Постанова

Іменем України

31 липня 2019 року

м. Київ

справа № 127/16274/16-ц

провадження № 61-15112св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Жданової В. С. (суддя-доповідач),

суддів: Ігнатенка В. М., Карпенко С. О., Стрільчука В. А., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 , подану представником - адвокатом Павенським Борисом Володимировичем, на рішення Вінницького міського суду Вінницької області у складі судді Сичука М. М. від 06 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області у складі суддів: Ковальчука О. В., Міхасішина І. В., Іващука В. А. від 20 грудня 2016 року,

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з указаним позовом до ОСОБА_2 , у якому просила усунути їйперешкоди у користуванні власністю, а саме: коридором 46-8 та туалетом 46-9, належних до кімнатиНОМЕР_1, шляхом зобов`язання відповідача привести ці приміщення у первинний стан, згідно технічного паспорту, виконаного комунальним підприємством «ВМБТІ» від 29 квітня 2015 року.

Позов мотивовано тим, що вона є власником кімнати НОМЕР_1 із допоміжними приміщеннями у гуртожитку АДРЕСА_1 . У суміжних кімнатах НОМЕР_4-НОМЕР_5 проживає ОСОБА_3 , а в кімнатах НОМЕР_2-НОМЕР_3 - ОСОБА_2 , які разом із ОСОБА_1 є співвласниками допоміжних приміщень, у тому числі туалету 46-9, площею 1, 2 кв. м., та коридору 46-8, площею 7, 1 кв. м.

ОСОБА_1 вказувала, що ОСОБА_2 без згоди інших співвласників розпочала самовільні роботи із перебудови і реконструкції туалету та коридору, у результаті чого комісією МКП ЖЕК № 6 винесено припис щодо відповідача з вимогою негайного припинення здійснення перебудови.

Крім того, постановою адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради від 22 липня 2016 року № 835 на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу за вчинене правопорушення, а саме: за самовільне перепланування без відповідних дозвільних документів у секції коридору кімнат НОМЕР_2 та НОМЕР_3.

Посилаючись на порушення вищевказаними діями відповідача її житлових прав, ОСОБА_1 просила задовольнити позовні вимоги.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 06 вересня 2016 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 05 січня 2017 року про виправлення описки, позов задоволено. Усунуто ОСОБА_1 перешкоди у користуванні власністю, а саме: коридором 46-8 та туалетом 46-9, належних до квартири НОМЕР_1 в буд. АДРЕСА_1 шляхом зобов'язання ОСОБА_2 привести відповідні приміщення у первинний стан згідно технічного паспорту, виконаного комунальним підприємством «ВМБТІ» від 29 квітня 2015 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, врахував, що ОСОБА_1 є власником кімнати та приміщень в гуртожитку, частину яких інший співвласник ОСОБА_2 самовільно перебудовує та реконструює без погодження із позивачем, чим порушує право власності останньої.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 20 грудня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06 вересня 2016 року залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновком місцевого суду про наявність правових підстав для задоволення позову відповідно до статті 41 Конституції України та статті 391 ЦК України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

У січні 2017 року представник ОСОБА_2 - адвокат Павенський Б. В. подав касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення місцевого суду і ухвалу апеляційного суду, ухваливши нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами невірно встановлено обставини справи, оскільки кімната НОМЕР_2-НОМЕР_6 у гуртожитку знаходяться у спільній частковій власності ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , якого суд до участі у розгляді справи не залучив. Позивач не проживає у належній їй кімнаті у гуртожитку з 2012 року, а тому її житлові права не можуть бути порушені. Дозвіл на перепланування допоміжних приміщень секції кімнат у гуртожитку надали власники кімнат НОМЕР_4-НОМЕР_5 та кімнат НОМЕР_2-НОМЕР_3, що спростовує висновок суду про відсутність згоди на перепланування інших мешканців гуртожитку. Судами попередніх інстанцій не надано правового обґрунтування у чому полягає порушення права позивача, як і не надано правової оцінки зловживання ОСОБА_1 своїми правами з метою перешкоджання іншим співвласникам у користуванні власністю.

Короткий зміст заперечень на касаційну скаргу та узагальнення їх доводів

У березні 2017 року ОСОБА_1 подала заперечення на касаційну скаргу, у яких просить касаційну скаргу відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Заперечення на касаційну скаргу мотивовані тим, що реконструкція та перебудова здійснюється саме ОСОБА_2 , а тому посилання на наявність підстав для залучення ОСОБА_4 до участі у розгляді справи є безпідставними.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 січня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі, витребувано цивільну справу № 127/16274/16-ц та зупинено виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06 вересня 2016 року до закінчення касаційного провадження.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 квітня 2017 року справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, призначено до розгляду.

У березні 2018 року вказана справа передана до Верховного Суду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду відповідають.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ОСОБА_1 є власником кімнати НОМЕР_1 з допоміжними приміщеннями в гуртожитку АДРЕСА_1 .

Квартира позивача (кімната з допоміжними приміщеннями) складається із: кімнати житловою площею 11, 4 кв. м, частини кухні площею 1, 1 кв. м, частини вбиральні площею 0, 3 кв. м, частини душової площею 0, 3 кв. м, частини коридору площею 0, 3 кв. м., частини комори площею 1 кв. м, частини коридору площею 1, 4 кв. м.

У суміжних кімнатах НОМЕР_4-НОМЕР_5 проживає ОСОБА_3 , а у кімнатах НОМЕР_2-НОМЕР_3 - ОСОБА_2 .

ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є співвласниками допоміжних приміщень, у тому числі туалету (46-9) площею 1, 2 кв. м та коридору (46-8) площею 7, 1 кв. м.

14 липня 2016 року ОСОБА_1 звернулась із письмовою заявою до начальника МКП «ЖЕК № 6», у якій повідомила, що ОСОБА_2 , без її згоди, самовільно розпочала та проводить перебудову приміщень, які перебувають у їх спільній власності, з метою заволодіти половиною коридору, що в секції, та облаштувати окремий санвузол.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, складеного 15 липня 2016 року МКП «ЖЕК № 6», ОСОБА_2 порушила правила користування житловими будинками та спорудами, а саме: без відповідного дозволу виконала перепланування в секції коридору мешканцями кімнат НОМЕР_2-НОМЕР_3, що підтверджується також поясненнями самої ОСОБА_2

18 липня 2016 року ОСОБА_1 звернулась із заявою на неправомірні дії ОСОБА_2 до міського голови Вінниці.

Протоколом від 22 липня 2016 року № 835 адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення у вигляді попередження та накладення штрафу, передбачене статтею 150 КУпАП, оскільки остання, усвідомлюючи протиправний характер своєї дії, самовільно виконала перепланування в секції коридору кім. НОМЕР_2, НОМЕР_3 по АДРЕСА_1 , без відповідних дозвільних документів, виданих у встановленому чинним законодавством порядку.

27 липня 2016 року ОСОБА_1 звернулась із заявою на дії ОСОБА_2 до правоохоронних органів та повідомила, що відповідач не виконує припис МКП «ЖЕК №6» щодо заборони вчиняти дії з самовільної перебудови приміщень гуртожитку, що є об`єктом спільної власності.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

У статті 41 Конституції України визначено, що використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Згідно зі статтею 13 Конституції України власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Відповідно до частини першої статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

У постанові Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572» указано, що власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків мають право на переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, з дозволу власника будинку (квартири) та органу місцевого самоврядування, виданого в установленому порядку.

Згідно з частиною другою статті 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

За змістом статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що перепланування приміщення спільної сумісної власності може бути здійснено з дотримання встановленого законом порядку, у тому числі за згодою осіб, які таким приміщенням володіють.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 08 червня 2016 року № 6-530цс16.

Суди попередніх інстанцій, задовольняючи позовні вимоги, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, правильно встановили характер спірних правовідносин та застосували норми матеріального права, які їх регулюють, виходили з того, що ОСОБА_2 , за відсутності згоди іншого співвласника ОСОБА_1 , здійснила самовільну перебудову та реконструкцію допоміжних приміщень у гуртожитку АДРЕСА_1 , чим порушила передбачене статтею 369 ЦК України право позивача.

За таких обставин, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що ОСОБА_2 , яка протиправно перебудувала та реконструювала допоміжні приміщення, порушила права іншого співвласника, а тому зобов`язана усунути ОСОБА_1 перешкоди у здійсненні права вільно користуватись та розпоряджатись цим майном шляхом приведення відповідних приміщень у первинний стан.

Колегія суддів не погоджується з доводами касаційної скарги про необхідність залучення до участі у розгляді справи співвласника кімнати НОМЕР_2-НОМЕР_6 ОСОБА_4 , оскільки судами встановлено, що саме протиправними діями ОСОБА_2 порушуються житлові права позивача.

Посилання відповідача на непроживання позивача у належній їй кімнаті у гуртожитку з 2012 року не є підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (провадження № 14-181цс18), допоки особа є власником нерухомого майна, вона не може бути обмежена у праві звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження цим майном.

Доводи касаційної скарги щодо відсутності доказів протиправності дій ОСОБА_2 є безпідставними, оскільки спростовуються протоколом про адміністративне правопорушення від 15 липня 2016 року та постановою від 22 липня 2016 року № 835 адміністративної комісії.

Інші доводи касаційної скарги також не спростовують висновку суду, обґрунтовано викладеного у мотивувальній частині судового рішення.

Частиною першою статті 410 ЦПК України встановлено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду - без змін.

Оскільки ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 січня 2017 року зупинено виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06 вересня 2016 року, касаційне провадження у справі закінчено, тому виконання вказаного судового рішення підлягає поновленню.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 , подану представником - адвокатом Павенським Борисом Володимировичем, залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 20 грудня 2016 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06 вересня 2016 року.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. С. Жданова
Судді :В. М. Ігнатенко
С. О. Карпенко
В. А. Стрільчук
М. Ю. Тітов