Провадження №2/760/6076/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2019 року Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді - Букіної О.М.

при секретарі - Кривулько С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_3 , Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, про розірвання договору про участь у вихованні та утриманні дитини та визначення місця проживання дитини, -

В С Т А Н О В И В :

У червні 2019 позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати договір про виховання та утримання дитини від 19 квітня 2018 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Виходцевим І.А., про що зроблено запис в реєстрі за №6403.

Також, позивач просить визначити місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 на постійній основі.

Свої вимоги мотивує тим, що з 06.11.2013 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі, який було розірвано рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 03.10.2018.

У шлюбі у сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася донька - ОСОБА_5 .

Також, зазначає, що позивачем та відповідачем 19 квітня 2018 року було укладено договір про участь у вихованні та утриманні дитини, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Виходцевим І.А., про що зроблено запис в реєстрі за №6403.

При цьому, позивач зазначає, що відповідач не виконує умови укладеного договору, постійно перешкоджає матері брати участь у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини.

Позивач вважає, що даний договір порушує її права як матері, оскільки суттєво обмежує її права на участь у спілкуванні з дитиною та у вихованні доньки, не відповідає вимогам закону. Також, негативно вплине на майбутнє малолітньої дитини, оскільки батько свідомо чинить перешкоди у спілкуванні доньки з матір`ю і негативно налаштовує дитину проти матері, що в подальшому приведе до непоправних наслідків.

Разом з тим, позивач зазначає, що 28.05.2019 вона звернулася до відповідача з письмовою пропозицією про укладання додаткової угоди до договору про участь у вихованні та утриманні дитини, в якій запропонувала звернутися спільно до нотаріуса та укласти додаткову угоду, згідно якої зафіксувати сталий графік перебування доньки з матір`ю. Однак, відповідач не виявив бажання мирним шляхом вирішити спір, а тому позивач змушена була звернути до суду за захистом прав та інтересів як своїх, так і малолітньої дитини.

При цьому, позивач зазначає, що відповідач не має постійного місця роботи, належним чином не виконує батьківські обов`язки щодо виховання доньки, має недбале ставлення до дитини, а також для якнайкращого забезпечення інтересів малолітньої дитини, для сприяння забезпеченню належного фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку доньки, є необхідним визначити місце проживання дитини з матір`ю.

Крім того, зазначає, що має постійне місце роботи та стабільний дохід, проживає в квартирі, в якій є всі умови для проживання дитини.

З урахуванням наведеного просить задовольнити позовні вимоги.

13.06.2019 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано головуючому судді Букіній О.М.

19.06.2018 до суду надійшла інформація про зареєстроване місце проживання відповідача.

Ухвалою суду від 20.06.2019 в справі відкрито провадження та призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні.

18.09.2019 у підготовчому судовому засіданні, не виходячи до нарадчої кімнати, судом було залучено до участі у справі в якості третьої особи Службу у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації.

18.10.2019 у підготовчому судовому засіданні відповідачем ОСОБА_2 подано заяву, в якій який визнав позов та не заперечував проти розірвання договору про участь у вихованні та утриманні дитини та визначення місця проживання дитини з матір`ю.

Ухвалою суду від 18.10.2019 закрито підготовче провадження по справі та справу призначено до судового розгляду по суті.

Позивач у судове засідання не з`явилася, просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, просив слухати справу без його участі, проти задоволення позову не заперечував.

Третя особа служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації просила розгляд справи проводити за відсутності представника та винести рішення, виходячи з інтересів малолітнього. Також, службою у справах дітей було надано висновок органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.

Третя особа служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не відомі.

Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони з 06 листопада 2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2018 року (а.с. 26-27).

Від шлюбу сторони мають малолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 19).

19 квітня 2018 року між сторонами у справі був укладений договір про участь у вихованні та утриманні дитини, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Виходцевим І.А. за реєстровим № 6403, відповідно до якого сторони домовились про порядок виховання та утримання їх доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 28-29).

Згідно з п. 8 Договору про участь у вихованні та утриманні дитини сторони домовились, що питання виховання дитини вирішуються між батьками виходячи з інтересів дитини, принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Пунктом 11 Договору передбачено, що всі спори, що виникають в процесі виконання цього Договору, та розбіжності в тлумаченні окремих положень цього Договору, вирішуються сторонами шляхом переговорів, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку відповідно до чинного законодавства України.

Відповідно до ч.1 ст.651 ЦК України розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, розірвання договору.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Частиною 2 ст.651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не виконує умови укладеного договору, перешкоджає матері брати участь у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини.

Як вбачається з письмових пояснень відповідача, останній проти задоволення позову не заперечував та просив розірвати договір про участь у вихованні та утриманні дитини, посвідчений 19 квітня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Виходцевим І.А. за реєстровим № 6403.

За таких підстав, в цій частині позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Згідно ст. 157 СК України встановлено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Такі ж гарантії для батьків, що проживають окремо від дітей, та для самих дітей, встановлені ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства».

Відповідно до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення питання щодо місця проживання малолітньої дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що з жовтня 2019 року малолітня ОСОБА_6 проживає разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , за спільною домовленістю сторін.

Згідно акту обстеження житлових умов від 13.08.2019 вбачається, що для дитини створені належні умови для проживання (а.с. 202).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 працює у ФОП ОСОБА_7 з 17 квітня 2019 та займає посаду менеджера з адміністративної діяльності та отримує заробітну плату, що підтверджується довідкою (а.с. 182)

Відповідно до довідок, виданих Закладом дошкільної освіти №714 від 25.04.2019 та від 15.08.2019, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відвідує заклад дошкільної освіти по теперішній час. Мама дитини ОСОБА_1 систематично доглядає за дитиною та приймає участь у вихованні дитини (а.с.а.с. 20, 174).

Відповідно до ч. 2 ст. 154 СК України батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою держаного контролю, що встановлена законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років визначається за згодою батьків.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.

Суд звертає увагу також на те, що в Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (принцип 6) проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини бути розлучена зі своєю матір`ю.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, проголошує, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Одним із завдань Сімейного кодексу України є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (ст. 1).

Конвенція про права дитини, виходячи з рівності прав матері та батька, у п. 1 ст. 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини.

Відповідно до Конвенції ООН про права дитини діти мають право на належне спілкування та допомогу.

Дані гарантії закріплені і в інших нормативних документах щодо охорони дитинства.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 150 СК України батьки повинні поважати дитину; ст. 155 цього ж Кодексу встановлено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

З викладеного випливає, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, поведінка батьків повинна бути такою, щоб дитина сама тягнулася до них.

Як роз`яснено ст. 161 СК України, суд при вирішенні спору про місце проживання дитини має враховувати те, хто із батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, особисті якості батьків, можливість створення належних умов до виховання дитини.

Згідно Висновку органу опіки та піклування Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації від 13.11.2019 вбачається, що орган опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Разом з тим, відповідача не заперечував проти визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 разом з матір`ю ОСОБА_1 ..

За таких підстав, в цій частині позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають також задоволенню.

Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Враховуючи викладене, а також визнання відповідачем позову в повному обсязі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Таким чином, з ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору 1 536,80 грн.

Керуючись ст.ст. 610, 611, 651 ЦК України, ст. ст. 150, 154, 155, 157, 160, 161 Сімейного Кодексу України, ст.ст.12-13, 76-81, 141, 258-259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_3 , Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, про розірвання договору про участь у вихованні та утриманні дитини та визначення місця проживання дитини, задовольнити.

Розірвати договір про участь у вихованні та утриманні дитини, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений 19 квітня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Виходцевим І.А. за реєстровим № 6403.

Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІПН НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (ІПН: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 1 536,80 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.М.Букіна