Справа № 128/1191/19
РІШЕННЯ

Іменем України

06 червня 2019 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Ганкіної І.А.

секретаря судового засідання Жигарової Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що з 31.08.2003 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі; в шлюбі у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька, ОСОБА_3 .

В лютому 209 року відповідач залишив сім`ю, перестав надавати кошти на утримання доньки, хоча має таку можливість, так як фізично здоровий, працює неофіційно, має дохід, інших утриманців у нього немає.

За наведених обставин, позивач просить стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку до досягнення донькою повноліття, який станом на день подачі позову - 08.05.2019 року, становить 2027 грн.

В ході судового розгляду позивач уточнила позовні вимоги та просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в твердій грошовій сумі 2000 грн. 00 коп. щомісячно, до досягнення донькою повноліття.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, згідно наданої заяви просить розглянути справу за її відсутності, уточнені позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутність, уточнені позовні вимоги визнає та не заперечує щодо їх задоволення.

Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Як встановлено по справі, ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_3 , батьками якої являються ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_1 від 07.09.2007 року (а.с. 4).

Згідно довідки відділу соціального захисту населення Вороновицької селищної ради № 558 від 07.05.2019 року позивач разом з донькою проживає в АДРЕСА_1 , відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 7).

Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

В частині 2 цієї статті зазначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч.2 ст.6 цієї Конвенції).

Також, частинами 1 та 2 ст.27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Також, у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі».

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

При визначенні розміру аліментів суд врахував стан здоров`я дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який працездатного віку, офіційно не працює, за станом свого здоров`я має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання доньки.

Таким чином, аналізуючи вищезазначені обставини, той факт, що відповідач офіційно не працює, враховуючи принципи об`єктивності та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення саме в частині стягнення аліментів в твердій грошовій сумі 2000 грн. щомісячно, що також визнається та не заперечується відповідачем.

Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне з метою забезпечення інтересів дитини, допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення суми платежу за один місяць.

Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 6 статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Крім того, згідно п.1 ч.2 ст. 141 ЦК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

На підтвердження витрат, пов`язаних з розглядом справи, позивачем надано квитанцію № 20 від 07.05.2019 року про надання професійної правничої допомоги в розмірі 500 грн. 00 коп. (а.с. 6).

Враховуючи повне задоволення вимог позивача, зазначені втирати підлягають з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 180 - 183, 191 СК України, ст. ст. 4, 10, 76, 133, 141, 247, 264, 265, 268, 273, 430 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в твердій грошовій сумі 2000 грн. 00 коп. щомісячно, з індексацією цієї суми відповідно до закону, до досягнення донькою повноліття, починаючи з 08.05.2019 року.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за 1 місяць допустити до негайного виконання.

Судові витрати по сплаті судового збору компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 судові витрати за надання професійної правничої допомоги в розмірі 500 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом направлення апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя І.А. Ганкіна