№ 2/325/1/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2019 року Приазовський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Пантилус О.П., при секретарі Орманджи Ф.К, позивача ОСОБА_1 , представника позивача - адвоката Чеботар Н.А., відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 . - адвоката Застрожнікової К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Приазовське Запорізької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відповідачів: ОСОБА_3 , яка діє від свого імені та як законний представник малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , треті особи: виконавчий комітет Мелітопольської міської ради Запорізької області, Приазовська районна державна адміністрація Запорізької області про поділ сумісного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

06.05.2015р. позивач пред`явила позов до ОСОБА_6 про поділ спільного майна подружжя, в якому просила визнати за нею право власності на придбаний у шлюбі будинок-битовку вартістю 10000 грн., який знаходиться на земельній ділянці площею 0,1200 га, розташованій на території Степанівської Першої сільської ради, належній на праві власності відповідачу, з яким розірвала шлюб 20.04.2015 року в судовому порядку, а також стягнути з нього грошову компенсацію за Ѕ частину матеріалів та будівельних споруд, побудованих на вказаній земельній ділянці в сумі 29400 грн. сумісними зусиллями.

07.05.2015 року відкрите провадження у справі.

Подана відповідачем апеляційна скарга на ухвалу про відкриття провадження 11 липня 2015 року Апеляційним судом Запорізької області відхилена, ухвала суду першої інстанції про відкриття провадження залишена без змін.

Ухвалою Приазовського районного суду Запорізької області від 11.03.2016 року клопотання позивача ОСОБА_1 задоволене, призначена судова будівельно-технічна експертиза, провадження у справі зупинене.

24 Червня 2016 року відновлене провадження у цій справі у зв`язку з проведенням призначеної судом експертизи.

12 та 29 липня 2016 року позивачем уточнені вимоги до відповідача ОСОБА_6 з урахуванням отриманих висновків експертизи. Позивач просила визнати за нею право власності на будинок-битовку вартістю 31115 грн., який знаходиться на земельній ділянці площею 0,1200 га, розташованій на території Степанівської Першої сільської ради, належній на праві власності відповідачу; стягнути з нього грошову компенсацію за Ѕ частину будівельних робіт та будівельних матеріалів, вкладених у будівництво огорожі, опалубки під огорожу, металевих воріт, туалету, зливної ями, душу, 5т піску та 3 ж/б блоків, які знаходяться на вказаній земельній ділянці у розмірі 75890 грн.

Згідно ухвали Приазовського районного суду Запорізької області від 08 серпня 2016 року, у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідача ОСОБА_6 , за клопотанням позивача провадження у справі зупинене до встановлення правонаступників (спадкоємців померлого).

У зв`язку зі спливом строку на прийняття спадщини, ухвалою суду від 21 лютого 2017 року провадження у справі відновлене.

За клопотанням позивача ухвалами суду від 16 березня 2017 року відповідачами у справі залучені спадкоємці померлого (дружина і діти): ОСОБА_3 , малолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , а також від нотаріуса витребувана копія спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_6

07 Червня 2017 року у зв`язку із звільненням судді ОСОБА_7 , справа прийнята до провадження суддею Апальковою О.М.

13 Жовтня 2017 року ухвалою суду до участі у справі залучений третьою особою орган опіки та піклування - виконавчий комітет Мелітопольської міської ради Запорізької області.

26 Жовтня 2017 року поданий уточнений позов до відповідачів (спадкоємців), в якому позивач просила: визнати за нею право власності на Ѕ частку спільного сумісного майна подружжя та зобов`язати відповідачів передати у користування ОСОБА_1 наступне майно: будинок-битовку вартістю 31115,00 гривень, 5 тонн піску вартістю 675,00 гривень, 3 (три) бетонних блока, вартістю 720 грн., які знаходиться на земельній ділянці площею 0,1200 га, розташованій на території Степанівської Першої сільської ради, належній на праві власності померлому ОСОБА_6 . А також, визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частку будівельних матеріалів, використаних у будівництві опалубки під залізобетонну огорожу, залізобетонної огорожі з металевими воротами, туалету, зливної ями, душу, а саме: на 8 залізобетонних плит, на 8 залізобетонних стовпів, на Ѕ частку металевих воріт, загальною вартістю 45704,50 грн., 1500 штук червоної цегли, яка була використана у будівництві туалету та душу, загальною вартістю 20555 грн., а також на 2 тонни піску, на 1 тонну цементу і 1 тонну щебня, які було використано на бетонування Ѕ частини зливної ями та опалубку під залізобетонну огорожу, в об`ємі 6,15 м.куб, загальною вартістю 8235 грн., а всього на суму 74495 грн.; стягнути судові витрати.

02.05.2018 року представником відповідача ОСОБА_3 - Застрожніковою К.С. поданий відзив на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги відповідач не визнає, так як заявлене в позові майно належало не померлому, а ОСОБА_8 , з яким ОСОБА_6 планував зайнятись спільним бізнесом у сфері відпочинку в с.Степанівка Перша Приазовського району Запорізької області. ОСОБА_8 придбав в магазині ФОП ОСОБА_9 протягом 2013 року будівельні матеріали, які за його замовленням були доставлені на вказану земельну ділянку, що підтверджується товарними чеками. Щодо вагончика-битовки, яка є рухомим майном, відповідач не заперечує, щоб позивач користувалась нею, але перемістивши на інше місце, так як земельна ділянка належить померлому ОСОБА_6 . Висновок експерта є недопустимим доказом, так як експерт не внесений до Єдиного державного реєстру атестованих судових експертів. Просить повністю відмовити в задоволенні вимог.

11 Червня 2018 року за клопотанням представника позивача, у зв`язку з місцезнаходженням спірного майна на території Приазовського району Запорізької області до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору судом залучений орган опіки та піклування - Приазовська районна державна адміністрація Запорізької області.

08 Серпня 2018 року, у зв`язку з тимчасовим переведенням судді Апалькової О.М. до іншого суду, справа прийнята до свого провадження суддею Празовського районного суду Запорізької області Пантилус О.П. Згідно ч.12 ст.33 ЦПК України повторно розпочатий розгляд справи по суті.

26.10.2018 року розпочато розгляд справи по суті за участю позивача, її представника і відповідача ОСОБА_5 , за наявності заяви відповідача ОСОБА_2 про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача ОСОБА_3 - Застрожнікова К.С. не з`явилась з поважної причини, а відповідач не з`явилась без повідомлення про причини неявки. В судовому засіданні позивачем надана відповідь на відзив з підтвердженням про надіслання відповіді та отримання позивачем і її представником, а також оголошена перерва для виклику свідків.

У відповіді на відзив, поданому в судовому засіданні 26.10.2018 року, позивач ОСОБА_1 наполягає на тому, що будівельні матеріали на огорожу і на опалубку під огорожу, металеві ворота було придбано за сумісні кошти нею і ОСОБА_6 у період шлюбу - в серпні 2013 року, а встановлені в березні 2014 року на вказаній земельній ділянці. Будівельні матеріали на туалет і душ (червона цегла у кількості 3000 штук, 2 тони цементу, 4 тони піску, 2 тони щеня, які використані у будівництві опалубка під з/б огорожу та бечування зливної ями, ними було придбано у травні 2014 року, а в червні 2014 року - побудовано. Вказані обставини підтверджують свідки ОСОБА_10 і ОСОБА_11 У вересні 2014 року вона разом із ОСОБА_6 за сумісні кошти придбали і завезли 10 тонн піску, а у квітні 2014 року - 6 бетонних блоків, які згідно висновку експерта на цей час знаходиться на вказаній земельній ділянці. Із наданих відповідачем ОСОБА_3 довідки та товарних чеків про придбання ОСОБА_8 будівельних матеріалів не вбачається, що матеріали були завезені саме на земельну ділянку ОСОБА_6 належними доказами в такому випадку могли бути транспортні накладні та дорожні листи водія, що ні відповідачем, ні ФОП ОСОБА_9 на адвокатський запит не надано.

11.05.2019 року до суду надійшов висновок виконавчого комітету Мелітопольської міської ради, згідно якого орган опіки та піклування просять суд прийняти рішення з урахуванням висновку органу опіки та піклування - Приазовської районної державної адміністрації Запорізької області (за місцем знаходження спірного майна) та наявні у справі документи.

В свою чергу орган опіки та піклування - Приазовська районна державна адміністрація Запорізької області у висновку, що надійшов 31.05.2019 року, вважає за доцільне вирішити справу на розсуд суду.

В судовому засіданні 31.05.2019 року при вирішенні справи позивач ОСОБА_1 і її представник - адвокат Чеботарь Н.А. підтримали позовні вимоги з наведених у письмових заявах (позов та відповідь на відзив) підстав, наполягають на задоволенні вимог, так як впродовж розгляду справи не досягли домовленості про поділ майна із відповідачем ОСОБА_3 , яка фактично володіє спірним майном.

Представник відповідача ОСОБА_3 , яка діє в своїх та в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_4 , батьком якої є померлий ОСОБА_6 , - адвокат Застрожнікова К.С. не визнає позовні вимоги з наведених у відзиві підстав.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні визнає позовні вимоги. В наданих суду поясненнях підтвердив обставини, викладені позивачем ОСОБА_1 , яка є його матір`ю. Повідомив про те, що вагончики-битовки були придбані померлим батьком і матір`ю за їх спільні кошти та вони з братом приймали участь у будівництві, приведенні куплених битовок у належний стан, своїми зусиллями ремонтували, красили та проводили інші роботи, а потім перевозили на вказану земельну ділянку в с.Степанівка Перша Приазовського району Запорізької області.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. В судовому засіданні 26.10.2019 року надав пояснення, аналогічні з відповідачем ОСОБА_2 , підтверджуючи обставини, викладені в позові та визнаючи вимоги.

Представники третіх осіб (органів опіки та піклування) в судове засідання не з`явились, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків позивача - ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , свідка відповідача - ОСОБА_8 , дослідивши всі надані сторонами письмові докази, встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 уклали шлюб 10 липня 1982 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу № 478796 від 10.07.1982р.

20.04.2015 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області шлюб між подружжям розірвано. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені 06 жовтня 2014 року.

Згідно рішення того ж суду від 08 жовтня 2015 року, яке набрало законної сили 10 листопада 2015 року, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про поділ майна подружжя задоволено, вирішений спір щодо поділу автомобіля, стягнуто із відповідача грошову компенсацію за Ѕ частину грошових зобов`язань за кредитним договором та сплачених коштів за автомобіль в розмірі 106439 гривень. При вирішенні цього спору судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені 06 жовтня 2014 року. Наявність і поділ іншого спільного майна подружжя не було предметом розгляду у суді.

Наведені обставини визнаються учасниками справи та суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин. У зв`язку з чим наявні підстави звільнення від їх доказування, згідно ч. 1 ст.82 ЦПК.

А також, обставини, які встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, згідно ч.5 ст.82 ЦПК України.

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть № 1 від 10.08.2016 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 в м.Мелітополі Запорізької області.

З копій матеріалів спадкової справи № 52/2016, початої 08.08.2016 року після смерті ОСОБА_6 , встановлено наступні обставини. Батьками ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 в м.Мелітополі Запорізької області, є ОСОБА_6 і ОСОБА_3 (копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 02.07.2013 року). 05 Травня 2016 року ОСОБА_6 і ОСОБА_3 зареєстрували шлюб, прізвище жінки після реєстрації шлюбу - ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_6 помер (свідоцтво про смерть від 02.08.2016 року). Відповідачі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , і ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , - є синами померлого ОСОБА_6 і позивача ОСОБА_1 (свідоцтва про народження: серії НОМЕР_2 від 09.06.1983р. і серії НОМЕР_3 від 26.12.1989р.). Всі вказані діти померлого та дружина подали нотаріусу заяви про прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом.

Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4 від 18 січня 2008 року, ОСОБА_6 є власником земельної ділянки площею 0,12 га, розташованої на території Степанівської Першої сільської ради, для ведення садівництва, кадастровий номер НОМЕР_5 .

Відповідно до видаткових накладних №№ 82, 83 від 09.10.2002р. на ім`я ОСОБА_1 (позивача) придбано у постачальника ТОВ «Мелітопольське спеціалізоване управління № 100 «Стальконструкція» два будинки-битовки, інвентарні номери 125 і 135, ціною 10000 грн. кожен.

Згідно звіту про незалежну оцінку № Н-82 від 07.06.2016 року, оцінщики ПП «Інформ-служба», маючи повноваження на оцінку відповідно до сертифіката суб`єкта оціночної діяльності, виданого Фондом державного майна України від 30.01.2015р. № 72/15, свідоцтва про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів № 3420 від 04.07.2005 року Фонду Державного майна України, згідно кваліфікаційних свідоцтв маючи достатній фаховий рівень за напрямом оцінки майна «Оцінка об`єктів у матеріальній формі», які в ухвалі суду від 11.03.2016 року попереджені про кримінальну відповідальність за ст..ст. 384, 385 КК України, провели оцінку спірного майна станом на 07.06.2016 року.

За висновком оцінщиків, який зроблено після проведення візуального огляду, ринкова вартість спірного майна, яке розташоване на земельній ділянці з кадастровим номером НОМЕР_5 , становить всього 214010,00 грн., в тому числі: - огорожа (плити залізобетонні 16 штук, стовпи залізобетонні 18 штук, ворота металеві) вартістю 91409,00 гривень; - туалет на два очка з червоної цегли в кількості 16,0 м.куб. на суму 22826,00 грн.; - зливна яма бетон в кількості 9,0 м.куб. на суму 18285,00 грн.; - душ із червоної цегли в кількості 6,0 м.куб. вартістю 7329,00 грн.; - опалубко під залізобетонною огорожею з бетону в кількості 3.3 м,куб. вартістю 9141,00 грн.; - дві битовки вартістю по 31115,00 гривень кожна; - пісок 10 тонн вартістю 1350,00 грн.; - шість блоків бетонних вартістю 1440,00 грн.

Згідно ст..7 Закону України «Про судову експертизу» судово-експертну діяльність у кримінальному провадженні здійснюють державні спеціалізовані установи, а в інших випадках - також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом.

Суд, керуючись вказаною нормою Закону, приймає наведений висновок оцінщиків як належний і допустимий доказ та з цих підстав не приймає аргументи представника відповідача. Окрім того, іншими учасниками не наведені переконливі доводи та не надані інші докази, які б спростовували згадані висновки щодо фактичної наявності на земельній ділянці спірного майна саме в указаній кількості та вартості.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні підтвердив обставини закупівлі у приватних осіб та завезення ним за вказівкою ОСОБА_6 на земельну ділянку вказаних у висновку будівельних матеріалів, в тому числі морського піску і бетонних блоків, а також наймання ним трьох працівників та виконання робіт з установки битовок і будівництва вказаних об`єктів (огорожі з опалубком, туалету, зливної ями, душу). Стверджував, що в будівництві, яке відбувалося весною 2014 року, активну участь приймали сини померлого - ОСОБА_5 і ОСОБА_2 , а на той час його дружина ОСОБА_1 привозила їжу. Він за дорученням померлого закупляв у приватних осіб саме бувші у використанні будівельні матеріали - червону цеглу в кількості 5 тис. штук, залізобетонні блоки та стовпи і завозив на земельну ділянку. За всі будівельні матеріали та виконану роботу розраховувався з ним ОСОБА_6 , а ОСОБА_8 він на будівництві ніколи не бачив і гроші від нього не отримував. В судовому засіданні свідок схематично намалював розташування будівельних об`єктів, що відповідає даним, вказаним у висновку оцінщиків.

Допитаний свідок ОСОБА_12 підтвердив, що на земельній ділянці, яка розташована поблизу Азовського моря в с.Степанівка Перша Приазовського району Запорізької області, померлий ОСОБА_6 , з яким вони були в дружніх відносинах планував облаштувати місце для особистого з сім`єю (на той час той ще проживав із ОСОБА_1 ) відпочинку, для рибалки, на яку вони разом часто їздили. За його присутності на ділянку завезено 5 автомобілів морського піску, який куплений у приватних осіб та 2 автомобілі щеня. Весною 2014 року на ділянці вже було побудовано вигрібна яма, туалет, огорожа з плит, яма для води, стояли вагончики. Він ніколи не чув від ОСОБА_6 , що облаштовує ділянку для бізнесу із ОСОБА_8 , якого він знає.

У суду немає підстав не приймати до уваги покази вказаних свідків, які підтверджують придбання спірного майна подружжям під час їх спільного проживання та участь позивача і відповідачів ОСОБА_5 і ОСОБА_2 особистою працею в облаштуванні земельної ділянки, а також наміри померлого ОСОБА_6 при будівництві в подальшому використовувати земельну ділянку саме в інтересах сім`ї з дружиною ОСОБА_1 та синами.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні стверджував, що всі будівельні матеріали, окрім вагончиків, що використані на будівництві, він купував за власні кошти в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_10» м.Мелітополя, ФОП ОСОБА_9, так як планував із ОСОБА_6 облаштувати місце для відпочинку сім`ями та згодом для надання в оренду. Він також купив за власні кошти 2 вагончики, але так і не встановив на тій ділянці. Свідок зазначив, що він тільки оформляв покупку будівельних матеріалів за власні кошти, а хто і куди їх відвозив йому не відомо.

Покази цього свідка суд вважає суперечливими. Так як, на початку допиту він пояснив, що для воріт надав куплений за свої кошти метал, а ОСОБА_6 зробив з нього ворота. Згодом, після оголошення змісту товарного чека № 300 від 20.05.2013р. про покупку воріт вказав, що купив готові ворота, але чи встановлені вони на ділянці, не знає. Вказав, що ФОП ОСОБА_9 це чоловік, так як з ним спілкувався декілька разів по телефону. Хоча в дійсності згідно печатки ФОП, ім`я та по батькові ОСОБА_9 . Крім того, свідок пояснив, що він знає відповідача ОСОБА_3 давно, ще задовго до її знайомства із померлим ОСОБА_6 , що є підставою вважати їх відносини дружніми та покази свідка, який може бути заінтересованим у вирішенні спору на користь відповідача, які до того ж є суперечливими, - недостовірними.

Згідно товарних чеків №№ 113, 98, 320, 253, 68, 101, 325, 66, 300, 75 від 08.04.2013, 19.03.2013, 27.05.2013, 19.04.2013, 14.02.2013, 19.03.2013, 29.05.2013, 13.02.2013, 20.05.2013, 29.02.2013 року ФОП ОСОБА_9 , ОСОБА_8 придбав за готівку пісок 28 тонн, щебінь 16 тонн, плити 16 штук, цеглу 1750, одні ворота, 18 стовпів.

При цьому, в чеку про купівлю цегли, блоків і стовпів не вказано, що вони бувші у вжитку, що суперечить показам свідка ОСОБА_13 , які судом прийняті як достовірні.

На адвокатські запити Застрожнікової К.С. та Чеботар Н . А. ФОП ОСОБА_9 повідомила, що впродовж 2013 року ОСОБА_8 придбав у її магазині вказані будівельні матеріали, які були доставлені на його замовлення за адресою: земельна ділянка площею 0,12 га, розташована на території Степанівської Першої сільської ради Приазовського району Запорізької області.

Але, зазначена інформація не відповідає показам свідка ОСОБА_8 , який пояснив, що він тільки сплачував за товар, а куди його вивозили не знає. На підставі чого ФОП повідомляє, що товар вивезений саме на земельну ділянку за вказаною адресою, навіть зазначаючи її площу, є не зрозумілим і будь якими іншими належними доказами (товаротранспортні накладні, шляхові листи чи інше) не підтверджена.

Відтак, суду не надано переконливих доказів про те, що спірні будівельні матеріали належать ОСОБА_8 , а ОСОБА_6 планував використовувати земельну ділянку не в інтересах сім`ї та будівництво здійснювалось не за спільні кошти подружжя.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України.

Згідно з нормою статті 319 цього Кодексу власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У частині другій цієї статті визначається перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Виходячи з наведених норм закону є безпідставним аргумент представника відповідача Застрожнікової К.С. про те, що позивач не вірно обрала спосіб захисту свого права, бо відповідач ОСОБА_3 не заперечує, щоб позивач забрала із вказаної земельної ділянки один будиночок-битовку і користувалася ним.

Так, суду не надано доказів про те, що земельна ділянка, на якій розташовані будинки та інші вказані будівельні матеріали, належить тільки позивачу. За спадковою справою наявні чотири спадкоємці, які прийняли спадщину, в тому числі відповідачі ОСОБА_5 і ОСОБА_2 , які визнають позовні вимоги і взагалі, встановлено, що між ними і позивачем відсутній спір, тому в частині позовних вимог до цих відповідачів позовні вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно, судові витрати з них судом не будуть стягуватися.

Суд вважає вірним зазначення в позовних вимогах предметом спору саме будівельних матеріалів, які використані для побудови комунікаційних та інших споруджень, так як у сторін відсутні дозвільні документи на їх побудову, відсутні будь які проектні документи на будівництво. Тому вказані самовільно побудовані об`єкти є лише сукупністю будівельних матеріалів.

Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таке ж положення містить і норма статті 368 ЦК України.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Статтею 368 ЦК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю.

Пунктами 22, 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.

Із досліджених доказів судом встановлені обставини про те, що позивач ОСОБА_1 та померлий ОСОБА_6 перебували у шлюбі в період із 10.07.1982р по 20.04.2015 року, шлюбні відносини між ними були припинені 06.10.2014 року, на вказаній земельній ділянці наявне майно переліком та вартістю, вказаним вище у звіті про незалежну оцінку № Н-82 від 07.06.2016 року, яке придбане подружжям до 06.10.2014 року.

Сторонами суду не повідомлено про інші обставини щодо переліку та вартості майна, відповідні докази не надані.

За статтями 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (частина друга статті 372 ЦК України).

Отже, враховуючи наведені вимоги закону та встановлені обставини справи (придбання будівельних матеріалів і виконання робіт в період сумісного проживання подружжя за їх спільні кошти та в інтересах їх сім`ї), суд дійшов висновку про те, що спірне майно є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та померлого ОСОБА_6 , &#189; частка якого належить позивачу ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що спадкоємцями померлого, зокрема відповідачем ОСОБА_3 , яка діє в своїх та малолітньої доньки ОСОБА_4 інтересах, прийнята спадщина після померлого ОСОБА_6 , та нею не визнається право позивача на спірне майно.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації (ч.3 ст.358 ЦК України).

Згідно ст. 265 ЦПК України та з урахуванням п.13 Постанови № 14 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» резолютивна частина рішення повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають зі встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і залежно від характеру справи давати відповіді на інші питання, зазначені у процесуальному законі. Зокрема, має бути зазначено висновок суду по суті позовних вимог: які саме права позивача визнано або поновлено; конкретні дії, які відповідач повинен вчинити та на чию користь.

