11.06.2019
Справа № 642/2087/19
Провадження 2/642/998/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2019 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі

Головуючого судді Грінчук О.П.,

За участю секретаря: Сузанського О.І.,

Представників позивача: ОСОБА_1 , Гріньова Р.О.,

Представника відповідача Калугіна ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Харкові в залі суду заяву представника відповідача про закриття провадження у справі за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_3 , 3-я особа державний реєстратор КП «Добробут» Литвинівської сільської ради Неженської Г.В. про скасування державної реєстрації прав та визнання свідоцтва недійсним, -

встановив:

До Ленінського районного суду м.Харкова надійшла вищезазначена цивільна справа.

Ухвалою суду від 29.03.2019 року позовна заява прийнята до розгляду в порядку загального позовного провадження.

В підготовчому засіданні представник відповідача заявив клопотання про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, вказуючи, що даний спір має публічно-правовий характер та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Представники позивача в підготовчому засіданні проти клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі заперечували, вказавши що даний спір це спір про право цивільне.

Третя особа в підготовче засідання не з`явилась, про дату та час розгляду повідомлялась належним чином, причини неявки суду невідомі.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

З матеріалів справи вбачається, що Харківська міська рада звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 , третя особа: Державний реєстратор Комунального підприємства «Добробут» Литвинівської сільської ради Неженнська Г.В. про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно та визнання свідоцтва недійсним, в якій позивач просить скасувати рішення державного реєстратора КП «Добробут» Литвинівської сільської ради Неженської Г.В. про державну реєстрацію права власност на житловий будинок літ. К-2, навіс літ. Л, ворота літ.№3, огорожу літ. №4 по пров АДРЕСА_1 м.Харкові, визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом №1-118 від 08.05.2018, видане Другою ХДНК.

Згідно із ч. 1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.2 ст.4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Спором адміністративної юрисдикції у розумінні п.1 ч.1 ст.3 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За правилами п.1 ч. 2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п.7 ч.1 ст.3 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав вважати спір публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясувати, у зв`язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

За правилами п.1 ч.1 ст.15 ЦПК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Ураховуючи положення статті 1 ЦПК та статті 2 КАС, не є публічно-правовим і розглядається у порядку цивільного судочинства спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб`єктом владних повноважень) як суб`єктом публічного права та суб`єктом приватного права - фізичною особою, в якому управлінські дії суб`єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної особи. У такому випадку це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб`єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.

Порушуючи питання про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно та визнання свідоцтва недійсним, позивач у позовній заяві обґрунтовує свої вимоги тим, що відповідачу було видано свідоцтво на не прийнятий до експлуатації об`єкт будівництва та в подальшому ОСОБА_3 набула вказаний об`єкт у власність без будь-яких правових підстав.

У разі прийняття суб`єктом владних повноважень рішення про передачу об`єкта нерухомості у власність (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою такого об`єкту має вирішуватися у порядку цивільної юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Аналогічна правова позиція висловлена, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 4 листопада 2015 року, 9 лютого 2016 року, 26 квітня 2016 року (№№ 21-3296а15, 21-5465а15, 1705/1156/2012 відповідно).

Беручи до уваги наведене, суд вважає помилковими доводи представника відповідача про те, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів, а тому в задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 1, 15, 255, 258-261, 265 ЦПК України, суд,-

постановив:

У задоволенні заяви представника відповідача про закриття провадження у справі відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення (ухвали) складено 11.06.2019.

Головуючий: