Постанова

Іменем України

01 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 752/12738/16-ц

провадження № 61-19411св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - Товариство з обмеженою відповідальністю «Валокс Авто», ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 30 грудня 2016 року у складі судді Мирошниченко О. В. та рішення Апеляційного суду міста Києва від 15 березня 2017 року у складі колегії суддів: Андрієнко А. М., Заришняк Г. М., Мараєвої Н. Є.,

ВСТАНОВИВ :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Валокс Авто» (далі - «Валокс Авто»), ОСОБА_2 про витребування майна.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що 01 березня 2012 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Валокс Авто» укладено договір купівлі-продажу автомобіля марки MERCEDES-BENZ, модель ATEGO 1823L, червоного кольору, 1999 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 .

За умовами укладеного між сторонами договору купівлі-продажу, оплата вартості спірного автомобіля здійснюється щомісячними рівними платежами, а повна вартість транспортного засобу повинна бути виплачена ТОВ «Валокс Авто» не пізніше 25 серпня 2013 року.

01 березня 2012 року на підставі акту приймання-передачі на виконання умов договору купівлі-продажу позивачем передано спірний автомобіль ТОВ «Валокс Авто».

Відповідно до умов договору купівлі-продажу ТОВ «Валокс Авто» набуває право власності на спірний автомобіль після повного здійснення оплати його вартості, про що може свідчити видана продавцем довідка. До виконання вказаної умови договору та здійснення повної оплати вартості транспортного засобу, ТОВ «Валокс Авто» вправі користуватись автомобілем, однак власником спірного транспортного засобу залишається ОСОБА_1 .

У зв`язку із порушенням ТОВ «Валокс Авто» умов договору купівлі-продажу та нездійсненням оплати вартості спірного автомобіля, виникла заборгованість, яка в подальшому стягнута позивачем з відповідача у судовому порядку, проте враховуючи нездійснення відповідач оплати повної вартості спірного автомобіля, згідно з умовами договору купівлі-продажу, власником спірного автомобіля залишився позивач.

28 квітня 2014 року ТОВ «Валокс Авто» незаконно відчужено спірний автомобіль на користь ОСОБА_2 , чим порушено права позивача та позбавлено останнього права власності на вказаний транспортний засіб.

З огляду на викладене позивач просив суд встановити факт, що договір купівлі - продажу автомобіля від 01 березня 2012 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Валокс Авто» є розірваним на підставі пункту 5.3 договору та витребувати із незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 спірний вантажний автомобіль.

Короткий зміст судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 30 грудня 2016 року позов задоволено частково.

Витребувано із незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вантажний автомобіль (фургон) марки MERCEDES-BENZ, модель ATEGO 1823L, червоного кольору, 1999 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 . В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що право власності на спірний вантажний автомобіль належить ОСОБА_1 , вибуття вказаного майна з його володіння сталося поза волею позивача, ОСОБА_2 володіє автомобілем незаконно, а тому відповідно до статті 388 ЦК України наявні підстави для витребування майна із чужого незаконного володіння. При цьому судом не виявлено підстав для встановлення факту, що договір купівлі - продажу є розірваним.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 15 березня 2017 року скасовано рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 30 грудня 2016 року, а в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що спірний вантажний автомобіль вибув із володіння власника (позивача) за його волею, що підтверджується відповідними доказами, а тому таке майно не підлягає витребуванню від добросовісного набувача на підставі віндикаційного позову.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся з касаційною скаргою до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 травня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 , витребувано її матеріали з Голосіївського районного суду міста Києва, у задоволенні клопотання про зупинення виконання рішення Апеляційного суду міста Києва від 15 березня 2017 року відмовлено.

Ухвалою суду касаційної інстанції від 07 грудня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

На виконання підпункту 4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства та інших законодавчих актів» 20 квітня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ОСОБА_1 аргументована тим, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку, що стягнення за рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 23 травня 2014 року коштів за проданий автомобіль, а також витребування ще й самого автомобіля призведе до подвійного стягнення на користь позивача, оскільки ТОВ «Валокс Авто» за рішенням засновників перебуває в процесі припинення, у товариства відсутнє майно та кошти на поточних банківських рахунках. Фактичне виконання рішення суду щодо стягнення коштів неможливе. Таким чином, ТОВ «Валокс Авто» створено умови, за яких ускладнено як виконання рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 23 травня 2014 року, так і повернення спірного автомобіля, оскільки такий продано ОСОБА_2 .

Також скаржник вважає необґрунтованими висновки суду апеляційної інстанції щодо вибуття спірного автомобіля за волею позивача, оскільки умовами договору передбачено, що покупець (ТОВ «Валокс Авто») вправі користуватися автомобілем, однак його власником залишається продавець ( ОСОБА_1 ) до повної сплати його вартості покупцем. Разом з цим всупереч умовам договору, ТОВ «Валокс Авто» відчужило та перереєструвало спірний автомобіль на ОСОБА_2 , чим порушив право власності позивача на спірний автомобіль.

Отже, доводи касаційної скарги стосуються оскарження рішення суду апеляційної інстанції в частині відмови у задоволенні вимог про витребування автомобіля з чужого незаконного володіння.

Відзив/заперечення на касаційну скаргу

В липні 2017 року на адресу суду від ОСОБА_2 надійшли заперечення на касаційну скаргу. В наданому запереченні відповідач просив рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 30 грудня 2016 року та рішення Апеляційного суду міста Києва від 15 березня 2017 року залишити без змін.

ОСОБА_2 зазначив, що між позивачем та ТОВ «Валокс Авто» укладено договір про купівлі - продажу автомобіля, ОСОБА_1 вчинив юридично значимі дії щодо перереєстрації права власності на спірний автомобіль на ТОВ «Валокс Авто». Тому доводи позивача про вибуття транспорного засобу з його власності поза його волею є безпідставними..

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з таких мотивів.

Суди встановили, що01 березня 2012 року між ОСОБА_1 (продавець) та ТОВ «Валокс Авто» (покупець) укладено договір купівлі-продажу автомобіля, за умовами якого продавець зобов`язується передати у власність покупця, а покупець прийняти та оплатити належний продавцю на праві власності зазначений вантажний автомобіль вартістю 189 583,20 грн, що еквівалентно 23 580,00 доларам США, частинами до 25 серпня 2013 року. Після повної сплати вказаної суми покупець стає власником автомобіля, а до цього вправі користуватись ним при тому, що власником цього транспортного засобу залишається продавець.

На виконання умов вказаного договору купівлі-продажу за актом приймання-передачі від 01 березня 2012 року позивач передав спірний транспортний засіб ТОВ «Валокс Авто».

Назване товариство за період з 27 березня 2012 року по 14 березня 2013 року частково оплатило вартість автомобіля, здійснивши десять на загальну суму 53 000,00 грн, що еквівалентно 6 527,65 доларів США, а 26 квітня 2014 року на підставі довідки - рахунку відчужило його ОСОБА_2 .

Судами не встановлено і позивачем не доведено, що ОСОБА_2 знав або ж міг знати, що назване товариство не було на той час власником спірного автомобіля і не мало права його відчужувати.

Відповідно до пунктів 1-3 частини першої статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права на його відчуження, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі.

Тлумачення зазначеної норми права дозволяє зробити висновок, що у випадку, коли майно передане власником з його волі іншій особі у володіння, а ця особа відчужила це майно за оплатним договором третій особі, не маючи на це права, відсутні підстави для витребування майна у добросовісного набувача, оскільки воно вибуло із володіння особи, якій було раніше передане у володіння власником, за, а не поза волею цієї особи (законного володільця майна).

За встановленими судами обставинами справи ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу передав спірний автомобіль у користування (володіння) ТОВ «Валокс Авто» з умовою набуття останнім права власності на це майно після повної сплати його вартості, а названий відповідач, не розрахувавшись повністю за автомобіль (тобто не маючи права власності на нього і правомочностей щодо розпорядження ним), продав його відповідачу ОСОБА_2 , який не знав і не міг знати про відсутність у продавця права на відчуження цього транспортного засобу.

Таким чином, в цьому випадку має місце оплатне придбання добросовісним набувачем ( ОСОБА_2 ) спірного автомобіля у особи (ТОВ «Валокс Авто»), якому він переданий власником у володіння, але який не мав права на його відчуження, що виключає можливість його витребування із володіння ОСОБА_2 , оскільки це майно вибуло спочатку із володіння ОСОБА_1 за волею власника у володіння ТОВ «Валокс Авто», а від останнього (законного володільця майна) - за його волею у власність ОСОБА_2 .

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що спірний вантажний автомобіль вибув із володіння власника (позивача) за його волею, що підтверджується відповідними доказами, а тому таке майно не підлягає витребуванню від добросовісного набувача на підставі віндикаційного позову.

Доводи касаційної скарги про вибуття спірного автомобіля із володіння ОСОБА_1 поза його волею спростовуються вищенаведеними обставинами справи.

Інші доводи позивача зводяться до переоцінки доказів, а тому не можуть бути взяті до уваги, оскільки оцінка (переоцінка) доказів знаходиться поза межами визначених статтею 400 ЦПК України повноважень суду касаційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Частиною третьою статті 410 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржуване судове рішення апеляційної інстанцій ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, касаційну скаргу належить залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду міста Києва від 15 березня 2017 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Валокс Авто», ОСОБА_2 про витребування майна залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук