Справа № 484/4636/19
Провадження № 2/484/1606/19 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.12.2019 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді Панькова Д.А.

секретаря судового засідання Панчук О.М.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Первомайська цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та визнання заповіту недійсним,

В С Т А Н О В И В:

27.09.2019 року позивачка звернулася до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та визнання заповіту недійсним, обґрунтувавши свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Первомайську Миколаївської області помер дідусь позивачки - ОСОБА_6 , після смерті якого відкрилася спадщина, до складу якої увійшла квартира АДРЕСА_1 .

За життя ОСОБА_6 на випадок своєї смерті склав заповіт, яким належну йому на праві власності квартиру заповів у рівних долях ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Проте позивачці відомо, що спадкоємці ОСОБА_5 та ОСОБА_3 є сторонніми особами для спадкодавця.

Із заявою про прийняття спадщини позивачка через представника звернулася до нотаріальної контори 09.09.2019 року, проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті діда, нотаріус відмовила, оскільки позивачем був пропущений строк встановлений законом для подання заяви про прийняття спадщини.

Вважає, що строк для подання заяви про прийняття спадщини позивач пропустила з поважних причин, оскільки проживає в іншій країні, про смерть діда та наявність заповіту їй стало відомо від знайомих її батька ОСОБА_7 тільки в серпні 2019 року.

Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме.

Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.

Однак, державний нотаріус не повідомив спадкоємця - позивача ОСОБА_4 про відкриття спадщини, її виклик не здійснювався, в тому числі, шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що б свідчило про належне сприяння здійсненню особистого розпорядження спадкодавця.

Шестимісячний строк подання заяви позивачем про прийняття спадщини сплив 02 лютого 2019 року, а до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини вона звернулася 09.09.2019 року, тобто пропущений позивачкою строк для подання заяви про прийняття спадщини є незначним.

Крім того, воля спадкодавця на випадок його смерті, викладена у формі заповіту, підлягає обов`язковій реалізації на користь позивача, так як свобода та реалізація положень заповіту після відкриття спадщини мають фундаментальне значення у спадкових правовідносинах.

Нотаріусом не було зроблено жодної спроби розшукати спадкоємця за заповітом. Про існування заповіту та відкриття спадщини позивачці стало відомо тільки після того, як один із спадкоємців звернувся до суду про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за заповітом.

Також позивач вважає, що зазначений заповіт повинен бути визнаний недійсним, так як на момент його складання спадкодавець не усвідомлював своїх дій і не керував ними з огляду на наступне.

З офіційної довідки - запиту лікаря-психіатра Первомайської ПЦМЛ вбачається, що ОСОБА_6 є інвалідом II групи, страждав на психічний розлад, перебував на обліку з приводу шизофренії, параноїдна форма.

З огляду на те, що ОСОБА_6 мав регулярні та тривалі психіатричні розлади, то вважає, що на момент складення оскаржуваного заповіту, останній не усвідомлював значення своїх дій і не керував ними, чим і скористалися відповідачі.

Відповідачі є сторонніми особами для спадкодавця, які скористалися його хворобливим станом, що свідчить про укладення заповіту проти волевиявлення спадкодавця, їм було відомо про його хворобу.

Отже, позивачка вважає, що оскаржуваний заповіт є недійсним, так як складений з порушенням вимог ЦК України, особою, яка не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними і всупереч його волі.

Вважає, що її права порушені, так як вона є законним претендентом на спадщину. У разі відсутності заповіту вона могла б отримати спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали в повному обсязі не заперечували проти їх задоволення.

Від відповідачки ОСОБА_5 надійшла заява з проханням розглянути справу у її відсутність, проти задоволення позову не заперечувала, підтвердила зазначені в позові обставини.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку сторін, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини.

Абз. 6 п. 24 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7, згідно з якими поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

В судовому засіданні встановлено, що згідно заповіту ОСОБА_6 від 10.08.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області Мовчан А.С., зареєстрованого в реєстрі за № 973, він заповідав ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належну йому на праві власності квартиру.

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Первомайську Миколаївської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 07.08.2018 року.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно зі ст. 1244 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто.

Вимоги, щодо форми та порядку посвідчення заповіту, встановлені ст. ст. 1247-1253 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України уп. 14 постанови "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 6 листопада 2009 року, не допускається визнання дійсним заповіту, який є нікчемним у зв`язку з порушенням вимог щодо його форми та порядку посвідчення, оскільки норми глави 85 ЦК України не передбачають можливості визнання заповіту дійсним.

Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір.

У відповідності ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК України).

Звертаючись до суду з позовними вимогами про визнання заповіту недійсним позивач, як підставу позову зазначає, що волевиявлення заповідача не було вільним та не відповідало його волі, оскільки через хворобу він не міг усвідомлювати значення своїх дій та не міг керувати ними, на підтвердження чого надав довідку лікаря-психіатра Первомайської ПЦМЛ вбачається, що ОСОБА_6 є інвалідом II групи, страждав на психічний розлад, перебував на обліку з приводу шизофренії, параноїдна форма.

Наведене свідчить, що ОСОБА_6 - людина пенсійного віку з інвалідністю, через психічне захворювання не мав можливості повною мірою розуміти фактичний характер своїх дій та керувати ними. Тобто, заповіт складений особою, не здатною достатньо усвідомлювати свої наміри та їх значення, керувати своїми діями, коли вона не могла в повній мірі розуміти, що вона збиралася виразити через волевиявлення.

Отже, під час складання заповіту спадкодавець знаходився під впливом тяжкої для нього обставини, якою слід вважати психічне захворювання, тому правочин відбувся у такому стані коли особа недостатньо усвідомлювала свої дії.

Строк для прийняття спадщини, встановлений ст. 1270 ЦК України, позивачем ОСОБА_4 був пропущений з поважної причини, тому суд вважає за можливе визначити їй в порядку ст. 1272 ЦК України додатковий строк три місяці, який буде достатній для подання нею заяви до нотконтори про прийняття спадщини.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 2, 10-13, 258, 259, 265, 268, 280-283, ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Цивільний позов ОСОБА_4 (Російська Федерація, Кемеровська область, м. Юрга, паспорт № НОМЕР_2 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_5 ( АДРЕСА_2 ) про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та визнання заповіту недійсним - задовольнити.

Визначити ОСОБА_4 додатковий строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , три місяці з дня набрання рішенням законної сили.

Визнати недійсним заповіт складений ОСОБА_6 10.08.2017 року та засвідчений приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області, зареєстрований у спадковому реєстрі за № 973.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області.

Дата складання повного тексту рішення - 12.12.2019 року.

Суддя: