Справа № 645/1601/16-ц
Провадження № 2/645/21/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2019 року Фрунзенський районний суд м.Харкова у складі: головуючого - судді Бондарєвої І.В., при секретарі - Проневич Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визначення розміру частки, визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про встановлення факту проживання однією сім`єю, визначення розміру частки, визнання права власності, яка була неодноразово уточнена. В останній редакції позову (т.2 а.с.3) позивач вказав, що 29.11.1997 року між ним, ОСОБА_1 , та ОСОБА_3 був укладений шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського райвиконкому м. Харкова, про що зроблений актовий запис № 554. З 06.05.1998 року позивач та ОСОБА_4 проживали разом у квартирі АДРЕСА_1 , яка до одруження належала позивачу на праві приватної власності, що підтверджується довідкою № 228 від 03.10.2005 року. Враховуючи стан здоров`я позивача, його вік, позивач та ОСОБА_4 вирішили за спільною згодою розірвати шлюб. 20.09. 2005 року шлюб між ними було розірвано, а особам видані свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_1 та серія НОМЕР_2 . Не зважаючи на фактичне розірвання шлюбу, позивач та ОСОБА_4 продовжили проживати однією сім`єю, вести спільне господарство. Через 15 днів після розірвання шлюбу позивач здійснив продаж квартири ОСОБА_4 , в якій вони продовжили проживати разом. 05.11. 2007 року квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_4 за згодою позивача відчужила ОСОБА_5 та того ж дня ОСОБА_4 купила квартиру АДРЕСА_2 , в якій разом з нею зареєструвався позивач. Позивач зазначає, що завжди проживав разом із ОСОБА_4 , брав участь у придбанні спірної квартири АДРЕСА_2 . Так, 18.09.2007 року за попереднім договором купівлі-продажу спірної квартири, позивач передав власні кошти в розмірі 2000 доларів США, таким чином, згадана квартира купувалася за спільні кошти ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . Крім того, позивач постійно покращував умови проживання в квартирі, що підтверджується договором підряду № 3/11-19 від 10.11. 2007 року, укладеного на його ім`я. Позивачем було укладено договір про надання послуг електрозв`язку № 3068 від 16.11.2007 року, було куплено телефонний апарат, що підтверджується чеком та гарантійною карткою № GEN 001358078UA. На жаль, більшість чеків та інших доказів, що підтверджують участь позивача в облаштуванні квартири, не збереглася. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла. У видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 позивачеві було відмовлено у зв`язку з відсутністю у нього документу, що посвідчує шлюбні відносини на момент придбання спірної квартири. Таким чином, позивач проживав однією сім`ю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 з дня розірвання між ними шлюбу 20 ІНФОРМАЦІЯ_2 і до смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , однак не може оформити спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_4 , а в разі встановлення факту проживання однією сім`єю він матиме право на спадкування у четверту чергу. Крім того, встановлення факту проживання однією сім`єю є необхідним також для визнання права власності на 1/2 квартири АДРЕСА_2 в порядку ст. 74 СК України.

В судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_6 позовні вимоги підтримав.

Відповідач в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала та пояснила, що після розірвання шлюбу позивач дійсно проживав у спірній квартирі, оскільки ОСОБА_4 була порядною людиною і пожаліла його, надавши йому житло, оскільки він був немічним. Проте шлюбних відносин між ними вже не було. Він спілкувався з першою дружиною, їх донькою і онуком. ОСОБА_4 часто приїжджала до матері та жила в с.Сніжки, але ОСОБА_1 з нею не приїжджав. Коли вона померла, позивач приховав від правоохоронних органів наявність у померлої рідної матері (відповідача), не приймав участі у її похованні, навіть не знає, де вона похована. Спірна квартира була придбана померлою ОСОБА_4 в кредит, а надані позивачем їх спільні фотографії зроблені ще джо їх розлучення.

Дослідивши надані докази, судом встановлені наступні обставини та правовідносини, які їм відповідають.

Так, матеріали справи свідчать про те, що з 29.11.1997 р. позивач ОСОБА_1 перебував у шлюбі з ОСОБА_4 (т.1 а.с.10-11), вони проживали проживали за адресою: АДРЕСА_3 , яка належала ОСОБА_1 на праві особистої приватної власності.

20.09.2005 р. шлюб між позивачем та ОСОБА_4 був розірваний.

06.10.2005 р., тобто після розірвання шлюбу, позивач ОСОБА_1 продав ОСОБА_4 квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , за суму 126 250,00 грн., що підтверджується договором купівлі-продажу від 06.10.2005 р., посвідченим приватним нотаріусом ХМНО за р.№ 4909 (т.1 а.с.12).

05.11.2007 р. ОСОБА_4 продала квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , за суму 328 250,00 грн., що підтверджується договором купівлі-продажу від 05.11.2007 р., посвідченим приватним нотаріусом ХМНО за р.№ 4653 (т.1 а.с.14).

В той же день, 05.11.2007 р., але пізніше у часі, ОСОБА_4 купила квартиру АДРЕСА_2 , за суму 227 250,00 грн., що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом ХМНО за р.№ 5658 (т.1 а.с.18, 76).

Як вбачається із змісту вказаних договорів купівлі-продажу, вартість квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , перевищує вартість спірної квартири АДРЕСА_2 , придбаної ОСОБА_4 , таким чином, в неї не було необхідності залучати кошти позивача ОСОБА_1 для її придбання.

Також судом встановлено, що позивач зареєстрований у спірній квартирі з 15.11.2007 р. (т.1 а.с.7).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла (т.1 а.с.11).

25.03.2016 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Саутенко Н.В. із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину у спільному майні подружжя, що складається з квартири, проте йому було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину, згідно Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 117/02-31 від 25.03.2016 року.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 10.07.2018 р., яке набрало законної сили, у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання розірвання шлюбу фіктивним - відмовлено (т.1 а.с.166).

Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається в обгрунтування своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 74 СК України, на яку посилається позивач, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Оцінивши надані позивачем доказі у їх сукупності, суд вважає, що позивачем не надано достатньо належних і допустимих доказів того, що спірна квартира є спільним сумісним майном ОСОБА_1 та померлої ОСОБА_4 .

Так, надані позивачем в обгрунтування позовних вимог фотографії, на яких зображені

разом ОСОБА_1 та померла ОСОБА_4 , не є доказом того, що вони жили однією сім*єю, вели спільне господарство та мали спільний бюджет, оскільки суду невідомо, у який час були зроблені ці фотографії - під час шлюбу, до нього чи після розірвання шлюбу, за яких обставин вони були зроблені .

Факт реєстрації позивача в спірній квартирі, яка належала померлій ОСОБА_4 , може свідчити про те, що після розірвання шлюбу між ними склались нормальні людські відносини, однак ця обставина (реєстрація позивача) також не є безспірним доказом проживання їх однією сім*єю.

При цьому облаштування квартири, де проживав позивач, проведення ремонтних робіт, придбання телефонного апарату та укладання позивачем договору про надання послуг електрозв*язку, на думку суду, не є підставою для набуття позивачем права власності, адже користуючись спірною квартирою, позивач в першу чергу поліпшував умови проживання для себе.

Крім того, за наявності у померлої ОСОБА_4 спадкоємця першої черги за законом - матері ОСОБА_2 звернення до суду спадкоємця четвертої черги взагалі позбавлено сенсу, оскільки до спадкування в першу чергу закликаються спадком ці першої черги..

Враховуючи наведене, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд дійшов висновку про відмову у їх задоволенні.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 247, 263-265, 272 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Харківського Апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчисляється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий - суддя :