Справа № 461/1379/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2019 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Н. М. Галайко розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду у м. Львові цивільну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_1 шкоду в порядку регресу у розмірі 42770 грн. 97 коп. та судовий збір у розмірі 1921 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 27 травня 2015 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/3584988, за умовами якого позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого автомобіля ГАЗ 2410 (д.н.з. НОМЕР_1 ) сплатити страхове відшкодування за шкоду, заподіяну третім особам.

11 березня 2016 року на 13 км + 200 м автодороги М-10-01 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля під керуванням ОСОБА_1 і автомобіля Chevrolet Aveo (д.н.з. НОМЕР_2 ) під керуванням ОСОБА_3 . Відповідач на виконання вимог ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не повідомив протягом трьох робочих днів страховика про дорожньо-транспортну пригоду. Таке неповідомлення відповідно до пп. Ґ п. 38.1.1 ст. 38 вищевказаного Закону є підставною для стягнення з відповідача сплаченого потерпілій особи страхового відшкодування. Також зазначає, що ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Позивачем було виплачено ОСОБА_3 страхове відшкодування у розмірі 42770 грн. 97 коп. Враховуючи наведене, позивач просить позов задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 15 травня 2019 року відкрито провадження у справі розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

06 червня 2019 року відповідачем до суду було подано відзив на позовну заяву, у якій він з позовними вимогами не погодився, зазначив, що саме по собі неповідомлення страховика про страховий випадок не може братися за основу ухвалення рішення суду про стягнення матеріальної шкоди у порядку регресу, яке повинно ґрунтуватися на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов`язаннях (а.с. 76-79).

Також відповідачем було додано до свого відзиву клопотання про допит свідка ОСОБА_4 , який є потерпілим від дорожньо-транспортної пригоди. Вказує, що він може повідомити про те, що відповідач телефоном повідомив страховика про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 81).

Дослідивши клопотання, суд приходить до висновку, що таке є недостатньо обґрунтованим, а тому у його задоволенні слід відмовити.

У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/3584988 позивачем було забезпечено автомобіль ГАЗ 2410 (д.н.з. НОМЕР_1 ), який належить ОСОБА_2 (а.с. 6).

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 30 березня 2016 року у справі № 461/1920/16-п стверджується, що ОСОБА_1 11 березня 2016 року на автодорозі М-10-01, керуючи автомобілем ГАЗ 2410 (д.н.з. НОМЕР_1 ) здійснив зіткнення з автомобілем Chevrolet Aveo (д.н.з. НОМЕР_2 ) під керуванням ОСОБА_3 , чим порушив п. п. 2.3 «б», 10.2 Правил дорожнього руху. Зазначеною постановою ОСОБА_1 було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 19).

Повідомленням (потерпілого), зареєстрованим за № 337-16, стверджується, що ОСОБА_4 звернувся до страхової компанії для отримання страхового відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної події за участю забезпеченого транспортного засобу ГАЗ 2410 (д.н.з. НОМЕР_1 ) (а.с. 22-23).

Висновком № 5216 експертного автотоварознавчого дослідження по заяві ОСОБА_3 від 02 квітня 2016 року стверджується, що вартість відновлювального ремонту автомобіля Chevrolet Aveo (д.н.з. НОМЕР_2 ) становить 49812 грн. 89 коп. з ПДВ та 43770 грн. 97 коп. без ПДВ (а.с. 26-33)

Страховим актом № 337-16 стверджується, що 11 березня 2016 року на автодорозі М-10-01 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Chevrolet Aveo (д.н.з. НОМЕР_2 ) під керуванням ОСОБА_3 та забезпеченого автомобіля ГАЗ 2410 (д.н.з. НОМЕР_1 ). Сума матеріальних збитків становить 42770 грн. 97 коп. (а.с. 7).

Реєстром виплат ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на користь потерпілого ОСОБА_3 стверджується, що на користь останньої позивачем було сплачено 42770 грн. 97 коп. страхового відшкодування (а.с. 8).

У зв`язку з тим, що відповідач письмово не повідомив позивача про настання страхової події протягом трьох робочих днів після настання дорожньо-транспортної пригоди, після виплати страхового відшкодування на користь потерпілої особи, позивач 18 січня 2019 направив відповідачу вимогу про відшкодування завданої майнової шкоди (а.с. 52).

Як стверджує позивач у своїй позовній заяві, вказана вище вимога відповідачем була проігнорована, грошові кошти сплачені не були.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов, зокрема, якщо він не повідомив страховика про настання ДТП у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону (підпункт 38.1.1 («ґ») пункту 38.1 статті 38 Закону).

Із внесенням Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» змін до статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розширено перелік обов`язків учасників ДТП, у зв`язку з чим обов`язок вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів повідомлення страховика про настання ДТП викладений вже у підпункті 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Проте вказані зміни, що стосуються нумерації зазначеного підпункту, до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у якому міститься відсилання на відповідні номери пунктів та підпунктів статті 33 цього Закону щодо строків та умов обов`язкового повідомлення страховика про настання ДТП, внесені не були.

Згідно з підпунктом 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону - МТСБУ), повідомлення про ДТП встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про знаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Вказаний обов`язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини дорожньо-транспортної пригоди власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.

Як попередньо встановлено судом, позивач був обізнаний про дорожньо-транспортну пригоду, притягнення відповідача на адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Також попередньо встановлено, що позивачем по справі було сплачено страхове відшкодування.

Факт неповідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду є підставою для відшкодування страхувальником у порядку регресу сплаченого страховиком страхового відшкодування.

Як зазначив Верховний суд у своїй постанові від 24 жовтня 2018 року у справі № 300/847/16-ц, в разі якщо факт настання страхового випадку зафіксований правоохоронними органами і ніким не оспорюється, відповідач як особа, винна в дорожньо-транспортній пригоді, притягнутий до адміністративної відповідальності, позивач як страховик сплатив страхове відшкодування, то сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не може бути покладений в основу рішення, яке повинно ґрунтуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків.

Зазначені вище правові позиції викладена у постановах Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі № 6-284цс15 та від 22 березня 2017 року у справі № 6-2011цс16, постановах Верховного Суду від 22 листопада 2018 року по справі №711/9786/16-ц, від 13 березня 2019 року по справі № 495/8394/15-ц, від 10 жовтня 2018 року по справі №371/6159/16-ц, від 24 жовтня 2018 року по справі № 300/847/16-ц.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог

Всупереч зазначеній нормі, позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що порушення відповідачем вимог пп. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», призвело до завдання позивачеві шкоди, зокрема у вигляді сплати завищеного розміру страхового відшкодування.

Передбачені підпунктом 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону обмеження набуття страховиком особи, що завдала шкоду, права зворотної вимоги (регресу) зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси особи, що завдала шкоду, та яке забезпечує, зокрема, їх захист.

Враховуючи, що факт настання страхового випадку ніким не оспорюється, він зафіксований правоохоронними органами, відповідач як особа, яка винна в дорожньо-транспортній пригоді, притягнута до адміністративної відповідальності, позивач визнав такий факт, добровільно сплативши страхове відшкодування, а тому підстав для задоволення позову у зв`язку з неповідомленням відповідачем страховика про настання страхового випадку немає. З огляду на вказане, суд робить висновок, що у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 12, 259, 263-265, 268, 274, 279 ЦПК України, суд , -

ухвалив:

У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» (код ЄДРПОУ: 22945712, адреса: 01033, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 77, р/р НОМЕР_3 у АТ «Укрексімбанк» у м. Києві, МФО 322313) до ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) про відшкодування шкоди в порядку регресу відмовити у повному обсязі.

Відповідно до вимог п.п. 15.5.Перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів учасниками справи до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови.

Суддя/підпис/ Н.М. Галайко

З оригіналом згідно.

Суддя: