№ 201/8598/19
провадження 2-з/201/231/2019
УХВАЛА

05 серпня 2019 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Антонюк О.А., ознайомившись з заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості та витрат, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 30 липня 2019 року звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та витрат.

ОСОБА_1 02 серпня 2019 року до суду було подано заяву про забезпечення позову в якій він просить суд до набрання законної сили рішенням у цивільній справі № 201/8598/19 про стягнення боргу накласти арешт на все майно (в тому числі на корпоративні права які йому належать), яке належить ОСОБА_2 , РНОКПІІ НОМЕР_1 , в тому числі на цілісний майновий комплекс СФГ «Кондратюк» СДРПОУ 24617604, заборонивши у будь-якій спосіб його відчужувати, в тому числі продавати, обмінювати, дарувати передавати у заставу (іпотеку), вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо майна, яке йому належить, а також заборонити державним та приватним нотаріусам, Міністерству юстиції України, державним реєстраторам, іншій будь-якій уповноваженій особі здійснювати державну реєстрацію будь-яких змін в установчих документах, а також проводити зміни в відомостях про юридичну особу , які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стосовно СФГ «КОНДРАТЮК» , а також проводити та здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо проведення будь-яких змін власника СФГ «Кондратюк» в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб підприємців га громадських формувань, оскільки позивачем до суду подано вище вказану позовну заяву про стягнення заборгованості. Як зазначено у заяві позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою щодо погашення зазначеної заборгованості, але отримувала відомості про те, що у відповідача на сьогоднішній момент скрутне фінансове становище, у зв`язку з чим він не має можливості здійснити погашення вказаної заборгованості.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 серпня 2019 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання по справі.

Частиною 1 статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Також відповідно до пункту 20 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову (статті 151, 152 ЦПК), наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном), заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, передати спірне майно на зберігання третій особі відповідно до статті 976 ЦК (судовий секвестр).

Згідно ч. 6 ст. 154 ЦПК України питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Таким чином, керуючись наведеними нормами цивільного процесуального законодавства та враховуючи роз`яснення Верховного Суду України, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605цс16 від 25 травня 2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Перевіривши матеріали справи і заяву про забезпечення позову та оцінивши надані докази, а також враховуючи, що заява подана з додержанням вимог статті 151 ЦПК України, а захід забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти певні дії, є видом забезпечення позову, передбаченим ст. 152 ЦПК України і відповідає предмету позову та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовані лише на збереження існуючого становища до завершення розгляду справи, з урахуванням чого суд вважає можливим частково задовольнити заяву про забезпечення позову, в зв`язку з чим заборони у будь-якій спосіб відчужувати, в тому числі продавати, обмінювати, дарувати передавати у заставу (іпотеку), вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо всього майна, яке належить ОСОБА_2 , РНОКПІІ НОМЕР_1 , в тому числі на цілісний майновий комплекс СФГ «Кондратюк» СДРПОУ 24617604, а також заборонити державним та приватним нотаріусам, Міністерству юстиції України, державним реєстраторам, іншій будь-якій уповноваженій особі здійснювати державну реєстрацію будь-яких змін в установчих документах, а також проводити зміни в відомостях про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стосовно СФГ «КОНДРАТЮК» , а також проводити та здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо проведення будь-яких змін власника СФГ «Кондратюк» в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб підприємців га громадських формувань, до набрання рішенням суду по справі законної сили., оскільки в провадженні суду перебуває зазначена справа та між сторонами виник майновий спір з приводу стягнення заборгованості. Що є значною. Вказаний спір у досудовому порядку не вирішений, також слід зазначити, що вид забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти певні дії є видом забезпечення позову на будь-якій стадії розгляду справи, метою якого є запобігання можливості уникнення стороною виконання покладеного на неї зобов`язання, крім того бездіяльність відповідача по неповерненню заборгованості свідчить про відсутність наміру добровільно виконувати свої договірні зобов`язання, а тому дійсно є всі підстави вважати, що відповідач може здійснити правочини з метою уникнення від відповідальності які будуть направлені на переоформлення та передачу прав на майно та кошти до інших осіб, крім того слід зазначити, що заборона вчиняти певні дії щодо майна відповідача, є відповідною правовою мірою для забезпечення в подальшому виконання рішення суду та унеможливить йому здійснити дії щодо відчуження вище переліченого майна, та інші протиправні дії, які надалі можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду по зазначеному спору про стягнення заборгованості, також вказані заходи до забезпечення позову не мають наслідком повного припинення господарської діяльності суб`єктів господарювання, якщо така діяльність у свою чергу не призводитиме до погіршення стану належного відповідачу майна чи зниження його вартості, крім того як вбачається з заяви про забезпечення позову відповідач має необмежені можливості щодо розпорядження своїм майном та майновими правами, що в свою чергу може унеможливити подальше виконання судового рішення по справі, крім того заходи забезпечення позову є відповідними та співмірними з заявленими позовними вимогами. Слід звернути увагу, що вид та спосіб забезпечення позову не є суттєвим обмеженням для відповідача, оскільки не заважає веденню ним господарської діяльності і забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії, не впливає на обсяг корпоративних прав власника, а тому враховуючи вище викладене та зазначене дійсно існують всі підстави вважати, що вище вказане майно може бути відчужене на користь інших осіб або вчинені будь-які інші дії щодо вказаного майна з метою ухилення від виконання рішення суду. З урахуванням вище викладеного суд вважає, що у разі невжиття заходів забезпечення позову відповідач матиме можливість здійснити відчуження майна, що йому належить, на користь інших осіб чи вчинити будь-які інші дії щодо зазначеного майна, тому дійсно існує реальна загроза утруднення або неможливість виконання рішення суду так як у сторони спору (відповідача) до його вирішення наявна можливість розпорядитися об`єктом прав, що їм належать, в зв`язку з чим невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, крім того слід зазначити, що вказаним не порушуються інтереси інших осіб, в зв`язку з чим не можуть бути взяті до уваги можливі їх заперечення щодо зазначеного, оскільки заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, однак справа ще не розглянута, по справі проводяться процесуальні дії з метою повного і всебічного її розгляду і з`ясування обставин та ін., всі ці обставини є предметом спору по справі між сторонами, по суті позовних вимог своїх пояснень сторони ще не давали, матеріали справи ще не досліджувалися по суті. Таким чином на даний час, єдиним способом захисту законних прав та інтересів позивача є вжиття заходів забезпечення даного позову.

Також слід звернути увагу, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявника про забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд дійшов висновку про необхідність вжиття заходів забезпечення позову по справі.

Заходи забезпечення позову, які вживаються судом, є співмірними заявленим позовним вимогам, їх невжиття може порушить право позивача на судовий захист.

В задоволенні решти вимог заяви про забезпечення позову слід відмовити, оскільки заява в цій частині не обґрунтована, а вказані вимоги заяви безпідставні та не ґрунтуються на вимогах закону і не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання зустрічного забезпечення позову судом враховано, що позивач у встановленому законом порядку зареєстрований на території України, крім того у суду відсутні надані докази того, що майновий стан цього позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду по справі, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові, а тому обов`язок суду щодо беззаперечного застосування до повивача зустрічного зобов`язання, який передбачений випадками переліченими у ч. 3 ст. 154 ЦПК України, відсутній.

Відповідно ч. 6 ст. 154 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Згідно ч. 1 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

На підставі викладеного, керуючись ч. ч. 1, 3 ст. 151, п. 2 ч. 1 ст. 152, ч. ч. 1, 9, 10 ст. 153, 210, 293 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову -задовольнити.

Заборони у будь-якій спосіб відчужувати, в тому числі продавати, обмінювати, дарувати передавати у заставу (іпотеку), вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо всього майна, яке належить ОСОБА_2 , РНОКПІІ НОМЕР_1 , в тому числі на цілісний майновий комплекс СФГ «Кондратюк» СДРПОУ 24617604, а також заборонити державним та приватним нотаріусам, Міністерству юстиції України, державним реєстраторам, іншій будь-якій уповноваженій особі здійснювати державну реєстрацію будь-яких змін в установчих документах, а також проводити зміни в відомостях про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стосовно СФГ «КОНДРАТЮК» , а також проводити та здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо проведення будь-яких змін власника СФГ «Кондратюк» в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб підприємців га громадських формувань, до набрання рішенням суду по справі законної сили.

В задоволенні решти вимог заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

У зв`язку забезпеченням позову зустрічне забезпечення по справі не застосовано.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набрала законної сили 05 серпня 2019 року.

Строк пред`явлення ухвали до виконання - три роки.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя О.А. Антонюк