Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/3579/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.12.2019 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі: головуючий-суддя Рішко Г.І., серетар судового засідання Стрижак О.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду м.Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог: державний нотаріус Виноградівської державної нотаріальної контори про визнання права власності на спадщину за законом,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася у суд із позовом до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог: державний нотаріус Виноградівської державної нотаріальної контори про визнання права власності на спадщину за законом.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дядько її чоловіка - ОСОБА_3 . Його дружина ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадщину після смерті чоловіка не приймала. Після його смерті залишилося спадкове майно, а саме житловий будинок з надвірними спорудами в АДРЕСА_1 , який був зареєстрований за останнім на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 18.02.1975 року. На випадок смерті ним залишено заповіт від 18.04.1991 року, яким все своє майно заповів чоловіку позивачки - ОСОБА_5 . Після смерті ОСОБА_3 , чоловік позивачки прийняв спадщину, оскільки на момент смерті проживав із спадкодавцем та звернувся із заявою про прийняття спадщини до державного нотаріуса. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер чоловік позивачки ОСОБА_5 , після смерті якого нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Правовстановлюючі документи на спірний житловий будинок втрачені, про що подано оголошення в газету «Новини Виноградівщини».

Позивач у судове засідання не з`явилася, подала до суду письмову заяву про те, що підтримує позовні вимоги і просить справу розглянути за її відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явилася. Від неї до суду надійшла письмова заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності заперечень відносно задоволення позовних вимог матері.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, повідомлений про час та місце проведення підготовчого судового засідання. Заяв та клопотань не надходило.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідачем позов визнано, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.206 ЦПК України визнання ним позову прийнято судом.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе у судовому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

У судовому засіданні належними та допустимими доказами встановлено наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт.Королево Виноградівського району помер ОСОБА_3 - дядько чоловіка позивачки. Вказане стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 23.02.1993 року.

За життя ОСОБА_3 склав заповіт, посвідчений 18.04.1991 р. секретарем Королівської селищної ради Виноградівського району, яким все своє майно заповідав ОСОБА_5 , чоловіку позивачки по справі. Даний заповіт не змінений та не скасований.

Крім того, за життя ОСОБА_3 належав житловий будинок з надвірними спорудами у АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, видане виконавчим комітетом Королівської селищної ради від 18.02.1973 року згідно рішення виконкому Королівської селищної ради №28 від 10.02.1975 року. Вказаний документ втрачено, про що позивачкою подане оголошення до газети «Новини Виноградівщини» від 26.10.2019 року №42.

Дружина спадкодавця ОСОБА_3 - ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 14.01.2013 року.

Як вбачається з довідок Королівської селищної ради Виноградівського району №963 та №964 від 30.05.2019 року, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 проживав та був зареєстрований на день смерті в АДРЕСА_1 . Разом із ОСОБА_3 проживав ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з довідкою комунального підприємства "Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації" №961 від 23.10.2019 р. житловий будинок у АДРЕСА_1 будівництвом завершений та на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, видане виконавчим комітетом Королівської селищної ради від 18.02.1973 року згідно рішення виконкому Королівської селищної ради №28 від 10.02.1975 року зареєстрований за ОСОБА_3 .

За таких обставин, суд приходить до висновку, що на день смерті ОСОБА_3 , останньому належав жилий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 . Після його смерті на це майно відкрилася спадщина.

Племінник спадкодавця ОСОБА_3 - ОСОБА_5 звертався із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 до державного нотаріуса Виноградівської державної нотаріальної контори, що підтверджується Витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі від 27.06.2019 року, однак за життя спадщину ним не оформлено.

Із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 18.01.2019 року слідує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у м.Виноградів Закарпатської області помер ОСОБА_5 .

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Позивач звернувся до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті чоловіка, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу щодо належності спадкового майна спадкодавцеві та запропоновано звернутися до суду (лист нотаріуса №297/01-16 від 23.07.2019 року).

Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що дані конкретні правовідносини врегульовані Цивільним кодексом України (2003 р.).

В п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

В п.3.1 Узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Отже, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Крім того, відповідно до норм ч.5 ст.1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини зона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст.1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У відповідності до ч.1 ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідну до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав інтересів, що підлягають захисту судом.

За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позивач ОСОБА_1 як спадкоємець після смерті чоловіка ОСОБА_5 має законне право на визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом після його смерті.

Керуючись ст.ст.10, 12, 13, 43, 49, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОК НОМЕР_4 , уродженкою смт.Королево Виноградівського району Закарпатської області, право власності на житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1 , загальною площею 82,8 кв.м., в тому числі житловою площею - 44,7 кв.м.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено 13.12.2019 року.

ГоловуючийГ. І. Рішко