставно нажитим майном та незастосування заходів забезпечення позову спричинить додаткові та необґрунтовані витрати, необхідність повернення безпідставно стягнутих сум.

Крім того, позивач посилається на те, що судом першої інстанції не враховано положення п. 10 ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

Відповідачу та третім особам надсилались копія ухвали про відкриття апеляційного провадження та апеляційна скарга для надання відзиву на неї, які ними отримані 29 листопада 2019 року та 21 листопада 2019 року відповідно, проте відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Позивач та його представник в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримали.

Відповідач, треті особи по справі в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце повідомлені належним чином і в установленому законом порядку, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною другою статті 149 ЦПК України визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Із системного аналізу зазначених норм права вбачається, що підставою для забезпечення позову має слугувати обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення претензій позивача.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні зави про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не оскаржує виконавчий документ, на підставі якого з нього стягуються аліменти на утримання дитини, а просить припинити стягнення аліментів, звільнити від сплати заборгованості по аліментам та стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає матеріалам справи та вимогам закону.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Отже, зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа, застосовується судами, як захід забезпечення позову, при розгляді справ щодо визнання виконавчого документа таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Зупинення стягнення на підставі виконавчого документа допускається у разі, коли порушено питання про перегляд рішення, на підставі якого видано цей виконавчий документ.

Разом з тим, суд не вправі вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення виконавчого провадження, оскільки такі дії не є повноваженням суду, а є виключними повноваженнями виконавця.

Частиною 4 статті 273 ЦПК України передбачено, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Із наданих суду апеляційної інстанції копій матеріалів справи, а саме тексту позовної заяви вбачається, що позивачем в позовній заяві заявлені вимоги про припинення стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки, звільнення від сплати заборгованості за аліментами та стягнення з відповідачки аліментів на утримання неповнолітньої доньки, з тих підстав, що на теперішній час донька проживає разом із позивачем згідно рішення виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради від 30 вересня 2019 року № 1056 «Про визначення проживання малолітньої ОСОБА_4 2006 року народження».

Також позивачем подано заяву про забезпечення позову у вигляді зупинення стягнення на підставі виконавчого документа виданого на підставі рішення Сєвєродонецького міського суду від 10 вересня 2014 року про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з підстав передбачених п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

Зазначені обставини свідчать про те, що позивачем не оскаржується виконавчий документ, на підставі якого з нього стягуються аліменти на утримання доньки, а останній просить припинити стягнення з нього на користь відповідача аліментів на утримання дитини, звільнити його від сплати заборгованості по аліментам.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки вид забезпечення позову про який просить позивач може бути застосований для забезпечення позову при оскарженні виконавчого документу.

Крім того, відповідно до ч. 10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Із змісту позовної заяви та заяви про забезпечення позову вбачається, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову фактично наперед вирішує питання, які стосуються розгляду частини позовних вимог по суті, оскільки беззаперечно пов`язаний з предметом спору, що відповідно до вимог статті 150 ЦПК України є недопустимим. Отже, обраний позивачем спосіб забезпечення позову є тотожним задоволенню частини заявлених вимог, що прямо заборонено процесуальним законом.

Доводи апеляційної скарги про те, що позовна заява про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини є однією із форм оскарження виконавчого документа, на підставі якого таке стягнення здійснюється органом виконавчої служби, не заслуговують на увагу, оскільки між сторонами у даній справі відсутній спір щодо визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, а предметом спору у даній справі є припинення стягнення аліментів, звільнення від сплати заборгованості по аліментам та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Тому, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відсутні підстави для забезпечення позову в обраний позивачем спосіб.

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що при задоволенні позову припинення стягнення аліментів матиме місце з моменту звернення до суду, а саме стягнення аліментів провадиться щомісяця, то вказані суми будуть безпідставно нажитим майном та для незастосування заходів забезпечення позову спричинить додаткові та необґрунтовані витрати, необхідність повернення безпідставно стягнутих сум, зважаючи на таке.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати або знецінити і, що такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання можливого рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

При цьому, в заяві про забезпечення позову не наведено належних і переконливих доказів, що невжиття таких заходів забезпечення позову, застосування яких заявлено позивачем, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому.

Крім того, не заслуговує на увагу посилання в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції не враховано положення п. 10 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, оскільки заявником в заяві про забезпечення позову зазначено конкретний вид забезпечення позову, інших заходів забезпечення позову не зазначено, тому у суду з урахуванням положень ЦПК України щодо диспозитивності цивільного судочинства відсутні підстави для застосування іншого заходу.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, оскільки вона постановлена з дотриманням норм процесуального права.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Ухвалу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 17 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 11 грудня 2019 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді Ю.В.Єрмаков

В.М. Луганська