Справа № 308/8630/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2019 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Іванова А.П.,

секретаря Боти О.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором та неустойки за порушення договірних зобов`язань,

встановив:

У провадженні суду знаходиться вищевказана цивільна справа.

04.12.2019 позивачкою було подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову, в якій просить суд накласти арешт на грошові кошти, які надійдуть до міського відділу ДВС Ужгородського ГТУЮ в Закарпатській області від реалізації земельної ділянки кадастровий номер :55:001:0638, котрі підлягатимуть поверненню боржнику після задоволення вимог стягувача.

Заяву мотивовано тим, що, відповідачі протягом 8,5 років добровільно не виконали умови укладених ними договорів, та протягом 5 років рішення суду від 16.09.2014, а тому після ухвалення рішення на користь позивачки, примусове виконання такого буде неуспішним, оскільки відповідачі офіційно не працюють та не володіють жодним іншим майном, на яке може бути звернуто стягнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши та оцінивши подану заяву та додані до неї документи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. ч. 1, 2ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положенням ч. 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність, зокрема, полягає в тому, щоб засіб забезпечення відповідав предмету позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.

Із матеріалів справи вбачається, що між сторонами виник спір щодостягнення боргу за договором та неустойки за порушення договірних зобов`язань.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має прийняти до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Суд вважає, що грошові кошти від реалізації земельної ділянки за кадастровим номер :55:001:0638 не є предметом спору. Більш того, фактично заявником ставиться питання про застосування виду забезпечення позову: накладення арешту на грошові кошти від реалізації земельної ділянки, які наразі в готівковому (безготівковому) вимірі не існують, оскільки така реалізації не проведена.

Саме по собі припущення заявника про те, що залишок коштів після розподілу таких міським відділом ДВС Ужгородського ГТУЮ в Закарпатській області між стягувачами, не може бути належним обґрунтуванням поданої заяви і відповідно судом зазначені заявником підстави визнаються необґрунтованими.

Враховуючи, що заявником не доведено реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, заявник просить накласти арешт на майно (грошові кошти), які на даний час відсутні, але можуть зявитися в майбутньому від реалізації земельної ділянки, належної відповідачу ОСОБА_2 , суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст.149-153,260,353 ЦПК України, суд

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором та неустойки за порушення договірних зобов`язань відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана потягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов