ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4372/19 Справа № 189/2184/15 Суддя у 1-й інстанції - Пустовар О.С. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Ткаченко І.Ю.

за участю секретаря - Синенка Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою

Товариства з обмеженою відповідальністю "КСГ Дніпро",

на рішення Покровського районного суду Дніпропетровської обалсті від10 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "КСГ Дніпро" про визнання договору оренди частково недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «КСГ Дніпро» про визнання договору оренди землі частково недійсним.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що наприкінці 2007 року він підписав договір оренди належної йому на праві приватної власності на землю земельної ділянки, яким передав в оренду СФГ «Булах О. М. », правонаступником якого є відповідач - ТОВ «КСГ «Дніпро», земельну ділянку площею 6,779 га строком на 5 років. Договір зареєстровано у книзі реєстрації договорів оренди землі Покровським відділом ДП ЦДЗК 21 січня 2008 року за № 65. Позивачу стало відомо, що договір було зареєстровано з виправленнями, а саме: строк дії договору було виправлено і записано термін оренди - 10 років. Тобто, договір оренди на зазначений термін - 10 років, позивач не укладав і не підписував, а майно - земельний пай загальною площею 6,779 га належить йому на праві приватної власності на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП № 040887. На момент підписання договору в ньому значився термін оренди «5 років». Ідентифікувати особу, яка зробила це виправлення, є неможливим. Таким чином, факт існування договору оренди землі між позивачем і відповідачем порушує право приватної власності позивача. Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання договору оренди землі частково недійсним, оскільки оспорюваний договір порушує право його приватної власності. Просив договір оренди земельної ділянки між ОСОБА_1 та СФГ « Булах О. М. » земельної ділянки площею 6,779 та, зареєстрований у книзі реєстрації договорів оренди землі Покровським відділом ДП ЦДЗК 21 січня 2008 року за № 65 - визнати недійсним в частині строку дії договору оренди земельної ділянки, вважати строком дії вказаного договору 5 років, стягнути з відповідача - ТОВ «КСГ «Дніпро», на користь позивача усі витрати у справі.

Рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 10 червня 2016 року позов ОСОБА_1 до ТОВ «КСГ Дніпро» про визнання договору оренди землі частково недійсним задоволено. Договір оренди земельної ділянки, укладений між ОСОБА_1 та СФГ «Булах О. М. », правонаступником якого є ТОВ «КСГ Дніпро», стосовно земельної ділянки площею 6,779 га, зареєстрований у книзі реєстрації договорів оренди землі Покровським відділом ДП ЦДЗК 21 січня 2008 року за №5 визнано недійсним в частині строку дії договору оренди земельної ділянки, вважати строком дії вказаного договору 5 (п`ять) років. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що у позивача було відсутнє волевиявлення на укладення спірного договору оренди землі строком на 10 років, оскільки він мав намір укласти договір на 5 років. Про існування внесених виправлень у спірний договір оренди землі позивач дізнався у жовтні-листопаді 2012 року, відтак він звернувся до суду за захистом своїх прав в межах трирічного строку позовної давності. При цьому суд поновив позивачу строк позовної давності.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ТОВ «КСГ Дніпро», подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволені позовних вимог посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2016 року апеляційну скаргу ТОВ «КСГ Дніпро» відхилено. Рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 10 червня 2016 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону, обставини справи встановлені повно, а доводи апеляційної скарги не підтверджені належними та допустимими доказами і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Постановою Верховного суду від 30 січня 2019 року касаційну скаргу ТОВ «КСГ Дніпро» задоволено частково. Ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, та з врахуванням вказівок постанови суду касаційної інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником спірної земельної ділянки площею 6,777 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Орлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області.

Наприкінці 2007 року між ОСОБА_1 та СФГ «Булах» було укладено договір оренди земельної ділянки площею 6,779га, яка розташована на території Орлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, строком на 5 років.

Як вбачається з наданого позивачем указаного договору оренди земельної ділянки, в розділі «Строк дії договору» було вчинено замалювання строку, на який укладено договір та рукописним записом вказано «10 (десять)».

Так, згідно висновку експерта за №13/2.1-106 від 13 квітня 2016 року, до первісного змісту пункту 6 договору оренди землі, зареєстрованого 21 січня 2008 року за № 65, укладеного між ТОВ «СФГ Булах» та ОСОБА_1 вносилися зміни шляхом нанесення рукописних написів «10» та «десять» поверх замальованих барвником білого кольору первинних друкованих даних. Первинний текст в даному місці читався як «5 (п`ять)».

Вирішуючи спір, суд першої інстанції відхилив заяву відповідача про застосування строку позовної давності, дійшовши висновку про те, що ОСОБА_1 дізнався про порушення свого права у жовтні-листопаді 2012 року. При цьому доказів, які б підтверджували вказані обставини, матеріали справи не містять.

Висновку про відсутність доказів на підтвердження обставин щодо отримання позивачем спірного договору оренди у 2012 року також прийшов Верховний Суд у своїй постанові від 30 січня 2019 року, скасовуючи ухвалу апеляційного суду від 22 листопада 2016 року.

Статтею 417 ЦПК України визначено, що вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що заявник звернувся з вимогами про визнання частково недійсним договору оренди, укладеного між сторонами у 2007 році, тоді як з позовом останній звернувся у 2015 році. Обгрунтовуючи свої позовні вимоги заявник посилався на те, що примірник договору оренди він отримав у 2012 році та з цього моменту йому стало відомо про внесені виправлення відносно строку дії договору. Проте, будь-яких доказів на підтвердження даних обставин позивачем надано не було.

Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Проте, суду не надано будь-яких належних доказів на підтвердження обставин на які заявник посилається в своєму позові, тому колегія суддів не може прийняти до уваги посилання щодо отримання заявником примірника договору оренди у 2012 році.

Згідно зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

З матеріалів справи вбачається, що представником ТОВ «КСГ Дніпро» було подано заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності до даних правовідносин.

З врахуванням наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню у зв`язку з пропуском строку позовної давності, оскільки оскаржуючи договір укладений у 2007 році заявник звернувся до суду з позовними вимогами лише у 2015 році.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З урахуванням вищевикладеного рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

За вимогами ст.141 ЦКП України, враховуючи задоволення апеляційної скарги, з позивача підлягає стягненню на користь відповідача судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 267, 96 грн.

керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "КСГ Дніпро" - задовольнити.

Рішення Покровського районного суду Дніпропетровської обалсті від 10 червня 2016 року - скасувати.

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КСГ Дніпро" судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 267, 96 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

І.Ю. Ткаченко