Справа № 487/1235/19
Провадження № 2/487/1183/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2019 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді Сухаревич З.М., за участю секретаря судового засідання Гладкої К.М., позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

15.02.2019 року ОСОБА_1 звернулася до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій, посилаючись на відсутність можливості реалізувати своє право володіння, користування та розпорядження своїм майном, просить суд: визнати ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що вона є власником частки квартири АДРЕСА_2 . В зазначеній квартирі зареєстрований відповідач ОСОБА_1 . Фактично він у зазначеному житловому приміщенні не проживає з 2015 року, житловою площею не користується без поважних причин, обов`язки, які витікають з договору найму житлового приміщення не виконує, витрати, пов`язані з оплатою житлово- комунальних послуг не несе.

Зазначена справа перебувала в провадженні судді Заводського районного суду м. Миколаєва Біцюка А.В.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.05.2019 року, головуючим суддею по зазначеній справі призначено Сухаревич З.М.

Ухвалою від 13.05.2019 року зазначену справу суддею Сухаревич З.М. прийнято до розгляду, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав зазначених у позові, просила позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про час, місце та день розгляду справи були повідомлені належним чином, відзив до суду не надав, у зв`язку з чим справа розглядалась відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України.

Заслухавши позивача, пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником 1/2 частки квартири АДРЕСА_3 , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 12.12.1996 року та договору дарування від 06.08.2008 року посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Юрловою Т.Г.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3. є власником 1/2 частки квартири АДРЕСА_3 , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 12.12.1996 року.

Відповідно до довідки ЖКП ММР «Бриз» ЖЕК №2 № 653 від 22.11.2018 р. у спірному будинку зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1., ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3., ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у спірній квартирі не проживає з 2015 року, витрати по утриманню квартири не несе, що підтверджується актом про непроживання, складеним ЖКП «Бриз» ЖЕК№2.

Свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснили, що знайомі з позивачкою та її родиною. Її син - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 не проживає в квартирі АДРЕСА_3 близько трьох років, його речі в квартирі відсутні.

Статтею 55 Конституції України гарантується судовий захист прав і свобод людини і громадянина. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на повагу до приватного і сімейного життя і зазначено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до положень ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 383 ЦК України визначено, що власник жилого будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і має право розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкоду здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Права власника житлового приміщення також визначені ст. 150 ЖК України, зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

У відповідності до ст. 156 ч. 1 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Частиною 1 статті 405 ЦК України встановлено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Згідно ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі йог відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Оскільки між позивачкою та відповідачем відсутні будь-які договірні відносини з приводу користування житловим приміщенням, останній не проживає та не користується квартирою АДРЕСА_3 понад рік, суд вважає, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 втратив право користування жилим приміщенням у спірній квартирі.

Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 282, 352, 354-355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_3 .

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 23.07.2019 року.

Суддя: З.М.Сухаревич