Cправа № 324/2066/19
Провадження № 2/324/825/2019
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.12.2019 м.Пологи

Суддя Пологівського районного суду Запорізької області Іванченко М.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки повного розрахунку при звільненні,

в с т а н о в и в:

До Пологівського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій позивач просить відстрочити позивачу сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі; стягнути з відповідача на її користь (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) заборгованість по заробітній платі за період з березня 2017 року по липень 2017 року в розмірі 24848,58грн.; стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку у розмірі 131964грн. станом на 2.12.2019 та стягувати по день ухвалення судом рішення.

Позовна заява подана з порушенням вимог ст.177 ЦПК України.

Відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивачем до вказаної позовної заяви не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, а безпосередньо в позові викладено клопотання про відстрочення сплати судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, посилаючись на свій майновий стан. В обґрунтування вимог щодо відстрочення сплати судового збору позивач зазначає, що їй тривалий час не виплачувалась заробітна плата, а саме з березня 2017 року по липень 2017 року, що змусило її займати гроші для придбання продуктів харчування і сплати житлово-комунальних платежів.

Згідно з п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові №310/4518/16 (провадження № 12-301гс18) від 30.01.2019 дійшла до висновку про те, що за змістом приписів статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та статей 1, 2 Закону України від 24 березня 1995 року №108/95-ВР «Про оплату праці» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно додержавних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати.

Пільга щодо сплати судового збору, передбачена п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Таким чином, пільги щодо сплати судового збору, передбачені п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», на вимоги позивача щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, не поширюються.

Як вимогами ст.136 ЦПК України, так і положеннями ст.8 Закону України «Про судовий збір» визначено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати.

Згідно роз`яснень, що містяться в п.29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 №10 відповідно до ст.8 Закону України №3674-VI єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи. Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі ст.10 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджає сплаті ним судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

На підтвердження доводів щодо свого незадовільного майнового стану на час звернення із позовом до суду позивачем не надано до суду жодного доказу, тому суд позбавлений можливості визначити, чи перешкоджає майновий стан позивача сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі, та відповідно прийняти рішення про відстрочення сплати судового збору. Позивач в позові посилається на те, що їй не виплачувалася заробітна плата з березня 2017 року по липень 2017 року. Проте, судом має враховуватись майновий стан позивача за рік, що передував року подання позову, тобто 2018 рік, жодних відомостей та доказів, що розмір судового збору за подання даного позову перевищує 5% розміру річного доходу позивача за 2018 рік до суду подано не було, як і не подано жодного документу про розмір доходу позивача за 2018 рік.

Таким чином, вимоги позивача про відстрочення сплати судового збору не підтверджені належними доказами відповідно до ст.136 ЦПК України щодо майнового стану, а тому у задоволені клопотання позивача має бути відмовлено.

Згідно п.1.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою - підприємцем ставка судового збору встановлюється у розмірі 1 відсотку від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2019 встановлений в розмірі 1921грн.

В позовній заяві позивачем вказана ціна позову - 156812,58грн., з яких середній заробіток за час затримки розрахунку становить 131964грн.

Таким чином, позивач має сплатити судовий збір за вимогу про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, зазначену в позові, у розмірі 1 відсотку від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в розмірі 1319,64грн., та надати до суду платіжний документ про сплату судового збору у вказаному розмірі.

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

У зв`язку із порушенням вимог ст.177 ЦПК України дану позовну заяву необхідно залишити без руху та запропонувати позивачеві усунути вказані порушення шляхом надання до суду платіжного документу про сплату судового збору у зазначеному розмірі, у зв`язку із цим позивачеві слід надати строк для усунення зазначених порушень.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 177, 185, 260, 261 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки повного розрахунку при звільненні, залишити без руху, надавши позивачеві строк в сім днів, з дня отримання копії даної ухвали, для усунення зазначених недоліків.

У випадку не усунення недоліків у вказаний строк, позовну заяву вважати неподаною і повернути позивачеві.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя: М.В. Іванченко