Постанова

Іменем України

31 липня 2019 року

м. Київ

справа № 592/9879/16-ц

провадження № 61-29735св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Третя Сумська державна нотаріальна контора, комунальне підприємство «Сумське міське бюро технічної інвентаризації»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ковпаківського районного суду

м. Суми, у складі судді Труханової Л. М., від 05 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області, у складі колегії суддів: Левченка Т. А., Кононенко О. Ю., Собини О. І., від 19 вересня 2017 року.

Короткий зміст позовної заяви та її обґрунтування

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Третя Сумська державна нотаріальна контора, комунальне підприємство «Сумське міське бюро технічної інвентаризації», про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, виключення відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що йому та ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на праві спільної часткової власності

по 1/2 частині кожному належав житловий будинок з господарськими спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Належну ОСОБА_5 1/2 частину вказаного домоволодіння успадкували ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 1/6 частині кожний. Вказав, що при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 вересня

2016 року до складу спадкового майна безпідставно були включені тамбур «а-1», прибудова «а3», убиральня «И», сарай «К», оскільки станом на час відкриття спадщини спадкодавець ОСОБА_5 не набув права власності на зазначені прибудови та господарські приміщення, так як в установленому законом порядку вони не були введені в експлуатацію та свідоцтва про право власності на них не видавалось.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд визнати частково недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 вересня 2016 року, видані на ім`я ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , у частині отримання ними права власності на прибудову «а3», яка складається із: коридору 1-7, площею 4,4 кв. м; кухні 1-8, площею 10,5 кв. м, ванної кімнати 1-9, площею 4,6 кв. м; тамбуру «а1» (І-ІІ), площею 1,8 кв. м, сараю «К» та вбиральні «И», що знаходяться за адресою:

АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 липня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що при видачі відповідачам свідоцтв про право на спадщину нотаріус діяв у межах своїх повноважень на підставі наданих спадкоємцями документів. Довідка-характеристика, видана комунальним підприємством «Сумське міське бюро технічної інвентаризації», не містила даних про самочинне будівництво, заборон на спірні об`єкти не існувало. Позивачем не доведено порушення відповідачами його прав на спірне нерухоме майно.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 19 вересня 2017 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_6 відхилено, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, зазначивши при цьому, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що спірні приміщення та господарські будівлі є його особистою власністю, отже ним не доведено порушення відповідачами його прав внаслідок видачі їм свідоцтва про право на спадщину. Суд апеляційної інстанції зауважив, що позивач не позбавлений можливості звернутися до суду з відповідним позовом про поділ спірного будинку.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та доводи особи, яка її подали

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги зводяться до того, що судом апеляційної інстанції не взято до уваги, що спірні споруди та господарські будівлі були побудовані позивачем за його особисті грошові кошти, внаслідок чого загальна площа будинку була збільшена з 128,9 кв. м до 144,6 кв. м. Спірні об`єкти були лише прийняті в експлуатацію на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 09 вересня 2009 року № 1035, проте право власності на них у встановленому законом порядку не набуто. На час смерті спадкодавець ОСОБА_5 був співвласником 1/2 частини будинку площею 128,9 кв. м. Суди попередніх інстанцій неправильно застосували положення

статті 186 ЦК України.

Короткий зміст відзиву (заперечення) на касаційну скаргу

У запереченні на касаційну скаргу представник відповідачів адвокат Коломієць Д. М. просить касаційну скаргу відхилити, а судові рішення залишити без змін.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження за поданою касаційною скаргою.

Статтею 388 ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року

№ 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - ЦПК України), який набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Пунктом 4 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

10 червня 2019 року справу розподілено судді-доповідачу.

Ухвалою Верховного Суду від 24 липня 2019 року справу призначено до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ОСОБА_1 та ОСОБА_5 є рідними братами та успадкували після смерті матері ОСОБА_7 у рівних частках по 1/2 частині житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою:

АДРЕСА_1 , жилою площею 67,0 кв. м, з надвірними будівлями: сарай «Б», вбиральня «В», сарай «Г», погріб «Д», огорожа № 1-3, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом

від 20 вересня 1994 року (а. с. 25).

