ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 635/9400/14-ц

Провадження № 22-ц/818/345/19

25 липня 2019 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Тичкової О.Ю.,

суддів: - Котелевець А.В., Піддубного Р.М.,

за участю секретарів судового засідання: Сватенко Н.В., Сидорчук М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Хорошевська селищна рада Харківського району Харківської області про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, визначення порядку користування земельною ділянкою, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Хорошевська селищна рада Харківського району Харківської області про поділ в натурі майна, що є у спільній частковій власності, визначення порядку користування земельною ділянкою з апеляційною скаргою ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Харківського районного суду Харківської області, ухвалене 14 березня 2017 року о 09 годині 50 хвилин у складі судді Березовської І.В.,

УСТАНОВИВ:

У жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, після уточнення якого 09 листопада 2015 року (т.2 а.с. 3-4) просила: - виділити їй зі складу домоволодіння АДРЕСА_1 житловий будинок літ.«Б-1», загальною площею 79,60 кв.м, житловою площею 55,70 кв.м, з прибудовами та надвірними будівлями та спорудами: льохом літ. «Д», вбиральнею літ. «В», літнім душем літ. «Г», сараєм літ. «Л», «Н», «М», воротами № 2, 1/2 частину огорожі №1, замощення №1, як окрему одиницю, розташований на земельній ділянці площею 600 кв.м.; припинити право спільної часткової власності на зазначений житловий будинок з надвірними будівлями та визнати право власності одноособово за нею; - перерозподілити частки в спільній частковій власності на житловий будинок літ.«А-1» з прибудовами загальною площею 64,1 кв.м, житловою площею 49,80 кв.м, з надвірними будівлями та спорудами вбиральнею літ.«Ж», літньою кухнею літ.«Е», сараєм літ. «3», «И», «К», ворітьми №3, 1/2 частиною огорожі № НОМЕР_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 587 кв.м., визнати за нею право власності на 31/100 частину, а за ОСОБА_2 - на 69/100 частин даного житлового будинку з надвірними будівлями; - виділити їй в натурі приміщення 1-3, 1-4, загальною площею 26,1 кв.м., житловою площею 26,1 кв.м. в житловому будинку літ.«А-1» з прибудовами загальною площею 64,1 кв. м., житловою площею 49,8 кв.м. та надвірними спорудами: вбиральнею літ. «Ж». літньою кухнею літ. «Е», сараєм літ. «З»,»И», «К», ворітьми №3, Ѕ частиною огорожі № 1, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , що складає 31/100 частин даного житлового будинку; - виділити ОСОБА_2 приміщення 1-5, 1-6, 1-7, 1-8, загальною площею 38,0 кв.м., житловою площею - 23.7 кв.м. в житлового будинку літ.«А-1» з прибудовами загальною площею 64,1 кв.м., житловою площею 49,8 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами вбиральнею літ. «Ж»,, літньою кухнею літ. «Е», сараєм літ. «З», «И», «К», ворітьми №3, Ѕ частиною огорожі №1, розташованого за адресою АДРЕСА_1 що складає 69/100 частин даного житлового будинку; - визначити порядок користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , виділивши позивачу в користування земельну ділянку площею 219 кв.м. з боку домоволодіння АДРЕСА_2 і ОСОБА_2 - земельну ділянку площею 368 кв.м. з боку правої межі з окремим виїздом на АДРЕСА_1 і пустир; межу розподілу прокласти за лінією АБВГДЖЗК: відрізок АБ, довжиною 5,2 м., прокласти від червоної лінії забудови, на відстані 5,1 м. від лівої межі до лінії розподілу житлового будинку літ. «А-1» з прибудовами; відрізки БВ, ВГ, ГД прокласти по лінії розподілу житлового будинку літ. «А-1» з прибудовами; відрізок ДЖ, довжиною 15,8 м. прокласти від лінії розподілу житлового будинку літ. «А-1» з прибудовами паралельно лівої межі; відрізок ЖЗ, довжиною 8,65 м. прокласти до лівої межі, на відстані 29,3 м. від червоної лінії забудови; відрізок ЖК, довжиною 11,50 м. прокласти до правої межі, на відстані 29,1 м. від червоної лінії забудови; стягнути з неї на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію в розмірі 9770 грн. Зобов`язати ОСОБА_2 їй не перешкоджати при підключенні до електро- та газо- мереж, а також у здійсненні переобладнань, зазначених експертом.

Позов обґрунтовано тим, що згідно рішення виконкому Харківської районної ради народних депутатів за №238 від 21 березня 1989 року батьку позивача ОСОБА_4 було надано дозвіл на оформлення та прийняття в експлуатацію самовільно побудованого житлового будинку літ. «Б-1» площею 55,70 кв.м., а також побудовану прибудову до житлового будинку літ. «А-1» площею 23,5 кв.м., переобладнану кімнату літ. «1-4», площею 7,1 кв.м. в житловому будинку літ. «А-1», побудований тамбур літ. «а1», площею 1,4 кв.м. в АДРЕСА_1 та оформлення права особистої власності на його ім`я. Пунктом 2 даного рішення зобов`язано ОСОБА_4 зробити відчуження одного із будинків у строк 1 року з дня оформлення права власності на житловий будинок літ. «Б-1».

25 липня 1989 року Харківською районною радою народних депутатів Харківської області ОСОБА_4 було видано свідоцтво про право особистої власності в цілому на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , яке складається з двох будинків.

15 листопада 1989 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено договір дарування 19/50 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно якого обдарованій перешли такі приміщення: жилий будинок літ. «Б-1», житловою площею 55,70 кв.м., льох літ. «Д», вбиральня літ. «В», літній душ літ. «Г».

Таким чином, право власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , було зареєстроване в 31/50 частині за ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право особистої власності, виданого виконкомом Харківської районної ради 25 липня 1989 року, та в 19/50 частинах за ОСОБА_1 на підставі договору дарування, посвідченого Другою Харківського району держнотконторою 15 листопада 1989 року р. №4666.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Після його смерті ОСОБА_1 та її сестра ОСОБА_2 оформили право на спадщину по 1/2 частині всього майна, що належало батькові на час смерті (а саме по 31/100 частині домоволодіння в АДРЕСА_1 ).

Згідно матеріалів інвентаризаційної справи, за адресою: АДРЕСА_1 , розташовано житловий будинок літ.«А-1» загальною площею 62,90 кв.м, житловою площею 49,80 кв.м, житловий будинок літ. «Б-1» загальною площею 79,60 кв.м., житловою 55,70 кв.м., вбиральні «В», «Ж», душ «Г», льох «Д», літня кухня «Е», сараї «3», «И», «К», «Л», «М», «Н», вимощення І, огорожа №1-3, колонка № 4.

Згідно договору дарування, посвідченого Другою держнотконторою Харківського району 15 листопада 1989 року р. № 4666, житловий будинок літ.«Б-1», льох «Д», вбиральня «В», літній душ «Г», становили 19/50 частин від зазначеного домоволодіння. Після укладання зазначеного договору позивач постійно проживала та користувалась будинком літ. «Б-1», якому було визначено адресу АДРЕСА_1 . Тому вважає, що при укладанні договору дарування від 15 листопада 1989 року р№4666, 19/50 частин від зазначеного домоволодіння були їй виділені в натурі. У разі виділу позивачу як окремої одиниці житлового будинку літ.«Б-1», загальною площею 79,60 кв.м, житловою площею 55,70 кв.м. з надвірними будівлями: льохом літ. «Д», вбиральнею літ. «В», літнім душем літ. «Г», сараєм літ. «Л», «Н», «М», огорожею №2, який становить 19/50 частин домоволодіння та припинення права спільної часткової власності на нього між співвласниками, частка в праві спільної часткової власності на житловий будинок літ.«А-1» загальною площею 62,90 кв.м, житловою площею 49,80 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами вбиральнею літ.«Ж», літньою кухнею літ.«Е», сараєм літ. «3», «И», «К», вимощенням І, огорожею №1,3 колонкою № 4 становитиме за кожним з співвласників успадковану ними частину.

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом, після уточнення якого у грудні 2015 року (т.2 а.с. 22-23) просила: - визнати за нею право власності на житловий будинок літ. «А-1» загальною площею 62,9 кв.м., житловою площею 49,8 кв.м, надвірні будівлі вбиральню літ. «Ж», літню кухню літ. «Е», сараї «З,И,К», вимощення І, ворота № 3, Ѕ частину огорожі № 1-3; визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок літ. «Б-1», загальною площею 79,6 кв.м, житловою площею 55,7 кв.м., з надвірними будівлями: льохом літ. «Д», вбиральнею літ. «В», літнім душем літ. «Г», сараями літ. «Л,Н,М», ворота № 2, Ѕ частину огорожі № 1-3, вимощення І. ; - перерозподілити частки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у всьому спадковому майні, а саме, житловий будинок А-1, загальною площею 62,9 кв.м., житловою площею 49,8 кв.м., надвірні будівлі вбиральня «Ж», літня кухня «Е», сараї « З», «И», «К», ворота №3, житловий будинок «Б-1» загальною площею 79,6 кв.м., житловою площею 55,7 кв.м., надвірними будівлями льох «Д», вбиральня «В», літній душ «Г», сараї «Л», «Н», «М», ворота №2, огорожа №1-3, вимощення І та визначити відповідну грошову компенсацію у зв`язку з перерозподілом часток.; - встановити право користування земельною ділянкою загальною площею 1187 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 наступним чином: за ОСОБА_2 закріпити земельну ділянку площею 587 кв.м., що знаходиться під житловим будинком літ. «А-1», надвірними будівлями: вбиральнею літ. «Ж», літньою кухнею літ. «Е», сараями «З,И,К», воротами № 3, Ѕ частиною огорожі № 1-3, вимощення І, за ОСОБА_1 закріпити земельну ділянку площею 600 кв.м., що знаходиться під житловим будинком літ. «Б-1», вбиральнею «В», літнім душем «Г», льохом «Д», сараями «Л», «М», «Н», ворота № 2, Ѕ частиною огорожі №1-3, вимощенням І.

Зустрічний позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 відповідно до договору дарування набула право власності на частку у розмірі 19/50 у наступному нерухомому майні: житловий будинок літ. «А-1», загальною площею 60,6 кв.м., житловою площею 49,8 кв.м., житловий будинок літ. «Б-1», загальною площею 66,3 кв.м., житловою площею 55,7 кв.м., вбиральня В, літній душ «Г», льох «Д», літня кухня «Е», вбиральня «Ж», сараї «З»,«І»,«К», огорожа № 1-3 без визначення цієї частки в натурі.

