ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді -Березовенко Р.В.,
суддів:Суханової Є.М., Лівінського С.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником - ОСОБА_2 , на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 27 серпня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», ОСОБА_3 , Оболонський районний відділ державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Київ про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 27 серпня 2019 року заяву повернуто заявнику.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. Зазначає, що кваліфікуючи подання заяви, як зловживання процесуальним правом, суд позбавив заявника гарантованого законом права на справедливий судовий розгляд.

В ухвалі про відкриття апеляційного провадження відповідачу було надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу, однак відзиву до суду не надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої ст. 353 ЦПК України, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників. (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі №668/13907/13ц).

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч. 2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.264 ЦПК України судове рішення має відповідати, в тому числі, на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Повертаючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що заявник ОСОБА_1 не скористалась своїм правом на апеляційне оскарження, натомість, неодноразово зверталась до суду із заявами з тим самим предметом та з тих самих підстав щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, тому суд розцінив дії заявника як такі, що вчинені з метою маніпуляції автоматизованим розподілом справ між суддями. Суд визнав дії ОСОБА_1 зловживанням процесуальними правами, у зв`язку з чим повернув її заяву про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню.

Проте, колегія суддів не погоджується з вказаним судовим рішенням, виходячи на наступного.

Зі змісту ухвали вбачається, що судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 втретє звернулася до суду з заявою про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, з тих самих підстав.

Крім того, в ухвалі зазначено, що за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 08.04.2019 їй було відмовлено у її задоволенні про що свідчить ухвала суду від 10.05.2019, яка міститься в автоматизованій системі документообігу суду «Д3» (ун. №756/4977/19, провадження №6/756/340/19) та ухвала суду від 01.08.2019 року (ун. №756/7476/19, провадження №6/756/810/19), якою подану ОСОБА_1 заяву, було повернуто. Вказані ухвали суду в апеляційному порядку не були оскаржені і вони набрали законної сили.

Проте, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості встановити вказані обставини та перевірити викладені факти, оскільки надіслані матеріали справи не мітять доказів, що підтверджують обставини, які суд вважає встановленими.

Врахувуючи зазначене, апеляційним судом, з метою забезпечення повного та всебічного перегляду справи та перевірки обставин, які суд першої інстанції поклав в основу судового рішення, 04.12.2019 року до Солом`янського районного суду було направлено запит про направлення, терміново, до суду апеляційної інстанції цивільної справи №2-2475/12 та справ з номерами проваджень №6/756/919/19, № 6/756/340/19, №6/756/810/19.

Відповідно до ч.1 ст. 371 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття провадження.

У даній справі ухвала про відкриття апеляційного провадження була постановлена 12 листопада 2019 року.

Станом на 11 грудня 2019 року матеріали цивільних справ, витребувані апеляційним судом до суду не надійшли.

А відтак, колегія суддів приходить до висновку, що відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 зловживає процесуальними правами, оскільки такі докази в матеріалах справи відсутні, а посилання суду першої інстанції на неодноразові звернення заявниці до суду із заявами з тим самим предметом та з тих самих підстав є безпідставними.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про повернення позовної заяви позивачеві з підстав зловживання процесуальними правами, у зв`язку з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими.

З урахуванням наведеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 27 серпня 2019 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: Є.М. Суханова

С.В. Лівінський