Спірне домоволодіння знаходиться на земельній ділянці, яка була виділена для індивідуального будівництва рішенням Сумської міської ради від 05 липня 1957 року за № 756, площею 594 кв. м (а. с. 61).

Після прийняття спадщини між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 склався фактичний порядок користування спірним домоволодінням, згідно якого ОСОБА_1 зі своєю сім`єю займав наступні приміщення: 1 - сіни, площею 5,6 кв. м, 1-1 - коридор, площею 8,6 кв. м, 1-2 - ванну кімнату, площею

11,4 кв. м, 1-4 - житлову кімнату, площею 18,2 кв. м, 1-6 - кухню, площею 12,5 кв. м. Таким чином, ОСОБА_1 займав загальну площу спірного домоволодіння 56,3 кв. м, житлову площу - 18,2 кв. м.

ОСОБА_5 зі своєю сім`єю займав наступні приміщення: 2-1 - кухню, площею 8,2 кв. м, 2-2 - коридор, площею 6,0 кв. м, 1-3 - житлову кімнату, площею 8,1 кв. м, 1-5 - житлову кімнату, площею 8,3 кв. м, 2-3 - житлову кімнату, площею 19,4 кв. м, 2-4 - житлову кімнату, площею 13,0 кв. м. Таким чином, ОСОБА_5 займав частину спірного домоволодіння загальною площею 63,0 кв. м., жилою площею - 48,8 кв. м.

Рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 05 квітня

2011 року № 242 «Про збереження господарських споруд, будівель та прибудов до приватних житлових будинків садибного типу, що були споруджені до 01 січня 2008 року на території міста Суми» на підставі заяви співвласників ОСОБА_1 та ОСОБА_5 вирішено зберегти господарські споруди, будівлі та прибудови до приватних житлових будинків садибного типу, що були споруджені до 01 січня 2008 року на території м. Суми, згідно з додатком. У пункті 87 додатку до рішення виконавчого комітету міської ради зазначений житловий будинок АДРЕСА_1 та найменування господарських споруд, будівель та прибудов, що зберігаються, зокрема: прибудова літ. «а3», тамбур літ. «а1», сіні літ. «а2», сараї літ. «К», «Ж», гараж літ. «Е», вбиральня літ. «И», душ літ. «З», переплановані приміщення в будинку 1-6, 1-2 (а. с. 36-37).

Зазначені обставини встановлені рішенням Апеляційного суду Сумської області від 30 квітня 2013 року у справі № 1806/7099/12, яким було відмовлено у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , виконавчого комітету Сумської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 05 квітня 2011 року № 242.

Згідно технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1 , виготовленого комунальним підприємством «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» 19 травня 2011 року, слідує, що домоволодіння складається з наступних приміщень: житловий будинок, позначений на плані літ. «А-1», житлові прибудови - «А1-1», «А-2-1», тамбур - «а-1», прибудови - «а-2», «а-3», вбиральня - «И», «М», сараї - «Б», «Ж», «К», душ - «З», «Л», погріб - «Д», гараж - «Е». Збудовано самовільно убиральню, що на плані зображено літ. «М» (а.с. 33-35).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , після його смерті відкрилась спадщина, в тому числі на 1/2 частини спірного домоволодіння

(а. с. 81).

Відповідно до довідки-характеристики від 16 червня 2016 року № 421023, виданої комунальним підприємством «Сумське міське бюро технічної інвентаризації», по АДРЕСА_1 розташовані будівлі і споруди, загальною площею 144,6 кв. м. Самочинно збудоване майно відсутнє. Реконструкція не проводилась. За рахунок внутрішнього перепланування житлова площа збільшилась на 27,1 кв. м; збудовані сараї літ. «К» та літ. «Ж», гараж літ. «І», убиральня літ. «И» - рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 05 квітня 2011 року. Право власності станом на 20 грудня 2012 року зареєстроване за ОСОБА_5

(1/2 частина) та за ОСОБА_1 (1/2 частина).

12 вересня 2016 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . державним нотаріусом Третьої Сумської державної нотаріальної контори Ляшенко А. І. видані свідоцтва про право на спадщину зазаконом після смерті ОСОБА_5 кожному на 1/6 частину житлового будинку, загальною площею 144,6 кв. м, житловою площею 94,1 кв. м, з відповідною частиною господарських та побутових будівель: погріб «Д», тамбур «а-1», житлова прибудова «А1-1», прибудова «а-2», житлова прибудова «а2-1»,

прибудова «а-3», сарай «Б», гараж «Е», сарай «Ж», літній душ «З», убиральня «И», сарай «К», літній душ «Л», убиральня «М», ганок «а-4», ворота «№1», огорожа «№3», «№6», «№7», хвіртка «№4», «№5», які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 108-109).

01 вересня 2017 року державним нотаріусом внесені виправлення до свідоцтв про право на спадщину за законом щодо розміру житлової площі житлового будинку із 94,1 кв. м на 91,4 кв. м.

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до статтей 1216, 1218 Цивільного кодексу України(далі - ЦК України) передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1301 ЦК України визначено, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно з частинами першою, другою статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (частина друга статті 331 ЦК України).

Механізм та умови прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних та садових будинків з господарськими спорудами і будівлями, споруджених забудовниками - фізичними особами у період з 5 серпня 1992 року до 1 січня 2008 року без дозволу на виконання будівельних робіт, на підставі заяви про прийняття в експлуатацію, яку подано до 31 грудня 2010 року, встановлено Типовим порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних та садових будинків з господарськими спорудами і будівлями, споруджених без дозволу на виконання будівельних робіт, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 09 вересня 2009 року № 1035.

Рішення Сумської міської ради від 14 квітня 2010 року № 3625-МР затверджено Порядок оформлення права власності та погодження прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних та садових будинків з господарськими спорудами і будівлями, споруджених без дозволу на виконання будівельних робіт, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Тимчасового порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних та садових будинків з господарськими спорудами і будівлями, споруджених без дозволу на виконання будівельних робіт» від 09 вересня 2009 року

№ 1035, який встановлював механізм та умови прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних та садових будинків з господарськими спорудами і будівлями, споруджених забудовниками - фізичними особами у період з 05 серпня

1992 року до 01 січня 2008 року без дозволу на виконання будівельних робіт.

Пунктом 4.6 вказаного Порядку передбачено, що ухвалене рішення виконавчого комітету про збереження господарських споруд і будівель, надбудов та прибудов до житлових та господарських будівель, які були споруджені до 01 січня 2008 року, є підставою для звернення до комунального підприємства «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» Сумської міської ради для внесення змін в технічний паспорт на садибу та погашення штампу самовільного будівництва (перепланування/переобладнання).

За змістом частини першої статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до положень частини третьої статті 10, частини першої

статті 60 ЦПК України, 2004 року, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною четвертої статті 60 ЦПК України, 2004 року, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Встановивши, що після прийняття рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 05 квітня 2011 року №242 за заявою обох співвласників про збереження господарських будівель та споруд до спірного будинковолодіння, які були збудовані до 01 січня 2008 року, були внесені відповідні зміни до технічного паспорту будинку, суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про правильність оформлення свідоцтв про право на спадщину, що оспорюються. Також суди вказали, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що спірні добудови були збудовані ним в установленому законом порядку за його особисті кошти, а тому є його особистою власністю та не увійшли до спадкової маси після смерті ОСОБА_5 . Позивачем не доведено порушення його прав внаслідок видачі відповідачам свідоцтв про право на спадщину, оскільки видача вказаних свідоцтв не вплинула на розмір частки позивача у житловому будинку з надвірними спорудами.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильних по суті висновків судів попередніх інстанцій, а зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до приписів статті 400 ЦПК України виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 402, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 19 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович