Справа № 484/1856/19
Провадження № 2-о/484/70/19
Рішення

іменем України

11 червня 2019 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Максютенко О.А.

за участю секретаря судового засідання Завірюха В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Первомайську в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Первомайський РВ ДМС України, Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області, про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України

за участі представника заявника ОСОБА_2

представника зацікавлених осіб ОСОБА_3

встановив

В квітні 2019 року ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Гулько Ж.В. повноваження якого підтверджуються ордером серія КС № 417139 від 04.03.2019 року та Договором про надання правничої допомоги від 02.03.2019 року звернулася до суду з заявою про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України, в якій зазначив, що в січні 1990 року разом з батьком приїхав на постійне місце проживання з республіки Вірменія в Україну, а саме: с. Шляхове Бериславського району. Батьки працювали на виноградниках. Наприкінці1992 року виїхали до Вірменії, де у зв`язку з переоформленням батьківського будинку був змушений обміняти паспорт громадянина СРСР на паспорт громадянина Вірменії, потім знову приїхав у с. Козацьке, де і проживав.

28.08.2008 року Бериславським районним судом Херсонської області у справі №2-0-156/2008 за його заявою було встановлено факт постійного проживання на території України до 24.08.1991 року та з того часу він постійно проживав на території Бериславського району Херсонської області.

19.05.2009 року заявнику було видано паспорт громадянина України Бериславським РВ УМВС України в Херсонській області.

06.10.2009 року заявник отримав паспорт для виїзду за територію України, при оформленні документів жодних проблем не було. Під час перетину кордону України, не було жодних зауважень від працівників прикордонної служби, з 2009 року та по даний час.

14.01.2012 року заявник одружився з громадянкою ОСОБА_4 ОСОБА_5 . Після укладення шлюбу вони постійно проживали на території України. В шлюбі мають двох малолітніх дітей. Має власне рухоме та нерухоме майно.

Заявник звернувся до територіального органу Державної мграційної служби України, що здійснює видачу біометричного паспорта України для виїзду за кордон, йому було відмовлено в оформленні вказаного вище документа, у зв`язку з скасуванням паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Бериславським РВ УМВС України в Херсонській області 19 травня 2009 року.

Підставою скасування стало рішення апеляційного суду Херсонської області від 10.05.2011 року у справі №22ц-2057/2011, яким було відмовлено заявнику про встановлення факту постійного проживання на території України.

25.02.2019 року заявник звернувся до Первомайського РВ ДМС України з заявою про відновлення громадянства України, однак отримав відмову оскільки йому необхідно встановити факт постійного проживання на території України останні 5 років.

Посилаючись на викладене просив заяву задовольнити.

23.04.2019 року ухвалою суду було відкрито провадження, справу призначено до розгляду в порядку окремого провадження.

15.05.2019 року ухвалою суду до участі у справі було залучено в якості зацікавленої особи Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області.

07 червня 2019 року на адресу суду надійшли заперечення від представника зацікавленої особи Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області, де вони просили відмовити в задоволенні заяви.

Представник позивача в режимі відеоконеренції в судовому засіданні просила заяву задовольнити та встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 на території України з 1990 року по 18.10.2018 року.

Представник заінтересованих осіб ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задволення заяви з підстав, викладених в письмових поясненнях. Посилалися на те, що станом на 1991 рік заявник був неповнолітньою особою, отже його місце проживання визначається місцем проживання його батьків. Проте суду не надано достеменних доказів того, що його батьки проживали на території України станом на 1991 рік. Крім того, рішенням апеляційного суду Херсонської області заявнику відмовлено в задоволенні заяви про встановлення факту постійного проживання на території України до 24.08.1991 року, що і стало підставою УДМС України в Херсонській області 18.10.2018 року скасувати рішення про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням заявнику.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що заявник ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Цаккар Мартунинського району Вірменія.

28 серпня 2008 року рішенням Бериславського районного суду Херсонської області було встановлено факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до 24.08.1991 року постійно проживав і з того часу проживає постійно на території Бериславського району Херсонської області (справа 2-0-156/2008).

На підставі даного рішення заявник оформив набуття громадянства України та 19 травня 2009 року отримав паспорт громадянина України, який було видано Береславським Р УМВД України в Херсонській області, серії НОМЕР_1 .

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 10.05.2011 року ОСОБА_1 , було відмовлено в встановленні факту постійного проживання на території України Бериславського району Херсонської області до 24.08.1991 року.

Згідно довідки Управління державної міграційної служби України в Херсонській області поданням УДМС України в Херсонській області від 18.10.2018 року на підставі рішення апеляційного суду скасовано рішення про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням ОСОБА_1 .

Згідно копії паспорта 01А НОМЕР_2 код 46421033 від 25.12.2004 року ОСОБА_1 має громадянство Вірменії.

Відповідно до п. 1 ч. 1, 2 Закону України "Про громадянство" належність до громадянства України пов`язується з фактом постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року.

Відповідно до п. 10 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215, для встановлення відповідно до п. 1 та 2 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про громадянство України" належності до громадянства України особа, яка за станом на 24.08.1991 року не досягла повноліття та проживала в Україні разом з батьками (одним із них) або іншими законними представниками подає,зокрема, судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24.08.1991 року.

Відповідно до 315-319 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, суд вважає, що у судовому засіданні не знайшло свого підтвердження факт постійного безперервного проживання заявника на території України станом в неповнолітньому віці з 1990 року по 18.10.2018 року, а тому суд вважає, що заява не обґрунтована та відсутні підстави для її задоволення.

На підставі вище викладеного, керуючись ст. ст. 4, 10, 315-319 ЦПК України, суд

вирішив:

в задоволенні заяви ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України з 1990 року по 18.10.2018 року відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: