Житомирський апеляційний суд
Справа №2-1477/12 Головуючий у 1-й інст. Слюсарчук Н. Ф.
Категорія 48 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Миніч Т.І.

суддів: Талько О.Б.,

Шевчук А.М.

секретаря судового засідання Ковальської Я.В.,

з участю сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 09 квітня 2013 року, постановлену під головуванням судді Слісарчук Н.Ф. у м.Житомирі

у цивільній справі №2-1477/12 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , за участю третіх осіб ОСОБА_4 , ПАТ «Сведбанк» в особі Житомирського відділення №2 АТ «Сведбанк» про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и в:

У вересні 2010 року ОСОБА_2 звернулася до суду з названим позовом. В обгрунтування заявлених вимог зазначала, що перебувала із відповідачем у шлюбі з 19 грудня 2003 року. За час шлюбу за спільні кошти вони придбали наступне майно: квартиру АДРЕСА_1 відповідно до договору купівлі-продажу від 22.06.2005 р., будинок АДРЕСА_2 . Зазначене майно було зареєстроване в КП Житомирське обласне міжміське БТІ на ім`я відповідача. Крім того, за час шлюбу істотно збільшилися у своїй вартості за рахунок особистих коштів позивача будинок АДРЕСА_3 , земельна ділянка по АДРЕСА_3 площею 0,2500 га. та земельна ділянка площею 0,06373 га. за адресою АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

З урахуванням викладеного, просила визнати вказане вище майно спільною сумісною власністю подружжя та виділити у приватну власність:

- позивачу - квартиру АДРЕСА_1 , будинок АДРЕСА_3 та земельну ділянку по АДРЕСА_3 площею 0,2500 га.;

- відповідачу - будинок АДРЕСА_2 , земельна ділянку площею 0,06373 га. за адресою АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Під час розгляду справи сторонами укладено мирову угоду, за умовами якої вони визнали, що все вищеперераховане майно є спільно нажитим майном під час шлюбу між ними. Сторони домовилися поділити спільно нажите майно, та виділити позивачу у приватну власність квартиру АДРЕСА_1 , будинок АДРЕСА_3 та земельну ділянку по АДРЕСА_3 площею 0,2500 га. Відповідачу виділити у приватну власність будинок АДРЕСА_2 , земельну ділянку площею 0,06373 га. за адресою АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Визнати недійсним з моменту затвердження судом мирової угоди правовстановлюючі документи на право власності відповідача на квартиру АДРЕСА_1 , зареєстровані на його ім`я за №10575294 від 23.06.2005 року в КП Житомирське обласне міжміське БТІ. Решту позовних вимог залишити без розгляду. Судові витрати між сторонами не розподіляти.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 09 квітня 2013 року визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , за якою судом вирішено:

1. Визнати спільно нажитим під час шлюбу між сторонами майном :

- квартиру АДРЕСА_1 ;

- будинок АДРЕСА_2 ;

- будинок АДРЕСА_3 ;

- земельну ділянку площею 0,2500 га, яка розташована по АДРЕСА_3 ;

- земельну ділянку площею 0,06373 га., яка розташована за адресою

АДРЕСА_4 . Виділити ОСОБА_2 у приватну власність та визнати за нею право власності на:

- квартиру АДРЕСА_1 ;

- будинок АДРЕСА_3 ;

- земельну ділянку площею 0,2500 га., яка розташована по АДРЕСА_3 ;

3. Виділити ОСОБА_3 у приватну власність та визнати за ним право власності на:

- будинок АДРЕСА_2 ;

- земельну ділянку площею 0,06373 га., яка розташована за адресою АДРЕСА_2

4. Визнати недійсним з моменту затвердження мирової угоди правовстановлюючі документи на право власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 , зареєстровані на його ім`я за №10575294 від 23.06.2005 р. в КП Житомирське обласне міжміське БТІ.

5. Решту позовних вимог залишити без розгляду.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного нажитого майна подружжя закрито.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , яка не брала участі у розгляді справи, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить скасувати зазначену ухвалу суду першої інстанції, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. В обгрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що 06.04.2007 року між нею та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_3 і земельної ділянки площею 0,25 га. за тією ж адресою, які були предметом мирової угоди. Тобто, належне їй майно оспорюваною ухвалою передано у власність позивачці. Проте згоди на відчуження нерухомого майна вона не надавала. Оскаржуваною ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 09.04.2013 року вирішено питання про її права без залучення її до участі у розгляді справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах, визначених ст.367 ЦПК України, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Затверджуючи мирову угоду, суд першої інстанції виходив з відповідності її умов вимогам закону. Однак такий висновок суду є помилковим.

Так, статтею 175 ЦПК України в редакції на час постановлення оскаржуваної ухвали передбачено, що мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов`язків сторін та предмета позову. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну заяву. Якщо мирову угоду або повідомлення про неї викладено в адресованій суду письмовій заяві сторін, ця заява приєднується до справи. До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення. У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд.

В даному випадку з матеріалів справи вбачається, що 06.04.2007 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу, за яким остання придбала житловий будинок АДРЕСА_3 і земельну ділянку площею 0,25 га. за тією ж адресою, що належали відповідачу.

Визнаючи мирову угоду, укладену між сторонами, суд 09.04.2013 року передав зазначене нерухоме майно ОСОБА_2 у приватну власність та визнав за нею право власності на нього.

При вирішенні питання щодо затвердження мирової угоди судом не було враховано, що спірний об`єкт нерухомості вже не належить відповідачу на праві приватної власності, оскільки був проданий останнім ОСОБА_1 ще 06.04.2007 року за договором купівлі-продажу.

Таким чином судом були порушені майнові права та інтереси ОСОБА_1 , яка участі у розгляді справі не брала.

Виходячи із наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена із порушенням норм чинного матеріального та процесуального законодавства, а тому відповідно до положень ст.379 ЦПК України підлягає скасуванню із направленням справи для продовження її розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 268,367,368,374,379,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 09 квітня 2013 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді