Постанова

Іменем України

24 липня 2019 року

м. Київ

справа № 485/2012/15-ц

провадження № 61-11169св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач),

Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

представник позивача - Сокуренко Наталія Вікторівна,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 22 грудня 2015 року у складі судді Лисенко М. Є. та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 27 травня 2016 року у складі колегії суддів: Серебрякової Т. В., Самчишиної Н. В., Галущенка О. І.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором надання банківських послуг.

Позовна заява мотивована тим, що 27 жовтня 2008 року між закритим акціонерним товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ЗАТ КБ «ПриватБанк»), правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», і ОСОБА_1 було укладено договір про надання банківських послуг, за умовами якого банк надав позичальнику 12 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, із строком повернення, що відповідає строку дії картки.

Взятий на себе обов`язок банк виконав належним чином, в той час, як позичальник ОСОБА_1 належним чином своїх договірних зобов`язань не виконала, у зв`язку із чим станом на 31 серпня 2015 року утворилась заборгованість у загальному розмірі 46 827 грн 88 коп., з яких: 17 640 грн 14 коп. - заборгованість за кредитом, 21 859 грн 25 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 4 622 грн 40 коп. - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн - штрафу (фіксована частина) та 2 206 грн

09 коп. - штрафу (процентна складова).

Посилаючись на викладені обставини, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 46 827 грн 88 коп.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області

від 22 грудня 2015 року позовну заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» залишено без задоволення.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що не встановлено порушення прав позивача діями відповідача, оскільки рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 16 грудня

2014 року, яке набрало законної сили, ухваленим у спорі між тими ж сторонами щодо того ж договору встановлено, що відповідач заяву про отримання кредиту не підписувала, тому спірний договір є неукладеним.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 27 травня 2016 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» відхилено. Рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Судове рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що враховуючи положення частин першої та четвертої статті 202, частини третьої статті 203, частини другої статті 207 ЦК України та обставини, встановлені судовим рішенням у попередній цивільній справі щодо того, що відповідач

ОСОБА_1 не виявляла свою волю на укладення договору про надання банківських послуг і не підписувала його, апеляційний суд вважав, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог, оскільки немає правових підстав для покладення на відповідача відповідальності за договором, який вона не підписувала.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у червні 2016 року,

ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просило скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу до суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 липня 2016 року відкрито касаційне провадження у цій справі за касаційною ПАТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У лютому 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

У червні 2019 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана судді-доповідачу.

Ухвалою Верховного Суду від 10 липня 2019 року справу за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості призначено до судового розгляду.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди не з`ясували хто саме здійснював погашення заборгованості 22 липня 2011 року та 31 серпня

2011 року, не дослідив порушення при проведенні експертизи щодо відібрання експериментальних зразків, не врахував, що не було заявлено позов про визнання кредитного договору недійсним, невірно застосував норми матеріального права.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У вересні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшло заперечення ОСОБА_1 на касаційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» у яких зазначено, що доводи касаційної скарги є безпідставними та необґрунтованими, а оскаржувані судові рішення ухвалено у відповідності до вимог законодавства України.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що 27 жовтня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та від імені

ОСОБА_1 було укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання заяви позичальника, в якій зазначено, що вона разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 вищеназваний договір (а. с. 10).

Відповідно до умов вищевказаного договору позичальник отримала кредитні кошти в розмірі 12 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку Універсальна Gold, з базовою процентною ставкою 30 % в місяць із розрахунку 360 днів у році, із строком повернення, що відповідає строку дії картки (а. с. 10).

У заяві від 27 жовтня 2008 року, яка є складовою частиною договору про надання банківських послуг, містяться два підписи від імені позичальника на зворотній стороні заяви: у графі «Клиент - «Подпись» (поряд з рукописним записом «27.10.2008») та у графі «Подпись клиента» в розділі «Отметки банка».

Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області

від 16 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 19 лютого 2015 року, було відмовлено банку у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 кредитної заборгованості за договором від 27 жовтня 2008 року у розмірі 39 252 грн

08 коп., яка виникла станом на 30 червня 2014 року.

Вищевказаними судовими рішеннями встановлено, що відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи від 17 листопада 2014 року за № 1703 рукописні записи у розділах «Персональные данные», «Контактная информация», «Информация о трудоустройстве», «Дополнительные сведения», Информация о доходах/расходах», «Клиент», «Дата», «Банковские услуги (заполняется банком)», крім слова «Gold» та в розділах «Отметки банка» в графах «Дата открытия счета», «Дата выдачи карты и ПИН-конверта», а також підписи у графі «Клиент - «Подпись» (поряд з рукописним записом «27.10.2008»), в графі «Подпись клиента» в розділі «Отметки банка» в заяві 079855610 про надання кредитного ліміту від імені ОСОБА_1 , датованої 27 жовтня 2008 року, виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із частиною першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (стаття 11 ЦК України).

Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права і обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

За змістом статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з частиною четвертою статті 10 ЦПК України 2004 року суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджає про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 60 ЦПК України 2004 року встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Установивши, що рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 16 грудня 2014 року було встановлено, що договір про надання банківських послуг від 27 жовтня 2008 року ОСОБА_1 не підписувала, що підтверджується висновком судової почеркознавчої експертизи, суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки на виконання загальних засад цивільного судочинства щодо змагальності сторін, рівності їх прав щодо подання доказів та доведеності перед судом їх переконливості, доведення тих обставини, на які сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, позивач під час розгляду справи не спростував наведених вище доводів відповідача належними і допустимими доказами та не виконав покладеного на нього процесуальним законом обов`язку доведення факту підписання поручителем договору поруки і спростування його заперечень цього факту, підтверджених письмовим доказом (висновком почеркознавчого дослідження), який будь-яким іншим доказом не спростовано.

Доводи касаційної скарги банку щодо необґрунтованості висновку почеркознавчого дослідження не ґрунтуються на об`єктивних даних та не підтверджуються належними і допустимими доказами. Під час розгляду справи, як в суді першої інстанції, так і при апеляційному розгляді справи, представниками банку на спростування наданого відповідачем почеркознавчого дослідження не заявлялось жодного клопотання, в тому числі про призначення і проведення судової почеркознавчої експертизи.

Інші доводи, наведені на обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування постановлених у справі судових рішень, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржниками норм матеріального та процесуального права і зводяться до переоцінки встановлених судом обставин, що в силу вимог статті 400 ЦПК України виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції. Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді апеляційної інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Отже, рішення суду першої та ухвала суду апеляційної інстанцій ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 22 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 27 травня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович