ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/7198/13-ц Номер провадження 22-ц/814/2532/19Головуючий у 1-й інстанції Андрієць Д. Д. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Бутенко С.Б.

Суддів: Обідіної О.І., Прядкіної О.В.

за участю секретаря: Кальник А.М.

розглянув в м. Полтаві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15 серпня 2019 року у складі судді Андрієць Д.Д.

у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У серпні 2013 року представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом, в якому просив в рахунок погашення заборгованості відповідачів за кредитним договором № PLRHGA00000737 від 01.08.2007 року в розмірі 32 223,11 доларів США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 02.08.2013 року складає 257 462,67 грн., звернути стягнення на квартиру загальною площею 50,50 кв.м., житловою площею 28,40 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки згідно договору іпотеки № PLRHGA00000737 від 01.08.2007 р. Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідачів договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки, а також виселити відповідачів та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у вказаній квартирі зі зняттям з реєстраційного обліку у територіальному органі державної міграційної служби України, до повноважень якого входять питання громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаної квартири.

Заочним рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28 травня 2014 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено в повному обсязі.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 вересня 2014 року вказане заочне рішення скасовано та призначено справу з викликом сторін.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 15 квітня 2015 року, позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» залишено без задоволення.

Ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 вересня 2015 року скасовано рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23 лютого 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 15 квітня 2015 року, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

В листопаді 2017 року ОСОБА_2 подав до суду позов до ПАТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним іпотечного договору, який ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 листопада 2019 року прийнято до спільного розгляду та об`єднано в одне провадження з первісним позовом.

В січні 2019 року представник АТ КБ «ПриватБанк», яке є правонаступником ПАТ КБ «ПриватБанк», звернувся до суду з заявою про зміну позовних вимог, в якій просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період з 22.08.2015 року по 16.01.2019 року за кредитним договором № PLRHGA00000737 від 01.08.2007 року у розмірі 19541,32 доларів США, що за курсом 28,16 відповідно до службового розпорядження НБУ від 16.01.2019 року складає 550 283,57 грн., а також понесені судові витрати.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18 квітня 2019 року прийнято до розгляду уточнену позовну заяву АТ КБ «ПриватБанк», вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення за заявою позивача залишено без розгляду.

Роз`єднано позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та позовні вимоги ОСОБА_2 до АТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним іпотечного договору, позов ОСОБА_2 виділено в самостійне провадження.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15 серпня 2019 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № PLRHGA00000737 від 01.08.2007 в розмірі 19541,32 доларів США, що станом на 16.01.2019 року еквівалентно 550 283,57 грн.

Вирішено питання судових витрат. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2689,33 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що вимоги позивача підтверджуються належними доказами та не були спростовані відповідачем.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу та, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» відмовити в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Згідно частин першої, другої, четвертої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (пункти 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України).

Судом по справі встановлено, що 01 серпня 2007 року між банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № PLRHGA00000737, за умовами якого банк зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти шляхом надання готівки через касу на строк з 01 серпня 2007 року до 01 серпня 2017 року включно у виді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 27500 доларів США на наступні цілі: споживчі у розмірі 25000 доларів США, а також у розмірі 2500 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та відповідно порядку, передбаченого п.п. 2.1.3, 2.2.7 договору зі сплатою за користування кредитом відсотків в розмірі 0,920% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагорода за надання фінансового інструменту в розмірі 1,50% від суми виданого кредиту в момент видання кредиту, щомісяця в період сплати в розмірі 0,20% від суми виданого кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2 договору. Періодом сплати вважається період з 25 по 30 число кожного місяця, щомісячний платіж становить 397,12 доларів США.

Забезпеченням виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором виступає двокімнатна квартира загальною площею - 50,50 кв.м, житловою площею - 28,40 кв.м, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а також всі інші види застави, іпотеки, поруки і т.п., надані банком з метою забезпечення зобов`язань за договором. При порушенні позичальником зобов`язань по погашенню кредиту, передбачених п.п. 1.1, 2.2.4, 2.3.3 договору, позичальник сплачує Банку відсотки за користування кредитом в розмірі 2,40% на місяць, нараховані на суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

01 серпня 2007 року між ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ЗАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір іпотеки № PLRHGA00000737 та 02 серпня 2007 року з ТДВ «СК «Кредо» договір страхування майна № PLRHGA000467919.

02 серпня 2007 року між ОСОБА_1 та ТДВ «СК «Кредо» укладено договір особистого страхування № PLRHGA00046792.

Оригінали вказаних договорів були досліджені судом першої інстанції в судовому засіданні.

Звертаючись до суду з заявою про зміну позовних вимог від 22.01.2019 року, представник АТ КБ «ПриватБанк», не вимагаючи при цьому стягнення з боржника заборгованості за тілом кредиту, що за наданим суду розрахунком заборгованості станом на 16 січня 2019 року складало 21559,60 доларів США, просив про стягнення з відповідача ОСОБА_1 лише заборгованості по відсоткам за користування кредитом в період з 22.08.2015 року по 16.01.2019 року у сумі 19541,32 доларів США.

Задовольняючи частково такі вимоги банку, суд першої інстанції виходив з того, що свій обов`язок з повернення кредиту відповідач не виконав, що підтверджується як розрахунком заборгованості, так і банківською випискою по рахунку, а вказані докази підтверджують обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення заборгованості в межах строку кредитування, який закінчився 01 серпня 2017 року.

Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції повною мірою погодитись не може з огляду на наступне.

Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статей 526, 530, 610, 611, 612 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, зміна умов зобов`язання.

За нормами частини другої статті 1054, частини другої статті 1050 ЦК України наслідком порушення позичальником обов`язку повернути кредит частинами (з розстроченням), у разі прострочення повернення чергової частини, є право кредитора (банку) вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такого правового висновку у подібних правовідносинах дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року, в справі № 444/9519/12, провадження № 14-10 цс 18.

Пославшись на вказану правову позицію Великої Палати Верховного Суду, суд першої інстанції не звернув уваги, що 18 травня 2013 року ПриватБанк надіслав ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вимогу від 07.05.2013 р. № 30.1.0.0/2-093 про дострокове повернення кредиту за договором № PLRHGA00000737 від 01.08.2007 р. на підставі статей 1054, 1050 ЦК України та встановив новий строк повернення кредиту, що не заперечувалось представниками сторін. Отже, банк скористався своїм правом, внаслідок чого строк виконання боржником зобов`язання за кредитним договором було змінено.

Також 13 серпня 2013 року банк подав до суду позов про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборгованості за вказаним кредитним договором станом на 02.08.2013 року загальною сумою 32223,11 доларів США, у тому числі - 21470,82 доларів США заборгованості за кредитом, 2527,42 доларів США заборгованості по процентам за користування кредитом, 550 доларів США заборгованості по комісії за користування кредитом, 6110,64 доларів США пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, а також штрафів - 31,29 доларів США - фіксована частина, та 1532,94 доларів США - процентна складова шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, що також свідчить про сплив строку кредитування на час виникнення спірних правовідносин та пред`явлення позивачем вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_1 процентів за користування кредитом за період з 22 серпня 2015 року по 16 січня 2019 року.

Оскільки з пред`явленням до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти припинилось, заявлені АТ КБ «ПриватБанк» вимоги є безпідставними і не підлягають до задоволення.

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України право на судовий захист особа має у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Суд розглядає справи з дотриманням принципу диспозитивності - не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, що є одним із основних принципів цивільного судочинства (статті 2, 13 ЦПК України).

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до помилкового вирішення справи.

За вказаних обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням по справі нового рішення про відмову у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення процентів за кредитним договором за безпідставністю.

Враховуючи відсутність факту порушення прав позивача на отримання заявлених процентів за договором та необґрунтованість позовних вимог, доводи апеляційної скарги відповідача щодо пропуску банком строку позовної давності колегією суддів не розглядаються.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15 серпня 2019 року - скасувати.

Постановити по справі нове рішення, яким у задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: С.Б. Бутенко

Судді: О.І. Обідіна

О.В. Прядкіна