Провадження № 2/127/4385/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2019 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Луценко Л.В.,

при секретарі судового засідання Помазанові М.О.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вінниці цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з даним позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 07.07.2010 року відповідач отримав кредит у розмірі 5 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, Тарифами банку складає між ним та банком договір.

Позивач свій обов`язок по кредитному договору щодо надання відповідачу кредиту виконав. Однак, відповідачем не здійснювалось вчасне погашення кредитних коштів у повному обсязі. Станом на 05.03.2019 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 20 967,42 грн. Зважаючи на вищевикладене позивач змушений звертатись до суду з даним позовом.

В судовому засіданні представник позивача за довіреністю Рудич І.Р. позовні вимоги підтримала та просила суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав частково, не заперечував щодо стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 4 511,26 грн., в іншій частині задоволення позову просив відмовити на підставі п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 07.07.2010 року відповідач отримав кредит у розмірі 5 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.7, 8, 9-23).

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, Тарифами банку складає між ним та банком договір.

При укладенні вищевказаного договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, відповідно до якої договір приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Позивач зобов`язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Однак, відповідачем не здійснювалось погашення кредитних коштів. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст.509, 525-526, 530, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав.

Таким чином, зважаючи на невиконання відповідачем умов договору, заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 05.03.2019 року становить 20 967,42 грн. (а.с.100-101), з них:

4 511,26 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту;

13 232,69 грн. нарахована пеня за прострочене зобов`язання;

1 748,83 грн. заборгованість за нарахованою пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.;

а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:

500,00 грн. штраф (фіксована частина);

4 492,69 грн. штраф (процентна складова).

Згідно ст.ст.525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання.

Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до цього у позивача виникло право вимагати дострокового повного виконання відповідачем зобов`язань за договором.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, а саме військового квитка ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 від 21.11.2006 року, 14.07.2014 року на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» відповідач зарахований на військову службу за контрактом у військову частину НОМЕР_2 , де і проходить військову службу на час розгляду справи (а.с.116-118).

Також, матеріали справи містять копію довідки військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України від 25.08.2016 року №2060, згідно якої вбачається, що старший сержант ОСОБА_2 дійсно з 13.05.2016 року по 17.08.2016 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитеростичної операції у м. Маріуполь Донецької області (а.с.119).

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20.05.2014 року №1275-VII у Законі України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., №15, ст.190 із наступними змінами) статтю 14 доповнили пунктом 15 такого змісту:

«15. Військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються».

Верховний Суд у листі від 13.07.2018 року №60-1543/0/2-18 повідомив, що особливий період діє в Україні з 17.03.2014 року, тобто після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію». Президент України рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу не приймав. Отже, Верховний Суд дотримується правової позиції, згідно з якою особливий період в Україні діє.
А тому, з огляду на наведене та виходячи зі змісту п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», суд вважає неправомірним нарахування позивачем відповідачу з 14.07.2014 року відсотків, пені та штрафних санкцій, а тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити у зв`язку з безпідставністю. Також, суд не вважає виправданим посилання представника позивача як на підставу своїх вимог про задоволення позову на підписання відповідачем заяви про не застосування відносно нього положень п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (а.с.81), оскільки вказана заява не відповідає вимогам чинного законодавства та не може бути прийнята судом до уваги.

А відтак, з огляду на вищенаведене та зважаючи на часткове визнання позову відповідачем, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 4 511,26 грн.

В силу ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір, понесений позивачем у розмірі 1 921,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями від 01.10.2018 року, 06.03.2019 року (а.с.1, 95) підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 413,31 грн. пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.212, 509, 525, 526, 530, 536, 629, 634, 638, 1048-1050, 1054 ЦК України, ст.ст.7, 10, 76-82, 89, 133, 141, 211, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 07.07.2010 року у розмірі 4 511 (чотири тисячі п`ятсот одинадцять) грн. 26 коп.

В іншій частині задоволення позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судовий збір у розмірі 413 (чотириста тринадцять) грн. 31 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач: акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», , місцезнаходження за адресою: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001, рах. № НОМЕР_3 , МФО 305299.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Повне рішення суду складено 11.06.2019 року.

Суддя: