Справа № 369/2318/19
Провадження № 2/369/2174/19
17.07.2019 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючої судді: Дубас Т.В.,
при секретарі Мазурик Д.С.,
за участю позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби ГТУ юстиції у Київській області про зняття арешту, -
У лютому 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом про зняття арешту.
В обґрунтування позовних вимог послався на те, що Києво-Святошинським районним відділом державної виконавчої служби ГТУ юстиції у Київській області в рамках невідомого йому виконавчого провадження було винесено постанову про арешт майна боржника №758/11 від 03.07.2009 року.
Згідно вказаної постанови було накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно міститься запис про обтяження за №8902201 від 22.07.2009 року на підставі постанови №758/11 від 03.07.2009 року ВДВС Києво-Святошинського РУЮ внесено обтяження у вигляді арешту нерухомого майна, невизначене майно, все майно. Обтяження у вигляді арешту майна, яке належить ОСОБА_1 на праві власності, створює перешкоди у здійсненні права володіти користуватися та розпоряджатися майном, яке перебуває у його власності.
Ним було направлено запит до Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби ГТУ юстиції у Київській області. Згідно даної відповіді у Києво-Святошинському районному відділі державної виконавчої служби ГТУ юстиції у Київській області на даний час не перебуває, жодного виконавчого документу про стягнення з ОСОБА_1 будь-якої заборгованості.
Вказує, що за наявності арешту (обтяження), накладеного на майно, порушується його право власності, внаслідок чого він позбавлений можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд.
Тому позивач просив зняти арешт з майна з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , що було винесено на підставі постанови про арешт майна боржника №758/11 від 03.07.2009 року ВДВС Києво-Святошинського РУЮ. Виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис від №8902201 від 22.07.2009 року про арешт всього майна ОСОБА_1 .
У судовому засіданні позивач позов підтримав.
У судове засідання відповідач Києво-Святошинський РВДВС ГТУЮ у Київській області не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За відсутності заперечень позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України.
Суд, вислухавши позивача, дослідивши наявні матеріали справи, вбачає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що на примусовому виконанні у Києво-Святошинському районному відділі ДВС ГТУЮ у Київській області перебували виконавчі провадження за реєстровим номером ВП №12844676 з виконання постанови №0593723 виданої 15.03.2009 ВДАІ про стягнення з ОСОБА_1 1000, 00 грн. штрафу та ВП №15043280 з виконання постанови 157235 виданої 23.11.2008 року ВДАІ про стягнення з ОСОБА_1 255, 00 грн. штрафу. Виконавчі документи повернуто стягувачу 28.08.2009 та 27.11.2009 відповідно до п.2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Оскільки зазначені виконавчі провадження вважаються закінченими та виконавчі документи направлені до органу, який видав виконавчий документ з відміткою про наслідки завершення виконавчого провадження, вчинення виконавчих дій зі звільнення майна з-під арешту у завершеному виконавчому провадженні є неможливим. Вказане повідомлено у листі начальника відділу Києво-Святошинського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області №3325 від 12.02.2019.
Згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №154462008 від 30.01.2019 на майно ОСОБА_1 накладено арешт на підставі постанови про арешт майна №758/11 від 03.07.2009 ВДВС Києво-Святошинського РУЮ. Внесено обтяження у вигляді арешту нерухомого майна, невизначене майно, все майно.
Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.
Відповідно до ст.ст 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для суду.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.
Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладеного на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна.
Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Стаття 81 ЦП України визначає що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, позовні вимоги підлягають до задоволення.
На підставі наведеного, керуючись ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 386, 391 ЦК України, ст. ст. 258,259,263,264,265,266 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби ГТУ юстиції у Київській області про зняття арешту - задоволити.
Зняти арешт з майна ОСОБА_1 , який був накладений на підставі постанови про арешт майна боржника № 758/11 від 03.07.2009 року ВДВС Києв-Святошинського РУЮ.
Виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис від 22.07.2009 року № 8902201 про арешт всього майна ОСОБА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Інформація про позивача: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий Києво-Святошинським РВ ГУ МВС України у Київській області 25.03.2008 року, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ).
Повний текст рішення суду виготовлено 07.08.2019.
Суддя: Дубас Т.В.