На підставі наведених норм закону та з урахуванням встановлених обставин позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на Ѕ частку у спільному сумісному майні та зобов`язання відповідача передати позивачу конкретне майно, заявлені до відповідача ОСОБА_3 , яка діє в своїх та малолітньої доньки інтересах, підлягають задоволенню. Захист права позивача є можливим у спосіб, визначений в позові, не суперечить вимогам ст..16 ЦК України.

Вирішення таким чином справи відповідає завданням цивільного судочинства, визначеним у ч.1 ст.2 ЦПК України і не суперечить інтересам малолітньої дитини ОСОБА_4 .

При подачі первісного позову із заявою про забезпечення доказів та уточнених вимог позивачем сплачено судового збору: 121,80 грн., 294,00 грн., 776,00 грн, що підтверджується відповідними квитанціями - №№ 9 і 8 від 29.04.2015 року, № 32 від 12.07.2016р. Витрати позивача на оцінку майна склали 3000,00 гривень, що підтверджується договором № Н-82 від 07.06.2016р., актом прийому-передачі виконаних робіт від 16.06.2016р. та квитанцією № 360710004 від 07.06.2016 року. Всього судові витрати складають 4191,80 гривень. Із яких 121,80 гривень позивачем сплачено на забезпечення доказів при подачі позову до первісного відповідача ОСОБА_6 та які не підлягають стягненню із залученого відповідача ОСОБА_3 , згідно ст..141 ЦПК України. Таким чином, слід стягнути із відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 на відшкодування судових витрат 4070,00 гривень.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 18, 76-83, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

позовні вимоги ОСОБА_1 до відповідачів: ОСОБА_3 , яка діє від свого імені та як законний представник малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , треті особи: виконавчий комітет Мелітопольської міської ради Запорізької області, Приазовська районна державна адміністрація Запорізької області про поділ сумісного майна подружжя задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_7 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) право власності на Ѕ частку спільного сумісного майна подружжя та зобов`язати ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 , місце проживання: АДРЕСА_2 ), яка діє від свого імені та як законний представник малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передати у користування ОСОБА_1 наступне майно:

-будинок-битовку вартістю 31115,00 гривень, який знаходиться на земельній ділянці площею 0,1200 га, розташованій на території Степанівської Першої сільської ради, належній на праві власності померлому ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6 ;

-5 (п`ять) тонн піску вартістю 675,00 гривень, який знаходиться на земельній ділянці площею 0,1200 га, розташованій на території Степанівської Першої сільської ради, належній на праві власності померлому ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6 ;

-3 (три) бетонних блока, вартістю 720 грн., які знаходяться на земельній ділянці площею 0,1200 га, розташованій на території Степанівської Першої сільської ради, належній на праві власності померлому ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6 .

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_7 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) право власності на Ѕ частку будівельних матеріалів, використаних у будівництві опалубки під залізобетонну огорожу, залізобетонної огорожі з металевими воротами, туалету, зливної ями, душу, а саме: на 8 (вісім) залізобетонних плит, на 8 (вісім) залізобетонних стовпів, на Ѕ частку металевих воріт, на 1500 (одна тисяча п`ятсот) штук червоної цегли, яка була використана у будівництві туалету та душу, а також на 2 (дві) тонни піску, 1 (одну) тонну цементу і 1 (одну) тонну щебня, які було використано на бетонування Ѕ частини зливної ями та опалубку під залізобетонну огорожу, в об`ємі 6,15 м.куб, всього на суму 74495 (сімдесят чотири тисячі чотириста дев`яності п`ять) гривень 00 коп.

В іншій частині вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_7 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати у розмірі 4070 (чотири тисячі сімдесят) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Приазовський районний суд Запорізької області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана на рішення суду протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 10 червня 2019 року.

Суддя О.П. Пантилус