Номер провадження: 22-ц/813/5396/19
Головуючий у першій інстанції Маркарова С.В.
Доповідач Дрішлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.08.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Дрішлюка А.І., суддів Черевко П.М., Драгомерецького М.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Державного підприємства національна енергетична компанія «Укренерго в особі Відокремленого підрозділу «Південна електроенергетична система» державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 13 березня 2019 року по цивільній справі за позовом Державного підприємства національна енергетична компанія «Укренерго в особі Відокремленого підрозділу «Південна електроенергетична система» державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

27 липня 2018 року Державне підприємство національна енергетична компанія «Укренерго» в особі Відокремленого підрозділу «Південна електроенергетична система» державного підприємства «Національна енергетична компанія Укренерго» звернулося до Малиновського районного суду м. Одеси із позовною заявою, в якій зазначає, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, транспортний засіб Volkswagen Passat Державний номер № НОМЕР_1 , належний ДП «НЕК «Укренерго» на підставі свідоцтва про реєстрації транспортного засобу НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 , отримав механічні пошкодження, та відповідно до висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу, проведеного суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Клевер Експерт», вартість відновлювального ремонту зазначеного автомобіля становить 126011,60 грн. Під час вчинення дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах із відокремленим підрозділом «Південна електроенергетична система» державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» та керував службовим автомобілем. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь вартість відновлювального ремонту в сумі 126011,60 грн, витрати за виготовлення висновку з визначення вартості відновлювального ремонту транспортного засобу в розмірі 1250 грн та судовий збір в розмірі 1890,18 грн (а.с.2-7).

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 13 березня 2019 року у задоволенні позовних вимог державного підприємства національної енергетичної компанії «Укренерго в особі Відокремленого підрозділу «Південна електроенергетична система» ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго» було вирішено відмовити (а.с.74-77).

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Державне підприємство національна енергетична компанія «Укренерго в особі Відокремленого підрозділу «Південна електроенергетична система» державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» звернулося до суду із апеляційною скаргою, в якій зазначає, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, адже вину ОСОБА_1 у вчиненні ДТП, якою службовому автомобілю позивача завдано механічних пошкоджень, встановлено Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 13 березня 2018 року, якою відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП. Крім того, наданими в ході судового засідання доказами позивачем, які не спростовані судом, підтверджено провину відповідача у нанесенні шкоди службовому автомобілю, встановлено причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та завданням шкоди службовому автомобілю, встановлено розмір вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспорту. Також апелянт стверджує, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні зробив помилкові висновки та невірно застосував норми матеріального права про повну відмову в задоволенні позовних вимог, тому просить суд скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги державного підприємства «Національна електроенергетична компанія «Укренерго в особі відокремленого підрозділу «Південна електроенергетична система» задовольнити у повному обсязі (а.с.81-85).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 06 травня 2019 року було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства національна енергетична компанія «Укренерго в особі Відокремленого підрозділу «Південна електроенергетична система» державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 13 березня 2019 року, та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.94-96).

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, Одеський апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Згідно з ч.4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що стосовно заявлених ДП НЕК «Укренерго в особі Відокремленого підрозділу «Південна електроенергетична система» позовних вимог неможливо застосувати загальні засади по відшкодуванню шкоди, визначених статтями 1166, 1187 ЦК України та відсутні підстави для стягнення з відповідача майнової шкоди у повному розмірі.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовується апелянтом, 06.02.2018 року в результаті дорожньо-транспортної пригоди, під час вчинення якої ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах із відокремленим підрозділом «Південна електроенергетична система» державного підприємства «Національна електроенергетична компанія «Укренерго», транспортний засіб Volkswagen Passat Державний номер № НОМЕР_1 , належний ДП «НЕК «Укренерго» на підставі свідоцтва про реєстрації транспортного засобу НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 , отримав механічні пошкодження, та відповідно до висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу, проведеного суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Клевер Експерт», вартість відновлювального ремонту зазначеного автомобіля становить 126011,60 грн.

Згідно ст. 130 КзПП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків.

Відповідно до ст. 132 КзПП України, за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві, а саме безпосередньо у ст. 134 КзПП України, в якій наведений перелік випадків повної матеріальної відповідальності працівників у разі заподіяння шкоди підприємству, установі чи організації.

В постанові пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» № 14 від 29.12.1992 року, а саме п. 4 міститься роз`яснення, згідно якого за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, з вини яких її заподіяно, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, крім випадків, коли законодавством вона передбачена у більшому, ніж цей заробіток, розмірі. Якщо межі матеріальної відповідальності були визначені в укладеному з працівником контракті, вона покладається на нього відповідно до умов контракту.

З матеріалів справи вбачається, що на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 перебував із Відокремленим підрозділом «Південна електроенергетична система» державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» у трудових відносинах, що підтверджується наявним в матеріалах справи копією наказу № 13-К від 18.01.2018 року про прийняття ОСОБА_1 на посаду водія автотранспортних засобів відділу транспортного забезпечення департаменту із забезпечення діяльності з місячною тарифною ставкою згідно із штатним розписом з 19.01.2018 року та наказом № 45-К від 14.03.2018 року про звільнення ОСОБА_1 із займаної посади 14 березня 2018 року. Існування зазначених документів не спростовано позивачем в ході судового розгляду та було надано безпосередньо ним в якості додатків до позовної заяви.

Відповідно до п. 6 листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ № 10-1389/0/4-12 від 27.09.2012 року «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм трудового права», розглядаючи справи про взяття на себе матеріальної відповідальності, суди повинні встановлювати чи укладався підприємством, установою чи організацією із даною особою письмовий договір про взяття на себе повної матеріальної відповідальності, чи зазначена посада особи входить до переліку посад і робіт, затверджених постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР по праці і соціальних питаннях, Секретаріату Всесоюзної Центральної Ради Професійний Спілок від 28 грудня 1977 року № 447/24.

Проте аналізуючи матеріали зазначеної цивільної справи можна дійти висновку, що між сторонами письмових договір про повну матеріальну відповідальність не укладався, даний факт не оспорювався Відокремленим підрозділом «Південна електроенергетична система» державного підприємств «Національна енергетична компанія «Укренерго» ні в суді першої інстанції, ні безпосередньо в апеляційній скарзі. Окрім того, жодних інших належних та допустимих доказів, які б у своїй сукупності стали б підставою для задоволення заявлених позовних вимог, а саме стягнення з ОСОБА_1 вартість відновлювального ремонту у розмірі 126011,60 грн, не були надані до суду першої інстанції та безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Посилання апелянта на наявність та встановлення постановою Малиновського районного суду м. Одеси вини відповідача у вчиненні адміністративного правопорушення передбачено ст. 124 КУпАП та встановлення факту нанесення шкоди транспортному засобу, який перебуває у власності позивача, та в результаті як на підставу для стягнення з ОСОБА_1 повної матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, не вбачає свого правового закріплення, адже не входить до переліки підстав для стягнення із працівників матеріальної шкоди у повному розмірі, наведених в КзПП України, котрий безпосередньо регулює трудові відносини, та інших правових актів, якими повинні користуватися суди при ухваленні рішення, що стосуються даних правовідносин.

Таким чином, зважаючи на те, що доводи апелянта не знайшли свого правового підтвердження та суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні заявлених позовних вимог, на підставі ст. 375 ЦПК України суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства національна енергетична компанія «Укренерго в особі Відокремленого підрозділу «Південна електроенергетична система» державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 13 березня 2019 року залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 13 березня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк

П.М. Черевко

М.М. Драгомерецький