Номер провадження: 22-ц/813/2493/19
Номер справи місцевого суду: 494/601/16-ц
Головуючий у першій інстанції Римар І. А.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Гірняк Л.А., Сегеди С.М.,

За участю секретаря судового засідання: Лопотан В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Березівського районного суду Одеської області від 13 липня 2016 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Березівському району Березівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, Ряснопільська сільська рада Березівського району Одеської області про оголошення фізичної особи померлою ,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2016 року, ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просила оголосити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр.. України, уродженця с.Данилівка Березанського району Миколаївської області, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 - померлим.

Рішенням Березівського районного суду Одеської області від 13 липня 2016 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Березівському району Березівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, Ряснопільська сільська рада Березівського району Одеської області про оголошення фізичної особи померлою - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати рішення Березівського районного суду Одеської області від 13 липня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її вимоги у повному обсязі (а.с. 97-100).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 28 листопада 2016 року рішення Березівського районного суду Одеської області від 13 липня 2016 року було скасовано, а заяву ОСОБА_1 про оголошення фізичної особи померлою - залишено без розгляду (а.с. 139-142).

Постановою Верховного суду від 26 вересня 2018 року ухвалу апеляційного суду Одеської області від 28 листопада 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (а.с. 194-197).

В судове засідання апеляційної інстанції, призначене на 30.05.2019 року, сторони не з`явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам відповідає, з огляду на таке.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 15 січня 1993 р. був укладений шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , який було зареєстровано виконкомом Ряснопільської сільської ради Березівського району Одеської області, а.з. №02, повторне свідоцтво про шлюб НОМЕР_1 від 27 квітня 2010 р..

ОСОБА_2 на протязі свого життя із заявницею раз-два на місяць покидав місце мешкання . Свої дії дружині пояснював тим, що бажає подивитись як живуть люди в інших місцях. При цьому, він був відсутній декілька тижнів.

Як зазначає заявниця, у квітні 2007 року чоловік залишив сім`ю та пішов з дому у сторону Миколаївської області та до теперішнього часу так і не повернувся, його місце знаходження їй невідоме.

28 серпня 2008 р. за заявою заявниці до Березівського РВ ГУ МВС України в Одеській області була заведена ОРС категорії „Розшук" №016700.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні належні та допустимі докази наявності обставин, за яких можна припустити смерть ОСОБА_2 , або які дають підстави вважати його загибель.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком районного суду, оскільки він відповідає вимогам закону та обставинам справи, з огляду на наступне.

Згідно з положеннями статті 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.

Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Відповідно до статті 247 ЦПК України (діючої на момент ухвалення оскаржуваного рішення) у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Аналогічні положення містяться в ст. 306 ЦПК України, чинній на час апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції.

В пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті.

Отже, особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що надана заявником довідка ПАТ «Миколаївська аграрна компанія» про заборгованість з орендної плати (а.с.13) свідчить про заборгованість саме з 2012 року, однак вона не може бути підставою визнання особи померлою.

Матеріалами справи також встановлено, і це підтверджується поясненнями допитаних свідків, що ОСОБА_2 виїхав з місця мешкання для пошуку кращої долі та не повідомив куди саме.

Сам факт відсутності у родини відомостей про місце перебування ОСОБА_2 навіть протягом тривалого часу, не можуть бути достатньою підставою для застосування правил частини 1статті 46 ЦК та оголошення його померлим.

Крім того, ОРС справа „Розшук" при Березівському РВ ГУ МВС України в Одеській області не закрита і необхідні заходи по встановленню місця перебування ОСОБА_2 продовжуються.

Враховуючи обставини даної справи щодо відсутності інформації щодо місця знаходження ОСОБА_2 , які не вказують безпосередньо на наявність підстав вважати його померлим або дають підставу припускати його загибель від певного нещасного випадку, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні заяви про оголошення фізичної особи померлою.

Апеляційний суд не приймає доводи апеляційної скарги оскільки відповідно до роз`яснень викладених у пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справ необхідно відрізняти оголошення фізичної особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Таким чином, оголошення особи померлою має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідомо. Підставою для оголошення особи померлою є не факти, які підтверджують загибель особи, а обставини, що дають підстави припускати смерть особи.

Враховуючи наведене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 оскільки вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.

Крім того, на думку апеляційного суду, визнання особи померлою є крайньою мірою, передчасно обраним заявником способом захисту своїх прав, та потребує встановлення всіх об`єктивних обставин, що стали передумовою для такого звернення, з метою уникнення в подальшому негативних наслідків щодо переходу майнових прав особи, оголошеної померлою, у разі її появи.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення суду ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Березівського районного суду Одеської області від 13 липня 2016 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Березівському району Березівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, Ряснопільська сільська рада Березівського району Одеської області про оголошення фізичної особи померлою - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 07.06.2019 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: Л.А. Гірняк

С.М. Сегеда