Справа № 710/195/19
Провадження № 2/710/217/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.06.2019 м. Шпола

Шполянський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді - Побережної Н.П.,

за участі секретаря судового засідання - Руденко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

18.02.2019 до Шполянського районного суду надійшла дана позовна заява, в якій позивач просить розірвати шлюб укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 16 квітня 2016 у Шполянському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області актовий запис №18.

В обґрунтування позову, позивач зазначає, що 16.04.2016 між Позивачем та Відповідачем укладено шлюб, зареєстрований у Шполянському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис про шлюб №18. Від шлюбу мають доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюбні відносини припинили, причина розпаду сім`ї - сварки, взаємне непорозуміння, небажання спільно проживати однією сім`єю зі сторони відповідачки. Позивач вважає, що сім`я розпалася з вини відповідачки, тому вимушений подати до суду даний позов. Позивач не погоджується на надання строку для примирення. Сторони спільно вирішили, що дочка ОСОБА_4 буде проживати з відповідачкою. Спору про поділ спільного майна не існує.

Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 21.02.2019 було відкрито провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 11.06 .2019 було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до розгляду по суті.

У судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, при цьому підтримав позовні вимоги викладені у позовній заяві повністю, на примирення не погодився.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення.

У суді встановлено, що між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було зареєстровано шлюб 16.04.2016, про що Шполянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області складено відповідний запис за №18, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 06.02.2019 видано повторно. Прізвище дружини, після реєстрації шлюбу змінилося на ОСОБА_2 . (а.с.6).

Згідно свідоцтва про народження, серія НОМЕР_2 від 06 лютого 2019 року, виданого Катеринопільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, повторно, ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_4 . Батьками записані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . (а.с.7).

Спір про місце проживання дитини та поділ майна відсутній.

Подальше спільне життя та збереження сім`ї не можливе.

Згідно зі ст. 51 Конституції України, та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Частинами 3, 4 статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно із ч.ч.2,3 п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання щодо відкриття провадження у справі за заявою про розірвання шлюбу, суди мають враховувати, що воно проводиться органами РАЦС лише у випадках, передбачених статтями 106, 107 СК (2947-14). При цьому питання про розірвання шлюбу вирішується незалежно від наявності між подружжям майнового спору.

Розірвання шлюбу судом відбувається: за наявності в подружжя спільних неповнолітніх дітей; за відсутності згоди одного з подружжя на розірвання шлюбу, крім випадків, передбачених ст. 107 СК (2947-14); за спільною заявою подружжя, яке має дітей, відповідно до ст. 109 СК; за позовом одного з подружжя відповідно до ст. 110 СК.

Відповідно до п.3. ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Розірвання шлюбу відбувається за позовом одного з подружжя відповідно до ст..110 СК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Така ж позиція висловлена в п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно з яким проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

У відповідності до норм ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Судом з`ясовано, що немає згоди позивача та відповідача на продовження шлюбу, тобто не має їх вільної і повної згоди на шлюб, примирятися подружжя не бажає.

При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя за відсутності їх згоди на продовження шлюбу. Побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, які в сторін відсутні.

Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню, і шлюб розривається.

Відповідно до ч.1, ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задовольняється, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Щодо відшкодування витрат на правову допомогу суд зазначає таке.

Згідно зі ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ст.131-2 Конституції України, для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Згідно ст.60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Згідно ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ч.8. ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Позивачем заявлено у позовній вимозі суму витрат за надання юридичної допомоги в розмірі 350 гривень, сплачених юристу за надання правничої допомоги по складанню позовної заяви.

Проте позивачем не було надано належних доказів, які б підтверджували надання йому правової допомоги адвокатом, так само не надано договору про надання правової допомоги, та не підтверджено сплату коштів за надання правової допомоги в розмірі, що зазначений в позовній заяві.

Згідно п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача. В даному випадку, витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача, у зв`язку з їх недоведеністю.

На підставі ст.51 Конституції України, ст.ст.24, 56, 105, 110-113, ч.2ст. 114, СК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 211, 263-265, ч.1 ст. 354 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 16.04.2016 Шполянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №18, свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_1 видане повторно.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка с. Ярошівка, Катеринопільського району, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , інші відомості про особу суду не відомі, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Шпола, Черкаської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платників податків - НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 виданий Шполянським РС УДМС України в Черкаській області 26 грудня 2009 року, інші відомості про особу суду не відомі, судовий збір в розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесять вісім гривень 40 коп.)

В стягненні витрат на правову допомогу на користь позивача відмовити.

Шлюб припиняється у день набрання законної сили даним рішенням суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через Шполянський суд Черкаської області (до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи) шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, до Апеляційного суду Черкаської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати для виконання до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення.

Суддя Н.П. Побережна