В період з укладання договору дарування 15.11.1989 до моменту смерті спадкодавця ІНФОРМАЦІЯ_2 були побудовані сараї «Л», «М», «Н» та збільшена загальна площа будинку «Б-1» за рахунок нежитлових приміщень на 13,3 кв.м., з яких добудова пристройки 2-8 (11,1 кв.м.), І (1,9 кв.м.) та переобладнання приміщень 2-6 та 2-5, що підтверджується порівняльним аналізом технічних паспортів 1988 року та 2014 року, а отже, частка ОСОБА_1 не розповсюджується на зазначене вище майно, яке було побудовано після укладання договору дарування.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , як спадкоємці ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , набули право власності по Ѕ частки у праві власності на будинок, що становить 31/50 спадкового майна. Таким чином, ОСОБА_1 є власником частки, яка дорівнює 69/100 зазначеного спадкового майна без виділення в натурі, а ОСОБА_2 є власником частки, яка дорівнює 31/100 спадкового нерухомого майна без виділення в натурі.

Враховуючи розмір ідеальних часток є технічно можливим здійснити розподіл спільного майна між співвласниками без будь-якої компенсації відповідно до заявлених нею позовних вимог.

Ухвалою суду від 13 січня 2015 року зустрічний позов був прийнятий до провадження та об`єднаний з первісним позовом.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 14 березня 2017 року частково задоволено позов ОСОБА_1 . У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено (т.2 а.с. 189-198).

ОСОБА_1 виділений у власність зі складу домоволодіння АДРЕСА_1 житловий будинок літ.«Б-1», загальною площею 79,60 кв.м, житловою площею 55,70 кв.м., з прибудовами та надвірними будівлями і спорудами: льохом літ. «Д», вбиральнею літ. «В», літнім душем літ. «Г», сараєм літ.«Л», «Н», «М», воротами №2, 1/2 частину огорожі №1, замощення №1, як окрему одиницю. Припинено право спільної часткової власності між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на цей будинок. Перерозподілені частки в спільній частковій власності на житловий будинок літ.«А-1» з прибудовами загальною площею 64,1 кв.м., житловою площею 49,80 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами: вбиральнею літ. «Ж», літньою кухнею літ.«Е», сараєм літ. «3», «И», «К», воротами №3, 1/2 частиною огорожі №1, за адресою: АДРЕСА_1 . За ОСОБА_1 визнано право власності на 31/100 частку, а за ОСОБА_2 - на 69/100 часток у праві спільної часткової власності на цей будинок з надвірними будівлями. Вирішено виділити ОСОБА_1 в натурі на її 31/100 часток приміщення 1-3, 1-4, загальною площею 26,1 кв.м., житловою площею 26,1 кв.м. в житловому будинку літ.«А-1» з прибудовами, загальною площею 64,1 кв.м., житловою площею 49,8 кв.м., та надвірною будівлею вбиральнею літ.«Ж», за адресою: АДРЕСА_1 . Виділити ОСОБА_2 в натурі на її 69/100 часток приміщення І, 1-5, 1-6, 1-7, 1-8, загальною площею 38,0 кв.м., житловою площею - 23,7 кв.м. в житловому будинку літ.«А-1» з прибудовами, загальною площею 64,1 кв.м., житловою площею 49,8 кв.м, з надвірними будівлями та спорудами: літньою кухнею літ.«Е», сараями літ. «3», «И», «К», воротами №3, 1/2 частиною огорожі №1, за адресою: АДРЕСА_1 . Провести у зазначеному житловому будинку переобладнання :1) закласти дверні отвори між приміщеннями 1-4 і 1-5 та 1-3 і 1-5; 2) прибудувати тамбур розміром 2,5х3,5 кв.м. та ганок; 3) в приміщенні 1-3 замість віконного отвору обладнати дверний отвір для виходу в тамбур; 4) в приміщенні 1-3 встановити перегородку і обладнати коридор 1-3а площею 5,7 (1,5х3,78) та житлову кімнату 1-3, площею 13,3 кв.м. (19,0-5,7), в перегородці обладнати дверний отвір для виходу з кімнати 1-3 в коридор 1-3а; 5) між приміщеннями 1-3а та 1-4 обладнати дверний отвір; 6) в приміщенні 1-4 площею 7,1 кв.м. обладнати кухню та встановити варильну плиту, мийку і опалювальний котел. Опалення у житловому будинку літ. «А-1» з прибудовами пропонується або залишити у спільному користуванні або обладнати кожному автономне. Зобов`язано сторони у справі усі запропоновані переустаткування житлового будинку робити відповідно до вимог ДБН А.3.1-5-2009 «Організація будівельного виробництва» за проектом організації, яка має ліцензію на виконання такого виду робіт, та погодженим з установами згідно чинного законодавства. Виконання переобладнань під №1 покладено на ОСОБА_2 , переобладнання під №№ 2-5 покладено на ОСОБА_1 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію у зв`язку із збільшенням її частки у спільному майні в розмірі 9770 гривень, що внесені на депозит ТУ ДСА в Харківській області. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 7222 гривні 76 копійок.

Рішення суду мотивовано тим, що перший варіант розподілу житлового будинку, запропонований експертизою, є доцільним, оскільки він передбачає незначне відступлення від ідеальних часток співвласників та незначну відповідну компенсацію в розмірі 9770 грн, яку повинна сплатити ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 . За другим варіантом розподілу домоволодіння за фактично склавшимся порядком користування житловими будинками та надвірними будівлями передбачається сплата ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації в розмірі 111 130 грн, яку ОСОБА_2 сплачувати відмовилась. Зазначала, що згодна виплатити компенсацію згідно звіту незалежної оцінки в розмірі 321 долар США. У задоволені позову про присвоєння нової адреси виділеному зі складу домоволодіння АДРЕСА_1 літ.«Б-1» суд відмовив, оскільки зазначене не належить компетенції суду. У визначенні порядку користування земельною ділянкою суд відмовив тому, що фактична площа земельної ділянки не відповідає відведеній для будівництва та обслуговування будинку. Зустрічний позов ОСОБА_2 залишено без задоволення у зв`язку із його необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду встановленим обставинам у справі, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині виділу ОСОБА_5 у власність зі складу домоволодіння АДРЕСА_1 житлового будинку літ. « АДРЕСА_3 , споруд: льох Д, вбиральні В, літнього душу Г, сарай Л, Н, М, ворот № 2, Ѕ частини огорожі № 1, замощення № 1, як окремої одиниці та припинення права спільної власності; в частині перерозподілу частки у спільній частковій власності житлового будинку літ. «А-1», споруд Ж, Е, З, И, К, воріт 3, Ѕ частини огорожі, визнання за ОСОБА_1 права власності на 31/100 частки, а за ОСОБА_2 права власності на 69/100 частки; - виділу ОСОБА_1 в натурі на її 31/100 приміщення 1-3, 1- 4 в житловому будинку літ. «А-1» та вбиральнею Ж, за адресою АДРЕСА_1 ; - виділу ОСОБА_2 в натурі на її 69/100 приміщення 1, 1-5, 1-6, 1-7, 1-8 житлового будинку літ. «А-1» та споруд Е, З, И, К, воріт № 3, 1/2 частини огорожі № 1 за адресою: АДРЕСА_1 ; - проведення переобладнання у житловому будинку. Просив задовольнити зустрічну позовну заяву ОСОБА_6 .

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд порушив право відповідача на особисту участь у судових засіданнях. Не зважаючи на участь у розгляді справи представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 , вона своєю заявою від 07.03.2017 повідомила суд про бажання особисто брати участь у судовому засіданні та повідомила суд, що з 07 березня 2017 року знаходиться на лікарняному. Також ОСОБА_2 не була належним чином повідомлена про судові засідання призначені на 13.03.2017, 14.03.2017.

Вказує, що суд не врахував, що ОСОБА_1 отримала у власність за договором дарування 19/50 частин домоволодіння без виділу в натурі, а тому висновок суду про наявність у приватній власності ОСОБА_1 житлового будинку літ.«Б-1», загальною площею 79,60 кв.м, житловою площею 55,70 кв.м. з будівлями «Д», «В», «Г», «Л», «Н», «М», огорожею №2, не відповідає матеріалам справи. Сторони договору дарування визначили саме порядок користування спільним майном, про що свідчить примітка до п. 1 договору дарування, відповідно до якої ОСОБА_1 отримала в користування житловий будинок «Б-1» та споруди льох «Д», вбиральня «В», літній душ «Г». Висновок суду, що будинок літ. «Б-1», споруди «Д», «В», «Г» складають 19/50 всього домоволодіння та дорівнює інвентарній вартості 5579 руб. є недоведеним та спростовується технічним паспортом 1988 року. При цьому в спадковому порядку сторони набули право власності на 31/50 частину домоволодіння, до складу якого увійшов і житловий будинок «А-1», і житловий будинок «Б-1».

В основу судового рішення покладено висновок експертизи від 11 вересня 2015 року, який самим же судом було визнано неповним і призначено додаткову експертизу. При призначенні експертизи судом були порушені процесуальні норми та права ОСОБА_2 . Їй також було безпідставно відмовлено в задоволені клопотання про призначення будівельно-технічної експертизи, що стало наслідком прийняття необґрунтованого рішення.

Не зважаючи на відсутність узгодженого проекту, дозволу на проведення підготовчих робіт та початок будівельних робіт, фактично не пересвідчившись, що запропоновані експертизою будівельні роботи можливо провести безпечно, суд прийшов до висновку про поділ будинку літ. «А-1».

Зазначає, що наслідком переобладнання у спосіб визначений судом, буде втрата цільового призначення житлової кімнати 1-4 та приміщення 1-3 в будинку літ. «А-1», що не узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними в постанові від 13 січня 2016 року у справі №6-2925цс15 та положеннями ст. 183 ЦК України.

З урахуванням ідеальних часток технічно можливим є поділ нерухомого майна саме у той спосіб, який визначено в зустрічній позовній заяві. ОСОБА_2 не проти виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за перерозподіл часток, але в розмірі, визначеному звітом про незалежну оцінку майна, який неправомірно не враховано судом.

19.09.2017, 29.05.2018 Виконавчим комітетом Хорошевської селищної ради Харківського району Харківської області заявлено клопотання про розгляд справи апеляційним судом без участі представника селищної ради, заперечень до позовної заяви третя особа не має (т. 2 а.с.277, т.3 а.с. 17).

05.07.2019 ОСОБА_2 звернулася до апеляційного суду з заявою, в якій просить за умови підписання ОСОБА_1 мирової угоди , затвердити її текст, підписаний з боку ОСОБА_2 доданий до заяви (т.3 а.с. 170-173, 179).

16.07.2019 представником ОСОБА_1 ОСОБА_7 надані письмові пояснення, в яких вона просить рішення суду першої інстанції змінити в частині суми компенсації, стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 32 836 грн відповідно до розрахунку експерта ХНДІСЕ ім. Засл. Проф. М. С. Бокаріуса за першим варіантом, повернути ОСОБА_8 з депозитного рахунку ТУ ДСА в Харківській області 9770 грн грошової компенсації, внесеної нею на виконання рішення по даній справі, в іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Зазначає, що проект мирової угоди не є взаємним поступком, а спрямований виключно в інтересах ОСОБА_2 , оскільки визначена сума компенсації в 60 000 грн є вдвічі меншою, ніж зазначено експертом.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апелянт не оскаржує рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визначення порядку користування земельною ділянкою та вимог ОСОБА_1 стосовно визначення нової адреси виділеному зі складу домоволодіння житловому будинку літ.«Б-1», тому в цій частині судове рішення колегією суддів не переглядається.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін у справі, їх представників та перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду підлягає частковому скасуванню враховуючи таке.

Як установлено судом та підтверджується матеріалами справи, рішенням виконкому Харківської районної ради народних депутатів Харківської області за №238 від 21 березня 1989 року ОСОБА_4 надано дозвіл на оформлення та прийняття в експлуатацію самовільно побудованого житлового будинку літ. «Б-1» площею 55,70 кв.м., а також побудованої прибудови до житлового будинку літ. «А-1» площею 23,5 кв.м., переобладнану кімнату літ. «1-4», площею 7,1 кв.м. в житловому будинку літ. «А-1», побудований тамбур літ. «а1», площею 1,4 кв.м. в АДРЕСА_1 та оформлення права особистої власності на його ім`я, зобов`язано ОСОБА_4 зробити відчуження одного із будинків у строк 1 року з дня оформлення права власності на житловий будинок літ. «Б-1» (т. 1 а.с.17).

25 липня 1989 року Харківською районною радою народних депутатів Харківської області ОСОБА_4 видано свідоцтво про право особистої власності в цілому на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , яке складається з двох будинків. Зазначене свідоцтво видано ОСОБА_4 замість договору про надання в безстрокове користування земельною ділянкою, посвідченого 6-ю Харківською держнотконторою р. № 4460 (т.1 а.с. 16).

15 листопада 1989 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладено договір дарування 19/50 частин домоволодіння з відповідною частиною надвірних будівель за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до якого в користування ОСОБА_1 переходять такі приміщення: жилий будинок літ. «Б-1», житловою площею 55,70 кв.м., льох літ. «Д», вбиральня літ. «В», літній душ літ. «Г», що становить 19/50 частинн (т.1 а.с. 11-14).

Згідно відповіді КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» від 04.07.2014 згідно архівних матеріалів КП «ХРБТІ» станом на 31.12.2012 право власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 зареєстроване АДРЕСА_4 частині за ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Харківської районної ради 25.07.1989, та в 19/50 частинах за ОСОБА_8 на підставі договору дарування, посвідченого Другою Харківського районною держнотконторою 15.11.1986 за р. № 4666. Згідно договору дарування , посвідченого Другою Харківського районною держнотконторою 15.11.1986 № 4666, встановлено, що станом на 15.11.1989 житловий будинок «Б-1», льох «Д», вбиральня «В», літній душ « Г» становлять 19/50 частин від зазначеного домоволодіння ( т.1 а.с.8).

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07.04.2014 на підставі договору дарування № 4666 від 15.11.1989 право приватної власності з розміром частки 19/50 зареєстровано за ОСОБА_1 щодо об`єкта нерухомості 51: житлові будинки літ. «А-1», загальною площею 62,90 кв. м., житловою площею 49,8 кв. м., та літ. «Б-1» загальною площею 79,6 кв. м., житловою площею 55,7 кв. м. з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 (т.1.а.с.7).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Спадкоємцями за законом після його смерті є його діти: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які успадкували по Ѕ частині спадкового майна кожна. Спадкове майно складається із 31/50 часток домоволодіння з відповідною часткою надвірних будівель, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . На земельній ділянці за вказаною адресою розташовано: житловий будинок літ. «А-1» загальною площею 62,90 кв.м, житловою площею 49,80 кв.м., житлового будинку літ. «Б-1» загальною площею 79,60 кв.м., житловою 55,70 кв.м., вбиральні «В», «Ж», душ «Г», льох «Д», літня кухня «Е», сараї «3», «И», «К», «Л», «М», «Н», огорожа №1-3, колонка №4, вимощення І. Вартість спадкового майна в цінах на день смерті становить 174614,32 грн, вартість спадкової частини 87 307,16 грн (т.1 а.с. 5).

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.04.2014 на підставі свідоцтва про право на спадщину право спільної часткової власності з розміром частки 31/100 зареєстровано за ОСОБА_8 щодо об`єкта нерухомості 51: житлові будинки літ-«А-1», загальною площею 62,90 кв. м., житловою площею 49,8 кв. м., та літ. «Б-1» загальною площею 79,6 кв. м., житловою площею 55,7 кв. м. з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 ( т.1.а.с.6).

Судовим розглядом встановлено та не заперечується учасниками справи, що в будинку літ. «Б-1» проживає ОСОБА_1 та користується надвірними будівлями: льохом літ. «Д», вбиральнею літ. «В», літнім душем літ. «Г», сараєм літ. «Л», «Н», «М», а в будинку літ. «А-1» проживає ОСОБА_2 та користується надвірними будівлями: вбиральнею літ. «Ж», літною кухню літ. «Е», сараями «З,И,К». Тобто між сторонами склався фактичний порядок користування житловими та надвірними будівлями.

Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно.

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Ця стаття передбачає те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.

Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричиняє припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток.

Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном.

У частині другій статті 367 ЦК України визначено, що в разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Згідно роз`яснень, які містяться в п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» № 7 від 04 жовтня 1991 року з наступними змінами і доповненнями, у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.

Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з урахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв`язку з цим ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась.

Судом установлено, що сторони по справі не досягли згоди щодо виділу в натурі належних їм часток у праві спільної часткової власності. У зв`язку з чим ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, визначення порядку користування земельною ділянкою, та ОСОБА_2 звернулася з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про поділ в натурі майна, що є у спільній частковій власності, визначення порядку користування земельною ділянкою.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Апеляційний суд забезпечив сторонам та їх представникам рівні можливості в реалізації процесуальних прав з метою доведення тих обставин, на які вони посилаються як підставу своїх вимог та заперечень.

