Справа № 333/4753/19
Провадження №2/333/2201/19
03 грудня 2019 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд міста Запоріжжя у складі:
судді Круглікової А.В.,
за участю секретаря судового засідання Іщенко А.О.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Комунарського районногл суду м. Запоріжжя матеріали цивільної справи
за позовом: ОСОБА_2 , АДРЕСА_1
до відповідача: ОСОБА_3 , АДРЕСА_2
про відшкодування матеріальної та моральної шкоди у розмірі 13 527,66 грн., -
16.08.2019 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя звернувся ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди у розмірі 13 527,66 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 30.10.2017 року о 07 год. 30 хв. ОСОБА_3 в м. Мелітополі, на перехресті вул. Ломоносова - вул. Котовського , керуючи автомобілем «ВАЗ 111940», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , не витримав безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «KIA Sportage», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 . Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя у справі №333/6549/17 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб ОСОБА_2 зазнав механічних пошкоджень. У зв`язку з чим, позивач поніс матеріальні збитки у розмірі 11 527,66 грн. Крім того, ОСОБА_2 було заподіяно моральну шкоду, яку останній оцінює в розмірі 2 000 грн. З огляду на те, що відповідач ОСОБА_3 добровільно не відшкодував заподіяну матеріальну та моральну шкоду, позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав.
Представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в позовній заяві, просила суд їх задовольнити, враховуючи неявку відповідача, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_3 до зали судового засідання жодного разу не з`явився, на останню відому адресу проживання відповідача було направлено судові повістки. На адресу суду повернулися конверти, з невідомих суду причин відповідач не з`явився за їх отриманням. Крім того, судом на офіційному веб-сайті опубліковано оголошення про виклик відповідача в судові засідання. У зв`язку з вищезазначеним, на підставі ст. 130 ЦПК України, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про час, дату та місце слухання справи.
На підставі викладеного, керуючись ч. 4 ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних у ній доказів та відповідно до ст. 280 ЦПК України, за згодою позивача, ухвалити заочне рішення.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.
Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (п. 8); відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п. 9).
Згідно з ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ч. 1). Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п. 1 ч. 2). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч. 3).
Частиною 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно з п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року за №4, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166,1187 ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між такими діями і шкодою є безпосередній причинний зв`язок. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду) лише у випадку , якщо він доведе, що шкоди було завдано не з його вини. Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Натомість обов`язок доказувати відсутність підстав для покладення відповідальності по відшкодуванню шкоди закон покладає на її завдавача.
Відповідно до правового висновку Верховного суду України, викладеного в постанові від 20.01.2016 року по справі №6-2808цс15, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути обмежено або припинено наявністю у останнього обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Судом встановлено, що постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06.12.2017 року у справі про адміністративне правопорушення №333/6549/17 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним в тому, що 30.10.2017 року о 07 год. 30 хв. в м. Мелітополі, по вул. Ломоносова, перехрестя з вул. Котовського, останній керував транспортним автомобілем «ВАЗ 111940», державний номерний знак НОМЕР_1 , не витримав безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «KIA Sportage», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Зазначена постанова набула законної сили 19.12.2017 року (а.с. 11-12).
Транспортний засіб «KIA Sportage», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , належить ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 17.10.2007 року серії НОМЕР_3 (а.с. 10).
Як вбачається з матеріалів справи, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась з вини відповідача 30.10.2017 року о 07 год. 30 хв. в м. Мелітополі, на перехресті вул. Ломоносова - вул. Котовського, автомобіль «KIA Sportage», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 , зазнав механічних пошкоджень, що підтверджується матеріалами справи.
Фактичні витрати ОСОБА_2 на ремонт належного йому транспортного засобу склали 51 249,34 грн., що підтверджується актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 29.12.2017 року №РН-0001598 (а.с. 17).
Відповідно до ч. 1 ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно з ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
З матеріалів справи слідує, що у зв`язку з наявністю у ОСОБА_3 полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ОСОБА_2 звернувся до АТ «СК АХА Страхування» з заявою про страхове відшкодування, відповідно до якої розмір страхового відшкодування за вирахуванням безумовної франшизи, склав 51 249,34 грн. (а.с. 16).
Відповідно до ч. 1 ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Як встановлено судом, 19.03.2018 року, на підставі акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 19.03.2018 року №РН-0000275 (а.с. 19), ОСОБА_2 на рахунок ТОВ «Техноцентр «Навігатор» додатково перераховано кошти у розмірі 4 857,66 грн. за ремонт транспортного засобу «KIA Sportage», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що підтверджується копією квитанції №TS207050 (а.с. 18).
Таким чином, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд визнає їх належними та допустимими, та приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_3 на його користь матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 11 527,66 грн. є обґрунтованими, а тому задовольняються судом.
Крім того, розглянувши позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення з відповідача 2 000 грн. моральної шкоди, яку позивачу заподіяно внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю ОСОБА_3 , суд виходить з наступного.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (п. 3). Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5). Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо (п. 9).
Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч. 1). Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна (п. 3 ч. 2). Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3). Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч. 4). Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 5).
Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 2 000 грн., позивач зазначає, що внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди пережив нервовий стрес, яка відбулося територіально віддалено від постійного місця проживання, у зв`язку з чим, ОСОБА_2 нервував відносно пошуку евакуатора для перевезення пошкодженого автомобіля в м. Запоріжжя для подальшого ремонту, пересування разом з дружиною та речами до місця проживання. Крім того, душевні стражданні ОСОБА_2 були викликані самостійним пошуком запасних частин, що не були оплачені страховою компанією, а також ремонтні роботи, які тривали приблизно 4 місяці, та позбавили позивача і членів його сім`ї звичного ритму життя.
Отже, з огляду на викладене, враховуючи глибину моральних та психічних страждань позивача внаслідок вчинення відповідачем адміністративного правопорушення, суд дійшов висновку про задоволення заявлених ОСОБА_2 вимог про відшкодування моральної шкоди в сумі 2 000 грн.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3).
З огляду на те, що матеріали цивільної справи №333/4753/19, в порушення вимог ч. 3 ст. 137 ЦПК України, не містять детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Дерманською К.О., та здійснених позивачем витрат, необхідних для надання правничої допомоги, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрат, понесених на правничу допомогу.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 768,40 грн. покладається судом на відповідача.
Керуючись ст.ст. 130, 141, 223, 258, 259, 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд,-
Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) - 11 527 (одинадцять тисяч п`ятсот двадцять сім) грн. 66 коп. суми збитків, фактично понесених позивачем для відновлення пошкодженого майна, та 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп. - моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) - 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. судового збору.
Повне рішення складено 16.12.2019 р.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя А.В.Круглікова