Справа № 296/394/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" квітня 2019 р. м.Житомир

Судд Корольовського районного суду м. Житомира Сингаївський О.П., розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Житомирводбуд» про стягнення компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату,

ВСТАНОВИВ:

17 січня 2019 року до Корольовського районного суду м. Житомира звернулась із вказаним позовом ОСОБА_1 , якому просить стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Житомирводбуд» на її користь компенсацію втрати частини заробітної плати, у зв`язку із порушенням строків її виплати у розмірі 15 270,66 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що вона з 12 травня 1997 року працювала інспектором по кадрам Відкритого акціонерного товариства «Житомирводбуд» і 1 червня 2016 року була звільнена із займаної посади за згодою сторін. При її звільненні відповідач всі суми, що належать їй від товариства не виплатило. 3 червня 2016 року Відкритим акціонерним товариством «Житомирводбуд» її поновлено на роботі. За період роботи з грудня 2015 року по грудень 2017 року товариство заборгувало їй заробітну плату у розмірі 74 608,02 грн., яку вона отримала лише у червні-липні 2018 року.

Отже, ОСОБА_1 , у зв`язку із порушенням строків виплати вказаної заробітної плати, звернулась до суду із позовом щодо стягнення з відповідача на її користь належних до сплати їй грошових коштів.

Ухвалою судді від 19 лютого 2019 року вказану позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с.16).

Від відповідача до суду відзив на позовну заяву не надходив.

5 квітня 2019 року Відкрите акціонерне товариство «Житомирводбуд» надало суду заяву про розгляд справи за відсутності його представника, в якій позовні вимоги ОСОБА_1 визнає.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 12 травня 1997 року працювала інспектором по кадрам Відкритого акціонерного товариства «Житомирводбуд». 1 червня 2016 року вона була звільнена із займаної посади за згодою сторін і при її звільненні відповідач всі суми, що належать їй від товариства не виплатило.

3 червня 2016 року Відкритим акціонерним товариством «Житомирводбуд» її було поновлено на роботі.

За період роботи з грудня 2015 року по грудень 2017 року товариство заборгувало їй заробітну плату у розмірі 74 608,02 грн., яку вона отримала лише у червні-липні 2018 року.

Відповідно до ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст.117 Кодексу. Після виплати із запізненням заборгованості по заробітній платі роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України.

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду України, викладеною у постанові Верховного Суду України від 18 січня 2017 року у справі № 6-2912цс16.

Відповідно до ст.34 Закону «Про працю», компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги.

Встановивши вину відповідача в невиплаті належних позивачеві грошових сум, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення на її користь з відповідача компенсації втрати частини заробітної плати, у зв`язку із порушенням строків її виплати.

Визначаючи розмір компенсації, суд приймає наданий позивачем розрахунок.

Згідно статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід державного бюджету судовий збір.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.115, 116, 117 КЗпП України, ст.ст.3, 4, 5, 7, 10-12, 81, 141, 258, 263, 265, 268, 273, 352 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Житомирводбуд» (ідентифікаційний код 01036773) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 15 270 (п`ятнадцять тисяч двісті сімдесят) грн. 66 коп. компенсації втрати частини заробітної плати, у зв`язку із порушенням строків її виплати.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Житомирводбуд» в дохід Державного бюджету України 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд протягом місяця з дня його проголошення.

Суддя О. П. Сингаївський