Справа № 352/917/18
Провадження № 22-ц/4808/1336/19
Головуючий у 1 інстанції Хоминець М. М.
Суддя-доповідач Мелінишин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (суддя-доповідач) Мелінишин Г.П.

суддів: Томин О.О., Ясеновенко Л.В.

за участю секретаря Мельник О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Тисменицького районного суду в складі судді Хоминець М.М., ухвалене 29 серпня 2019 року в м. Івано-Франківську, повний текст якого виготовлено 09 вересня 2019 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна», ОСОБА_2 про стягнення страхової виплати, відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Івано-Франківської філії ПрАТ «Страхова компанія «Провідна», ОСОБА_2 про стягнення страхової виплати, відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 22 червня 2015 року ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «Дачіа Логан», реєстраційний номер НОМЕР_1 , допустив зіткнення з автомобілем марки «Опель Вектра», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під його керуванням. У результаті дорожньо-транспортної пригоди належний йому транспортний засіб отримав механічні пошкодження, а він легкі тілесні ушкодження. Постановою слідчого Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області від 23 грудня 2016 року кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Постановою Надвірнянського районного суду від 01 грудня 2017 року встановлено вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, а провадження по справі закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи вартість матеріального збитку становить 67 671,00 грн. ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» (страховик цивільно-правової відповідальності винної особи на момент дорожньо-транспортної пригоди) 24 квітня 2018 року відшкодовано йому лише 35 544,90 грн завданої внаслідок пошкодження автомобіля майнової шкоди. Оскільки ліміт відповідальності складає 50 000,00 грн, а франшиза 500,00 грн, вважає, що страхова компанія зобов`язана сплатити йому решту страхової суми в розмірі 13 955,10 грн. Різниця між страховим відшкодуванням та фактичним розміром матеріальної шкоди в сумі 18 171,00 грн та сума франшизи підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 .

Окрім того, в зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень він знаходився на стаціонарному лікуванні. Також внаслідок дорожньо-транспортної пригоди втратив душевний спокій, погіршився стан його здоров`я тощо, що призвело до моральної шкоди, розмір якої оцінює в 50 000,00 грн.

Посилаючись на вказані обставини просив стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» на відшкодування завданої шкоди майну - 13 955,10 грн несплаченої страхової виплати та 25 000,00 грн шкоди, завданої здоров`ю; з ОСОБА_2 - 18 171,00 грн різниці між страховою виплатою та фактичним розміром матеріальної шкоди, 500,00 грн франшизи та моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн.

Ухвалою Тисменицького районного суду від 11 вересня 2018 року первісного відповідача - Івано-Франківську філію ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» замінено на належного відповідача - ПрАТ «Страхова компанія «Провідна».

Рішенням Тисменицького районного суду від 29 серпня 2019 року, з урахуванням ухвали Тисменицького районного суду від 09 вересня 2019 року про виправлення описки, позов задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» на користь ОСОБА_1 13 955,10 грн матеріальної шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, 365,40 грн шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності, а всього 14 320,50 грн. З ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто 18 171,00 грн на відшкодування матеріальної шкоди, 500,00 грн франшизи, 10 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, а всього 28 671,00 грн. У решті позовних вимог відмовлено. Зобов`язано ОСОБА_1 після відшкодування збитків передати ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» автомобіль марки «Опель-Вектра», реєстраційний номер НОМЕР_2 . Також вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Просить рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення із ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» 24 636,00 грн шкоди, заподіяної здоров`ю, а з ОСОБА_2 - 16 300,00 грн оплати за стоянку та 90 000,00 грн моральної шкоди скасувати. Увалити в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити повністю. В решті рішення суду залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції помилково зіслався на висновок комісійної судово-медичної експертизи №088 від 7 грудня 2016 року, проведеної в рамках розслідування кримінального провадження, щодо якого є сумніви в його об`єктивності та правильності. При цьому не врахував, що діагнози «забій хребта» та «забій м`яких тканин поперекової ділянки спини», які встановлені відповідно 22 червня 2015 року при його зверненні в травмпункт МКЛ №1 та під час стаціонарного лікування в травматологічному відділенні Лисецької ЦРЛ, підтверджені медичними документами. Травми хребта він отримав під час ДТП, у зв`язку із чим з червня 2015 року по жовтень 2017 року, всього 110 днів, перебував на стаціонарному лікуванні.

Також зазначає про необґрунтованість висновку суду щодо визначення розміру моральної шкоди. Так, після цієї пригоди ОСОБА_2 поводив себе агресивно по відношенню до нього, його дочки та інших родичів, які були в автомобілі. Окрім того, отримані внаслідок ДТП тілесні ушкодження перешкоджають йому вести активний спосіб життя, що призводить до погіршення сну та психологічного стану. Він змушений постійно приймати ліки та проходити періодичне лікування. Відповідно вважає недостатнім розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 10 000,00 грн.

Безпідставно, на думку ОСОБА_1 , судом залишено без розгляду його заяви про збільшення позовних вимог, оскільки такі з поважних причин не подані в підготовчому провадженні. Зокрема, у зв`язку із перебуванням відповідальної посадової особи за межами України він не зміг вчасно отримати рахунок-фактуру про вартість оплати за послуги стоянки автомобіля.

ОСОБА_2 в своїй апеляційній скарзі вказує, що суд першої інстанції помилково визначив вартість матеріального збитку на підставі висновку судової автотоварознавчої експертизи, яка проведена у рамках досудового розслідування кримінального провадження. Натомість, не взяв до уваги звіт про оцінку вартості матеріального збитку №37/18 від 06 квітня 2018 року, зроблений на замовлення страхової компанії. Ця оцінка проведена відповідно до положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Під час дослідження письмових доказів ніхто з учасників справи не ставив під сумнів цей звіт. А тому такий є належним та допустимим доказом.

Також вважає, що визначений судом розмір моральної шкоди в сумі 10 000,00 грн не відповідає вимогам розумності і справедливості, є завищеним. Будь-яких переконливих та об`єктивних доказів на підтвердження такого розміру завданої моральної шкоди позивачем не надано. Окрім того, компенсація моральної шкоди не може бути направлена на відновлення його майнових втрат і не замінює собою відшкодування майнової шкоди.

Посилаючись на ці обставини просив рішення суду в частині задоволення позову до нього скасувати. Ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з нього на користь ОСОБА_1 500,00 грн франшизи та 600,00 грн на відшкодування моральної шкоди, а всього 1 100,00 грн.

ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначає, що суд першої інстанції правильно визначив вартість матеріального збитку внаслідок пошкодження автомобіля. Безпідставним також вважає посилання на недоведення ним факту душевного страждання та заподіяння моральної шкоди внаслідок ДТП. Тому просив відмовити у задоволенні цієї скарги.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 представник ОСОБА_2 адвокат Капак В.М. вважає, що вона не підлягає до задоволення. На його думку, місцевий суд обґрунтовано залишив без розгляду заяви позивача про збільшення позовних вимог, оскільки такі подані після закриття підготовчого засідання. Також зазначає, шо суд дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовної вимоги щодо відшкодування шкоди, завданої здоров`ю.

У засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його представник адвокат Семчук М.М. доводи їхньої скарги підтримали з наведених у ній мотивів, а доводів скарги ОСОБА_2 не визнали.

Представник ОСОБА_2 адвокат Капак В.М. доводи скарги відповідача підтримав з наведених у ній мотивів, доводів скарги ОСОБА_1 не визнав.

Представник ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» в судове засідання не з`явився повторно, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, що відповідно до положень статті 372 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи в його відсутності.

Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційних скарг сторін, апеляційний суд дійшов висновку, що скарги не підлягають до задоволення з таких підстав.

Згідно частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду відповідає в повній мірі.

Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

За змістом частин першої, другої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Як правильно встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 22 червня 2015 року приблизно о 13.35 год ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Дачіа Логан», р.н. АТ НОМЕР_3 , по вул. Мазепи в м. Надвірній Івано-Франківської області, здійснюючи обгін, не переконався в тому, що водій, який рухався попереду по тій самій смузі, подав сигнал про намір повороту ліворуч. У результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Опель Вектра», р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 .

Внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди позивач отримав тілесні ушкодження, а його транспортний засіб - механічні пошкодження.

По факту ДТП 23 червня 2015 року внесено відомості до ЄРДР за №0002602 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 КК України. Постановою слідчого Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області Нагорняка Ю.В. від 23 грудня 2016 року кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення (а.с.6-7 т.1).

Постановою Надвірнянського районного суду від 01 грудня 2017 року провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 за вчинення адміністративного праворушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, закрито на підставі статті 38 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення (а.с.8-9 т.1).

Постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 02 лютого 2018 року вказану постанову змінено. Виключено з її мотивувальної частини посилання: як доказ винуватості ОСОБА_2 протокол про адміністративне правопорушення від 22 червня 2015 року серії НОМЕР_4 , що визнаний судом недопустимим; посилання на те, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 зіткнувся з припаркованим автомобілем марки «ВАЗ 2107», р.н. НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_5 , що виходить за межі висунутого обвинувачення, і не зазначено в протоколі про адмінправопорушення від 12 січня 2017 року. Також вирішено вважати правильним висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. В решті постанову місцевого суду залишено без змін (а.с.10-12 т.1).

Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи від 18 листопада 2015 року №09/18-64, проведеної на підставі постанови слідчого Надвірнянського РВ УМВС від 26 серпня 2015 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Опель Вектра», р.н. НОМЕР_2 , з урахуванням фізичного зносу складових, що підлягають заміні станом на дату оцінки складає 64 803,10 грн. Вартість матеріального збитку, завданого власнику цього ТЗ від виявлених на момент огляду пошкоджень, які прийняті такими, що відносяться до пошкоджень отриманих при ДТП, визначається таким, що дорівнює ринковій вартості наданого на дослідження автомобіля, без врахування пошкоджень, отриманих в результаті ДТП, а з врахуванням тільки тих характеристик, показників його стану, що мали місце ще до неї, які можливо було встановити при зовнішньому органолептичному обстеженні пошкодженого автомобіля в зборі та без огляду знизу, станом на дату оцінки (огляду) 17 листопада 2015 року склала 67 671,66 грн. Середня ринкова вартість автомобіля «Опель Вектра», р.н. НОМЕР_2 , без врахування пошкоджень, отриманих у результаті ДТП, у середньостатистичному стані, без пошкоджень і суттєвих дефектів, станом на 22 червня 2015 року складала 55 722,36 грн (а.с.14-24 т.1).

На час скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» згідно поліса № АІ/4835656 від 04 лютого 2015 року (а.с. 82). За його умовами страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 100 000 грн; за шкоду, заподіяну майну - 50 000 грн; франшиза 500,00 грн (а.с.124 т.1).

Відповідно до звіту (дослідження) про оцінку вартості матеріального збитку №37/18 від 06 квітня 2018 року вартість матеріального збитку з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу, заподіяного власнику КТЗ автомобіля «Опель Вектра», р.н. НОМЕР_2 внаслідок ДТП згідно методики дорівнює ринковій вартості і становить 40 604,90 грн (а.с.127-136 т.1). За звітом про оцінку цього транспортного засобу від 16 квітня 2018 року його ринкова (скрапова) вартість станом на 22 червня 2015 року складає 4 560,00 грн з урахуванням ПДВ. Вказані звіти виготовлені на замовлення страхової компанії «Провідна».

Матеріалами справи підтверджується, що 23 червня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.125 т.1). В квітні 2018 році йому було перераховано 35 544,90 грн страхового відшкодування, 640,97 грн шкоди, пов`язаної з лікуванням, а також 32,05 грн моральної шкоди, що складає 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю (а.с.62,146, 147 т.1).

Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Згідно зі статтею 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої цієї статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Згідно з пунктом 30.1 статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди (пункт 30.2 статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно із роз`ясненнями Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 15 Постанови від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Враховуючи визнання ОСОБА_1 фізично знищеним свого автомобіля, недостатність отриманого ним страхового відшкодування для повного відшкодування завданої шкоди, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з ПрАТ СК «Провідна» матеріальної шкоди у розмірі 13 955,10 грн, а з ОСОБА_2 - решти суми в розмірі 18 171,00 грн (різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням).

При цьому судом обгрунтовано прийнято до уваги та вірно оцінено як належний і допустимий доказ висновок судової автотоварознавчої експертизи, оскільки експертиза проведена одразу після ДТП, а судовий експерт був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. А відповідно правильно критично оцінено звіт про оцінку вартості матеріального збитку №37/18 від 06 квітня 2018 року, зроблений на замовлення СК «Провідна».

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо цієї обставини, враховуючи вищенаведене, висновків місцевого суду не спростовують.

Матеріалами справи підтверджується, що 31 травня та 24 червня 2019 року позивачем подано заяви про збільшення розміру позовних вимог (а.с.215, 235 т.1).

Відповідно до пункту другого частини другої статті 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Таким чином, законом чітко обмежений період під час провадження у справі, коли позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Встановлено, що ухвалою Тисменицького районного суду від 24 травня 2018 року відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами загального провадження. Підготовче засідання призначено на 22 червня 2018 року на 15.00 год. 22 червня 2019 року підготовче засідання відкладено на 11 вересня 2019 року. У подальшому підготовче засідання неодноразово відкладалось, в ньому оголошувались перерви (а.с. 64-65, 81, 89, 112-114, 115-116, 159-160, 170-171, 183, 184, 192, 193 т.1).

Ухвалою Тисменицького районного суду від 01 квітня 2019 року підготовче провадження у справі закрито, призначено її до судового розгляду по суті (а.с.199-200 т.1).

Згідно із положеннями статті 222 ЦПК України головуючий з`ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов`язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин у підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи. Суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

Оскільки заяви про збільшення позовних вимог подані з пропуском процесуальних строків, встановлених законом, позивач не просив його поновити, суд першої інстанції прийшов правильного висновку про залишення таких заяв без розгляду.

Щодо відшкодування шкоди, завданої здоров`ю.

Відповідно до довідки Міської клінічної лікарні №1 від 22 червня 2015 року ОСОБА_1 звертався 22 червня 2015 року за медичною допомогою з приводу травми, отриманої під час дорожньо-транспортної пригоди. При цьому було встановлено діагноз «Забій хребта, забій лівого гомілково- ступневого суглоба, забій лівого ліктьового суглоба» (а.с.31,32 т.1).

Матеріалами справи підтверджується, що в період з 26 червня до 03 липня, 26 жовтня до 09 листопада 2015 року, 25 лютого до 14 березня, 06 жовтня до 25 жовтня 2016 року, 16 травня до 02 червня, 12 жовтня до 30 жовтня 2017 року позивач знаходився на стаціонарному лікуванні. В тому числі, з діагнозом «Полісегментарний остеохондроз, деформуючий спондилоартроз поперекового відділу хребта. Протрузії дисків L3-4, L4-5 хребців із стійким больовим і полірадикулярним синдромом справа. Полісегментарний остеохондроз, деформуючий спондилоартроз грудного відділу хребта. Протрузії дисків Th8-9, Th9-10, Th12-L1 хребців із стійким больовим і міотонічним синдромами, порушенням статико-динамічної функції хребта (а.с.33, 38, 42, 44, 45, 46 т.1).

Частиною першою статті 1195 ЦК України передбачено, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Згідно з частиною 23.1 статті 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Відповідно до частини першої статті 25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: для непрацюючої повнолітньої особи - допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством.

Цивільне законодавство встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за завдання шкоди настає за наявності всіх основних умов відповідальності: шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою та вина.

Частиною першою статті 76, частиною першою статті 77 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Матеріалами кримінального провадження №0002602, оглянутими судом першої інстанції та долученими до матеріалів цивільної справи, підтверджується, що з метою встановлення ступеня тяжкості отриманих ОСОБА_1 під час ДТП ушкоджень постановою слідчого СВ Надвірнянського РВ УМВС України в Івано-Франківській області від 21 липня 2015 року було призначено судово-медичну експертизу, до проведення якої залучено експертів Івано-Франківського обласного бюро судово-медичних експертиз.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №509 у ОСОБА_1 малися тілесні ушкодження: синець у ділянці правого колінного суглоба, про що свідчить наявність ділянки шкіри підвищеної пігментації з нечіткими контурами; садна в ділянці лівого ліктьового суглоба, які утворились від дії тупих твердих предметів, яким могли бути і виступаючі частини салону автомобіля, можуть відповідати терміну вказаному в постанові і відносяться до легких тілесних ушкоджень. Встановлений діагноз «Забій лівого плечового, лівого колінного та лівого гомілково-ступневого суглобів» не підтверджений об`єктивними даними і не може враховуватись у судово-медичних підсумках. Згідно даних медичних документів у ОСОБА_1 є захворювання : Грижі Шморля ОСОБА_6 -L1.Протрузії дисків L3-4, L4-5. Спондилоартроз. Вторинна люмбалгія з м`язово-тонічним синдромом. Його перебування на лікуванні тривалістю більше 6-ти днів пов`язане з обстеженням та лікуванням вказаних вище захворювань і не може враховуватися у судово-медичних підсумках (а.с. 54-55 матеріалів кримінального провадження).

За змістом висновку комісійної судово-медичної експертизи №088 комісія судово-медичних експертів дійшла висновку, що згідно наданих медичних документів діагнози «Забій хребта», який встановлений 22 червня 2015 року при зверненні в травмпункт МКЛ №1, та «Забій м`яких тканин поперекової ділянки», який встановлений під час стаціонарного лікування в травматологічному відділенні Лисецької ЦРЛ протягом 25 червня-03 липня 2015 року, не підтверджений об`єктивними клінічними даними. А тому згідно примітки до пункту 4.6. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» не можуть враховуватися в судово-медичних підсумках.

Згідно наданих медичних документів у ОСОБА_1 встановлений діагноз - «Полісегментний остеохондроз, деформуючий спондилоартроз поперекового відділу хребта, протрузії дисків L3-4, L4-5 хребців зі стійким полірадикулярним синдромом справа, полісегментарний остеохондроз, деформуючий спондилоартроз грудного відділу хребта, протрузії дисків Th8-9, Th9-10, Th12-L1 хребців зі стійким больовим і міотичним синдромами, порушенням статико-динамічної функції хребта», який належить до категорії захворювань, яке зафіксоване в медичних документах з 2012 року, а тому згідно пункту 4.7. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» даний діагноз, як і терміни лікування та способи лікування, що з ним пов`язані в судово-медичних підсумках не враховуються.

За викладеного, встановлення причинно-наслідкових зв`язків між вказаними діагнозами втрачає логічний зміст (а.с.178-181 матеріалів кримінального провадження).

З огляду на вищенаведені обставини, враховуючи, що захворювання, з приводу яких позивач періодично перебував на лікуванні протягом жовтня 2015 року - жовтня 2017 року, не пов`язані із отриманими під час ДТП ушкодженнями, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у стягненні витрат, пов`язаних з його лікуванням та шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності за цей період.

При цьому доводи ОСОБА_1 про неправильність висновку комісійної судово-медичної експертизи є неспроможними, оскільки вказана експертиза проведена на підставі даних матеріалів кримінального провадження, медичних документів, в тому числі медичних карток амбулаторного та стаціонарного хворого, рентгенограм, комп`ютерних та магнітно-резонансних томограм на його ім`я.

Окрім того, позивач ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному суді не заявляв клопотання про призначення додаткової чи повторної експертизи.

Враховуючи, що в процесі розгляду справи він також не заявляв клопотання про виклик в судове засідання для надання усних пояснень одного із членів експертної комісії лікаря ОСОБА_7 , і підстав для цього не встановлено апеляційним судом, в такому клопотанні йому відповідно було відмовлено.

Щодо відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).

Ураховуючи, що внаслідок ДТП ОСОБА_1 отримав легкі тілесні ушкодження, його автомобіль зазнав значних механічних пошкоджень та визнаний фізично знищеним, у зв`язку з чим він позбавлений можливості протягом чотирьох років користуватись ним, виходячи із засад виваженості, розумності і справедливості, суд першої інстанції вірно визначив розмір моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн.

Колегія суддів погоджується із таким розміром і вважає його обґрунтованим. Підстав для його збільшення з мотивів, зазначених в апеляційній скарзі позивача, чи зменшення з мотивів, вказаних відповідачем, не встановлено.

За змістом статті 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційних скарг не дають підстав вважати, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, а рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційні скарги без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Враховуючи результат перегляду рішення суду першої інстанції, судові витрати за подання апеляційних скарг покладаються на особу, яка подала скаргу.

Керуючись статтями 374, 375, 381 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Тисменицького районного суду від 29 серпня 2019 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий Г.П. Мелінишин

Судді: О.О. Томин

Л.В. Ясеновенко

Повний текст постанови виготовлено 12 грудня 2019 року