Справа № 433/1949/18
Провадження № 22-ц/810/194/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2019 року, липня місяця, 31-го дня, Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ головуючого Яреська А.В. (судді - доповідача), суддів: Гаврилюка В.К., Єрмакова Ю.В., за участю секретаря судового засідання Вовчанської С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Троїцького районного суду Луганської області від 29 січня 2019 року у цивільній справі (№ 433/1949/18 суддя І інстанції - Суський О.І.) за позовом ОСОБА_3 , інтереси якої представляє ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

У жовтні 2018 року ОСОБА_3 звернулася до Троїцького районного суду Луганської області із позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що відповідно до укладеного 30.06.2014 року між КС «Імперіал ЛТД» та ОСОБА_1 договору кредитної лінії № 4462, КС «Імперіал ЛТД» надав відповідачу кредит у розмірі 2000, 00 грн. на умовах строковості, зворотності та цільового використання. Плата за користування кредитом відповідно до п. 3.1 договору становить 70% річних від загальної суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Строк дії договору становить 12 фактичних місяців від дати отримання боржником кредиту та діє до повного виконання зобов`язань відповідачем. Також 30.06.2014 року між позивачем, відповідачем та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 4462/1 відповідно до якого ОСОБА_2 взяла на себе обов`язок відповідати за зобов`язаннями ОСОБА_1 , що випливають з кредитного договору. За згодою сторін було складено графік погашення кредиту, згідно з яким відповідач зобов`язувався до 25 числа кожного місяця сплачувати відсотки за користування кредитом та сам кредит. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 08.10.2018 року сума заборгованості по кредитному договору № 4462 від 30.06.2014 року становить 9060, 46 грн. 06.10.2018 року між КС «Імперіал ЛТД» та ОСОБА_3 був укладений договір відступлення права вимоги, згідно якого цедент в порядку та на умовах, визначених цим договором передає цесіонарієві, а цесіонарій набуває право вимоги, належне Цедентові, і стає кредитором за кредитним договором № 4462 від 30.06.2014 року укладеного між цементом і відповідачем. Позивач просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість у розмірі 9060, 46 грн. за кредитним договором № 4462 від 30.06.2012 року, яка складається з заборгованості основної суми боргу - 1932,09 грн., заборгованості зі сплати відсотків - 7128, 37 грн.

Позов було прийнято до розгляду і рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 29.01.2019 року позовні вимоги ОСОБА_3 , інтереси якої представляє ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено в повному обсязі. Суд вирішив стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором кредитної лінії № 4462 від 30.06.2014 року в сумі 9060 грн. 46 коп., яка складається з суми заборгованості за основним боргом - 1932, 09 грн. та суми заборгованості зі сплати відсотків - 7128, 37 грн. Вирішено питання по судовим витратам.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не погодилися з таким рішенням суду першої інстанції та надали на нього апеляційну скаргу, у якій посилаючись на припущені судом порушення норм матеріального та процесуального права - просили скасувати рішення Троїцького районного суду Луганської області від 29.01.2019 року та ухвалити по справі нове рішення, яким відмовити ОСОБА_3 , інтереси якої представляє ОСОБА_4 , в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

ОСОБА_4 надав заяву про розгляд зазначеної цивільної справи без їх участі.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, судова колегія приходить до наступних висновків.

Так, статтею ст. 367 ЦПК України є передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Статтями 263, 264 ЦПК України є визначеним про те, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні. Як передбачено ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частина 2 ст. 78 ЦПК України передбачає, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтями 12,81 ЦПК України є визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, відповідно до ч. 1ст. 76 цього Кодексу, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що предметом спору є кредитна заборгованість в розмірі 9070, 46 грн., яка складається з заборгованості зі сплати основного боргу - 1932, 09 грн. та заборгованості зі сплати відсотків - 7128, 37 грн. Суд встановив, що відповідно до укладеного договору кредитної лінії № 4462 від 30.06.2014 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 2000,00 грн., строком на 12 фактичних місяців від дати отримання кредиту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 70 % річних. Також, відповідно до додатку до договору кредитної лінії сторони погодили, що кредит повертається згідно графіка платежів, кожного місяця до 25 числа. Згідно копії договору поруки № 4462/1 від 30.06.2014 року, укладеного між КС «Імперіал ЛТД» та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , поручитель ОСОБА_2 зобов`язалась перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов`язання за кредитним договором № 4462 від 30.06.2014 року, позичальником за яким є ОСОБА_1 , а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені у майбутньому. Згідно листа - повідомлення від 30.06.2014 року, з яким позичальник ОСОБА_1 та поручитель ОСОБА_2 були ознайомлені під підпис, у разі порушення договірних зобов`язань КС «Імперіал ЛТД» може звернутись до суду із позовом про стягнення грошової заборгованості (а.с.9). Відповідно до копії договору відступлення прав вимоги від 06.10.2018 року, КС «Імперіал ЛТД» передала ОСОБА_3 належне право вимоги за договором кредитної лінії № 4462 від 30.06.2014 року, укладеного між КС «Імперіал ЛТД» та ОСОБА_1 (а.с.20). 08.10.2018 року на адресу позичальника ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2 були направлені листи - повідомлення про те, що згідно договору відступлення прав вимоги від 08.10.2018 року, укладеного між КС «Імперіал ЛТД» та ОСОБА_3 , право вимоги за договором кредитної лінії № 4462 від 30.06.2014 року перейшло до ОСОБА_3 (а.с. 17-18). Відповідно до п. 6.2 кредитного договору, порушенням умов цього договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього договору. Згідно розрахунку заборгованості відповідач ОСОБА_1 належно не виконував свої зобов`язання за договором кредитної лінії, внаслідок чого станом на 08.10.2018 року має заборгованість в сумі 9070, 46 грн., яка складається з заборгованості зі сплати основного боргу - 1932,09 грн. та заборгованості зі сплати відсотків - 7128, 37 (а.с.7). Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов висновку, про те, що вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в солідарному порядку заборгованості за договором кредитної лінії № 4462 від 30.06.2014 року в сумі 9060, 46 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки неналежне виконання зобов`язань призвела до виникнення заборгованості.

Колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції, адже до них він дійшов поспішно, із певним порушенням норм матеріального та процесуального права. Так, відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Заміна кредитора не допускається у зобов`язаннях, нерозривно пов`язаних з особою кредитора (ст.15 ЦК України).

В статті 1 Закону України «Про кредитні спілки» передбачено, що кредитна спілка - це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об`єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об`єднаних грошових внесків членів кредитної спілки. Кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених цим Законом. Статтею 21 Закону України «Про кредитні спілки» визначено види господарської діяльності кредитної спілки, а пунктом 11 частини першої цієї статті врегульовано, що провадження кредитною спілкою іншої діяльності, крім передбаченої цим Законом, не допускається. Отже, кредитна спілка як кредитодавець з огляду на особливості правового статусу, визначеного законом, не має права відступати право вимоги за кредитним договором, оскільки такі повноваження законом не передбачені. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладений у постановах від 15 квітня 2015 року у справі № 6-59 цс15 та від 02 вересня 2015 року у справі № 6-667цс15, постанові Верховного Суду від 22 грудня 2018 року у справі № 642/1269/16-ц.

Звертаючись до суду із позовом позивач посилався на те, що право вимоги за кредитним договором № 4462 від 30 червня 2014 року, укладеним між КС «Імперіал ЛТД» та ОСОБА_1 , у нього виникло на підставі договору відступлення права вимоги від 06 жовтня 2018 року, укладеного між КС «Імперіал ЛТД» та ОСОБА_3 , умовами якого передбачено, що цедент - КС «Імперіал ЛТД» передає цесіонарієві, а цесіонарій набуває право вимоги, належне цедентові, і стає кредитором за кредитним договором № 4462 від 30 червня 2014 року, укладеного між цедентом і відповідачем.. Встановивши, що спірні зобов`язання виникають із кредитного договору укладеного між КС «Імперіал ЛТД» та ОСОБА_1 , надання кредитних коштів здійснено за рахунок об`єднання грошових внесків членів кредитної спілки, такі зобов`язання тісно пов`язані з особою кредитора і в силу положень статті 515 ЦК України заміна кредитора у таких зобов`язаннях не допускається - а отже у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 необхідно відмовити Частини 4 та 5 ст. 367 ЦПК дають підстави колегії суддів вийти за межі доводів апеляційної скарги з огляду на встановлені вище обставини, що свідчать про неправильне застосування норм матеріального права судом першої інстанції. З огляду на зміст приписів п. 2 ч. 1 ст. 374 та ст. 376 ЦПК колегія суддів вважає за необхідне оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, апеляційну скаргу - задоволено, то судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи в апеляційному суді компенсуються за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Троїцького районного суду Луганської області від 29 січня 2019 року скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 , інтереси якої представляє ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Компенсувати за рахунок держави ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 2643 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 05 серпня 2019 року.

Головуючий

Судді