Справа №150/623/19
Провадження по справі №2/150/255/19
УХВАЛА

12 грудня 2019 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Цимбалюк Л.П.

при секретарі Гендзьорі О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Томашпільської районної державної адміністрації Вінницької області Савчука Романа Анатолійовича про скасування запису про державну реєстрацію права власності, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Чернівецького районного суду перебуває вище зазначена цивільна справа.

Позивачем ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлено клопотання про залучення до участі у справі у якості співвідповідача ОСОБА_2 , оскільки, земельну ділянку, належну позивачу, зареєстровано державним реєстратором Томашпільської РДА Вінницької області саме на ОСОБА_2 , тому в подальшому в разі задоволення позову призведе до скасування її права власності на земельну ділянку.

Відповідач в судове засідання не з`явився, причини його неявки суду невідомі.

При вирішенні клопотання, заявленого позивачем ОСОБА_1 , судом враховується наступне.

Позивач ОСОБА_1 , реалізовуючи право сторони цивільного процесу, передбачене статтею 43 ЦПК України, клопоче про залучення до участі у справі у якості співвідповідача ОСОБА_2 . Дане клопотання належним чином обґрунтовано, підтвердженими є посилання на те, що рішення суду по даній справі може вплинути на права або обов`язки щодо однієї із сторін.

Частиною 1 статті 51 ЦПК України встановлено право суду першої інстанції за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Клопотання про залучення до участі у справі співвідповідача в силу положень ч.1 ст.51 ЦПК України подано належною особою позивачем ОСОБА_1 , за клопотанням якої суд вправі залучити до участі у справі співвідповідача.

Частиною 4 статті 263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, як свідчить правовий висновок Великої Палати Верховного Суду України що містить постанова від 04.09.2018 року у справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18). спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки має розглядатися як спір, що пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на земельну ділянку іншою особою, за якою зареєстровано аналогічне право щодо тієї ж земельної ділянки. Належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено аналогічний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Участь державного реєстратора в якості співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушені прав) у спорі не змінює його цивільно-правового характеру (пункт 36 Постанови).

Згідно правового висновку Північно західного Апеляційного господарського суду, що містить постанова від 14.11.2019 року у справі №902/299/18, право або інтерес позивача, який вважає себе власником земельної ділянки, може бути порушено внесенням до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про наявність права іншої особи. При цьому, колегія суддів констатує, що рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що належним способом захисту права або інтересу позивача у даній справі є не визнання недійсним та скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, а скасування саме запису про проведену державну реєстрацію права оренди (частина друга статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Як свідчить правовий висновок Великої Палати Верховного Суду України що містить постанова від 02.10.2018 року у справі №911/488/18 (провадження №12-207гс18), відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року №1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі - Закон №1952-IV) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення таких відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр прав містить записи про зареєстровані речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав, відомості та електронні копії документів, поданих у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав у процесі проведення таких реєстраційних (частина перша статті 12 Закону №1952-IV). Разом із тим, державній реєстрації підлягає саме заявлене право і державна реєстрація права здійснюється суб`єктом державної реєстрації прав не за власною ініціативою, а на підставах, встановлених законом, зокрема, на підставі заяви про державну реєстрацію прав, поданої особою, за якою здійснюється реєстрація права. Тобто, відносини у сфері державної реєстрації речового права виникають саме між суб`єктом звернення за такою послугою та суб`єктом, уповноваженим здійснювати відповідні реєстраційні дії. Якщо ж, на думку позивача, саме в результаті державної реєстрації права власності за третьою особою - суб`єктом звернення за такою послугою порушується (не визнається, оспорюється) право власності позивача, то має місце спір позивача про цивільне право з цією особою, яка і має бути належним відповідачем у спорі про скасування запису про проведену державну реєстрацію речового права за особою, адже наслідки вирішення такого спору судом безпосередньо впливають на зміст та стан речового права саме цієї особи. До того ж навіть у випадку, коли суб`єкт державної реєстрації прав не допустив порушень законодавства при проведенні державної реєстрації права, це не є перешкодою для розгляду спору за цивільним позовом, задоволення якого є підставою для вчинення реєстраційних дій.

В ухвалі Вінницького окружного адміністративного суду 14.02.2019 у справі №0240/3550/18-а зазначається, що спір про скасування рішення, яким право власності щодо спірного майна зареєстровано за третьою особою має розглядатися як спір, що пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою. Належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та за якої оскаржуваним рішенням зареєстровано право власності. Участь державного реєстратора в якості співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушені прав) у спорі не змінює його цивільно-правового характеру.

Із інформаційної довідки з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :10:003:0010, що належить ОСОБА_1 згідно Державного акту cepiї ВН №225424 вiд 11.02.2005 року, зареєстровано за ОСОБА_2 .

Вище наведене свідчить про те, що спір, що пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на земельну ділянку іншою особою, за якою зареєстровано аналогічне право щодо тієї ж земельної ділянки ОСОБА_2 , тобто, належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено аналогічний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

З огляду на зазначене, суд, оцінивши в сукупності всі обставини справи, приходить до висновку про задоволення клопотання позивача ОСОБА_1 про залучення до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.4 ст.51 ЦПК України про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

Якщо спір, розгляд якого по суті розпочато, не може бути вирішено в даному судовому засіданні, судом може бути оголошено перерву в межах встановлених ЦПК України строків розгляду справи, тривалість якої визначається відповідно до обставин, що її викликали, з наступною вказівкою про це в рішенні або ухвалі (ч.2 ст.240 ЦПК України).

З врахуванням того, що в даному судовому засіданні спір, про який заявлено ОСОБА_1 , не може бути вирішено, у зв`язку із необхідністю залучення по справі співвідповідача, суд в силу положень статті 240 ЦПК України приходить до висновку про доцільність та необхідність оголосити перерву в судовому засіданні.

На підставі наведеного вище, керуючись ст., ст. 12, 13, 43, 49, 51, 240, 260, 261 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання позивача ОСОБА_1 задоволити.

Залучити до участі у цивільній справі №150/623/19 (провадження по справі №2/150/255/19) за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Томашпільської районної державної адміністрації Вінницької області Савчука Романа Анатолійовича про скасування запису про державну реєстрацію права власності, у якості співвідповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканку АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні оголосити перерву до 11 години 00 хвилин 09 січня 2020 року.

Провадження у справі після закінчення перерви продовжити зі стадії, на якій було оголошено перерву.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (ч.1 ст.18 ЦПК України).

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Суддя: Л.П. Цимбалюк