Для визначення можливості та варіантів поділу домоволодіння в натурі, а також визначення порядку користування земельною ділянкою ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 9 серпня 2018 року призначено по справі повторну судову будівельно-технічну експертизу (т.3 а.с.55-59).

Згідно з висновком повторної судової будівельно-технічної експертизи від 22 квітня 2019 року № 19226/23964/7830 (т.3 а.с. 92-153), виконаного судовим експертом ХНДІСЕ ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса ОСОБА_9 Л ОСОБА_10 І., поділ домоволодіння можливий за двома варіантами з відступом від ідеальних часток співвласників. При цьому експерт навів два варіанти розрахунків: перший - в залежності від вартості будівель та споруд, які припадають на частки співвласників, з урахуванням відчуження частини домоволодіння за договором дарування, зі складом будівель та споруд вказаних у примітці договору дарування від 15.11.1989 р. (том 1 а.с. 11-14) та другий розрахунок вартості будівель та споруд, які припадають на частки співвласників, від усього домоволодіння (без урахування відчуження частини домоволодіння за договором дарування).

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги щодо невідповідності обставинам у справі висновку суду про набуття ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 15.11.1989 р права власності на будинок літ. «Б-1» житловою площею 55,70 кв. м., льоху літ. «Д», вбиральні літ. «В», літнього душу літ. «Г».

Відповідно до ст. ст. 112, 113 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам.

Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність).

Володіння, користування і розпорядження майном при спільній частковій власності провадиться за згодою всіх учасників, а при відсутності згоди спір вирішується судом.

Не може бути встановлено такий порядок користування жилим будинком, при якому учаснику спільної часткової власності виділяються в користування тільки непридатні для проживання або підсобні приміщення (підвал, коридор, комора тощо).

Кожний учасник спільної часткової власності відповідно до своєї частки має право на доходи від спільного майна, відповідає перед третіми особами по зобов`язаннях, пов`язаних з спільним майном, і повинен брати участь у сплаті всякого роду податків і платежів, а також у витратах по утриманню і зберіганню спільного майна.

Кожний учасник спільної часткової власності має право на оплатне або безоплатне відчуження іншій особі своєї частки в спільному майні.

Статтею 115 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) передбачено, що кожний з учасників спільної часткової власності має право вимагати виділу своєї частки з спільного майна.

Якщо угоди про спосіб виділу не досягнуто, то за позовом будь-кого з учасників майно ділиться в натурі, коли це можливо без нерозмірної шкоди для його господарського призначення. В противному разі власник, що виділяється, одержує грошову компенсацію.

Згідно до ст. 118 ЦК України (в редакції 1963 року), якщо учасники спільної часткової власності на жилий будинок за угодою між собою встановили порядок користування відособленими приміщеннями будинку (квартирами, кімнатами) відповідно до частки кожного і така угода нотаріально посвідчена і зареєстрована у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів, то вона обов`язкова і для особи, яка згодом придбає частку в спільній власності на цей будинок.

Зі змісту договору дарування від 15.11.1989 (том 1 а.с. 11-14), свідоцтва про право на спадщину (том 1 а.с. 5) та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07.04.2014 (том 1 а.с. 6) вбачається, що ОСОБА_1 набула право власності на 19/100 від всього домоволодіння в цілому, що складається з двох окремих будинків літ. «А-1» та літ. «Б-1» та інших господарських споруд. Примітка до договору дарування стосується лише можливості ОСОБА_1 користуватися конкретними приміщеннями у домоволодінні, з приводу якого висловився дарувальник, як власник іншої його частини, що залишилася у нього в користуванні та оцінюється судом апеляційної інстанції як домовленість співвласників з приводу порядку користування жилим будинком, що заходиться у спільній частковій власності.

Будь-яких доказів про виділ долі ОСОБА_1 зі спільного майна ОСОБА_4 та ОСОБА_1 в натурі суду не надано.

З огляду на вищезазначене, судова колегія не може погодитися з висновком суду про те, що не залежно від поділу інших об`єктів нерухомості, що входять до складу спадщини, позивачу за первісним позовом належить виділити у власність зі складу домоволодіння АДРЕСА_1 житловий будинок літ.«Б-1», загальною площею 79,60 кв.м, житловою 55,70 кв.м, з прибудовами та надвірними будівлями і спорудами: льохом літ. «Д», вбиральнею літ. «В», літнім душем літ. «Г», сараєм літ.«Л», «Н», «М», воротами №2, 1/2 частину огорожі №1, замощення №1 як окрему одиницю, та припинити право спільної часткової власності між сторонами. А потім поділити між сторонами іншу частину домоволодіння, що складається з житлового будинку літ. «А-1», споруд Ж, Е, З, И, К, воротами 3, Ѕ частини огорожі та перерозподілити долі сторін, визнавши за ОСОБА_1 право власності на 31/100 частку, а за ОСОБА_2 - на 69/100 часток у праві спільної часткової власності на цей будинок з надвірними будівлями.

Тому рішення суду в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 та зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 про виділ частки у спільній частковій власності підлягає скасуванню, з ухваленням в цій частині нової постанови.

Колегія суддів вважає, що при вирішенні цього спору належить виходити з того, що ОСОБА_1 були подаровані не конкретні приміщення, а частка у спільній частковій власності, що є підставою для застосування другого варіанту розрахунку наведеного у висновку повторної судової будівельно-технічної експертизи від 22 квітня 2019 року № 19226/23964/7830, з огляду на таке.

Згідно першого варіанту розподілу домоволодіння запропоновано:

Співвласнику ОСОБА_1 на 69/100 часток виділити житлові приміщення 2-1,2-2,2-3,2-4,2-6,2-7 житлового будинку літ. «Б-1», приміщення 2-8 літ. «Б1-1» та житлові приміщення 1-3,1-4 житлового будинку літ. «А-1» житловою площею 103,8 кв.м. вартістю 402 645 грн, по надвірним спорудам: будівлі б1, вбиральню літ. «В», літній душ «Г», льох «Д», вбиральню літ. «Ж», сараї літ. «Л,М,Н», частину огорожі №1, ворота №2 вартістю по надвірним будівлям 84 847 грн, усього вартістю 487 492 грн, ідеальною часткою 64/100 .

Співвласнику ОСОБА_2 на її 31/100 частку домоволодіння: виділити приміщення 1-5 в житловому будинку літ.«А-1», приміщення 1-6, 1-7, 1-8 в літ. «А1-1» , житловою площею 35,4 кв.м., та вартістю 130 232 грн, по надвірним спорудам: а1 тамбур, а2 ганок, літню кухню літ. «Е», сараї літ. «3», «И», «К», ворота №3, частину огорожі №1; вимощення І вартістю по надвірним будівлям 149 042 грн, усього вартістю 279 274 грн, ідеальною часткою 36/100.

Для здійснення запропонованого варіанту розподілу необхідно провести наступні переустаткування: 1) у перегородках між приміщеннями 1-3 та 1-5, 1-4 і 1-5 демонтувати дверні блоки, закласти дверні прорізи; 2) у перегородці між приміщеннями 1-3 та 1-4 улаштувати дверний проріз, встановити дверний блок; 3) в приміщенні 1-3 встановити перегородку з дверним блоком, улаштувати приміщення: житлової кімнати площею 13,3 кв.м.; коридор площею 5,7 кв.м.; 4) рекомендується приміщення 1-7 використовувати як кухню, обладнавши варочною піччю; 5) у зовнішній стіні приміщення 1-3 демонтувати віконний блок, проріз продовжити, встановити дверний блок та рекомендується добудувати тамбур глибиною не менше 1,5 м зі сходами (враховуючи схил земельної ділянки); 6) улаштувати самостійні мережі електропостачання, газопостачання та опалення; 7) рекомендується співвласнику ОСОБА_2 улаштувати на виділеній земельній ділянці вбиральню; 8) рекомендується співвласнику ОСОБА_1 улаштувати ворота з хвірткою для здійснення заїзду - проходу до запропонованої земельної ділянки біля літ. «А-1» з боку пров АДРЕСА_1 ; 9) улаштувати для кожної з квартир окремі лази на горище. Розподіл горищного приміщення житлового будинку літ. «А-1» проходить по лінії їх поділу, без улаштування перегородок.

За другим варіантом поділу домоволодіння запропоновано:

Співвласнику ОСОБА_1 на її 69/100 частки виділити: по житлових будівлях приміщення: 2-1,2-2,2-3,2-4,2-6,2-7 в літ. «Б-1» , приміщення 2-8 літ. «Б1-1» житловою площею 77,7 кв.м., вартістю 320 452 грн; по надвірним будівлям: приміщення б1- тамбур, вбиральню літ. «В», літній душ Г, льох Д, сараї літ. «Л,М,Н», частину огорожі №1, ворота №2 вартістю по надвірним будівлям 78 810 грн, усього вартістю 399 262 грн., ідеальною часткою 52/100 .

- співвласнику ОСОБА_2 на її 31/100 частки виділити: по житлових будівлях приміщення: 1-3, 1-4, 1-5 літ. «А-1», 1-6,1-7,1-8 літ. А1-1, житловою площею 61,5 кв.м. та вартістю 212 425 грн, по надвірним спорудам: а1 тамбур, а2 ганок, вбиральня - «Ж», літня кухня літ. «Е», сараями літ. «3», «И», «К», ворота №3, частину огорожі №1; вимощення І вартістю по надвірним будівлям 155 079 грн, усього вартістю 367 504 грн, ідеальною часткою 48/100.

Для здійснення запропонованого ІІ варіанту виконання переобладнань ( перепланувань) та добудов не потрібне.

За І варіантом поділу домоволодіння по розрахунку № 2 ОСОБА_1 пропонується виділити будівель і споруд на суму 487 492 грн, що на 41576,5 грн (529068,5 - 487492) менше чим покладено, з площею 103,8 кв.м., що на 7,75 кв.м. ( 103,8 - 96,05) більше чим покладено, ОСОБА_2 пропонується виділити будівель і споруд на суму 279 274 грн, що на 41576,5 грн 97,5) більше чим покладено, з площею 61,5 кв.м., що на 7,75 кв.м. ( 43,15 - 35,4) менше чим покладено.

Ідеальні частки співвласників у разі виділення за І варіантом мають наступний вигляд: співвласник ОСОБА_1 64/100 замість 69/100, співвласник ОСОБА_2 36/100 замість 31/100.

За I варіантом розподілу домоволодіння по розрахунку № 2 розмір компенсації грошового відшкодування співвласнику ОСОБА_1 , частка якої за варіантом менше ідеальної частки, визначена експертом в сумі 41 742 грн.( 41576, 5 х(769810/766766)), що необхідно сплатити співвласником ОСОБА_2 , вартість частки якої збільшилася на 5/100, на користь співвласниці ОСОБА_11 .

За варіантом ІІ поділу домоволодіння по розрахунку № 2 ОСОБА_1 пропонується виділити будівель і споруд на суму 399 262 грн, що на 129806,5 грн ( 529068,5-399262) менше чим покладено, з площею 77,7 кв.м., що на 18,35 кв.м. ( 96,05 -77,7) менше чим покладено, ОСОБА_2 пропонується виділити будівель і споруд на суму 367 504 грн, що на 129806,5 97,5) більше чим покладено, з площею 61,5 кв.м., що на 18,35 кв.м. (61,5 - 43,15) більше чим покладено.

Ідеальні частки співвласників, у разі виділення за 2 варіантом, мають наступний вигляд: співвласник ОСОБА_1 52/100 замість 69/100, співвласник ОСОБА_2 48/100 замість 31/100.

За II варіантом розподілу домоволодіння по розрахунку № 2 розмір компенсації грошового відшкодування співвласнику ОСОБА_1 , частка якої за варіантом менше ідеальної частки, визначена експертом в сумі 130 322 грн ( 129806,5 х(769810/766766)), що необхідно сплатити співвласницею ОСОБА_2 , вартість частки якої збільшилася на 17/100, на користь співвласниці ОСОБА_11 .

Колегія суддів приходить до висновку, що другий варіант розподілу житлового будинку не є доцільним, оскільки він передбачає значне відступлення від ідеальних часток співвласників та передбачає стягнення з ОСОБА_2 грошової компенсації у розмірі 130 322 грн. ОСОБА_2 є пенсіонеркою за віком, на виплату грошової компенсації в зазначеному розмірі не погоджується, тому застосування даного варіанту поділу створить для неї додаткові труднощі і може призвести до порушення її прав. ОСОБА_1 також заперечувала проти зменшення розміру її частки у спільному майні на 17/100 частин.

Тому перший варіант поділу домоволодіння по розрахунку 2, на думку колегії суддів, найбільш прийнятний з точки зору доцільності, наближений до ідеальних часток власності.

Проте в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 не наполягала на отриманні компенсації у розмірі 41 742 грн. та просила суд визначити компенсацію у меншому розмірі, як зазначено у 1 му варіанті розрахунку за I варіантом розподілу у розмірі 32 836 грн.

Тому колегія суддів вважає за можливе здійснити виділ належних співвласникам часток в натурі за І варіантом висновку експертизи, стягнувши з ОСОБА_2 грошову компенсацію на користь ОСОБА_1 у розмірі 32 836 грн.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 пояснила, що має змогу та бажає виплатити грошову компенсацію ОСОБА_1 у разі припинення її права на частку в спільній частковій власності на будинок, але у справедливому розмірі.

Посилалася на те, що суд не врахував , що вона утримувала спадкове майно, здійснила в ньому ремонт та покращення, що суттєво вплинуло на його вартість.

Оцінюючи заперечення ОСОБА_2 щодо технічних змін та, як слідство, зміни вартості будинку, що підлягає поділу, судова колегія виходить з положень ст.ст. 315,317,319, 321, 355, 356,357, 358 ЦК України

А саме, за змістом ст. ст. 315,317,319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує . Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно.

Співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна (ч.3 ст.357 ЦК України).

Співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності.

ОСОБА_2 не надала суду належних та допустимих доказів збільшення вартості своєї частки у праві спільної часткової власності на будинок, тому у суду відсутні підстави для висновку про відступ від розміру часток сторін, що підтверджені наявними в матеріалах справи документами про право власності.

Отже, колегія суддів вважає за можливе обрати саме перший варіант, запропонований експертом у висновку судової будівельно-технічної експертизи від 22 квітня 2019 року № 19226/23964/7830. Відповідно до заявлених вимог за первісним та зустрічним позовами виділити у власність ОСОБА_11 на належні їй 69/100 часток житлові приміщення 2-1,2-2,2-3,2-4,2-6,2-7,2-8 житлового будинку літ. «Б-1», та житлові приміщення 1-3,1-4 житлового будинку літ. «А-1» житловою площею 103,8 кв.м. вартістю 402 645 грн, по надвірним спорудам: будівлі б-1,вбиральню літ. «В», літній душ Г, льох Д, вбиральню літ. «Ж», сараї літ. «Л,М,Н», частину огорожі №1, ворота №2 вартістю по надвірним будівлям - 84847 грн, усього вартістю 487492 грн, ідеальною часткою 64/100; виділити у власність ОСОБА_2 на належну їй 31/100 частку приміщення 1-5, 1-6, 1-7, 1-8 в житловому будинку літ.«А-1», житловою площею 35,4 кв.м. та вартістю 130 232 грн, по надвірним спорудам: а-1 тамбур, а-2 ганок, літню кухню літ.«Е», сараї літ. «3», «И», «К», ворота № 3, частину огорожі №1; вимощення І - вартістю по надвірним будівлям 149 042 грн, усього вартістю 279 274 грн, ідеальною часткою 36/100.

Також необхідно перерозподілити ідеальні частки, визначивши частку ОСОБА_1 - 64/100, замість 69/100 , частку ОСОБА_2 - 36/100 замість 31/100.

Право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на спірне домоволодіння необхідно припинити у відповідності з ч. 3 ст. 364 ЦК України.

Здійснення першого варіанту розділу житлового будинку потребує певних переобладнань.

За змістом ст. 152 ЖК України виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання.

Перший варіант поділу за висновком експертизи від 22 квітня 2019 року № 19226/23964/7830 не передбачає переобладнань шляхом втручання в несучі конструкції та інженерні системи загального користування.

Вищезазначеним експертним дослідженням встановлено, що поділ домоволодіння можливий, запропоновані переобладнання (перепланування) за варіантами виділу не потребують документів, що дають право на їх виконання. Добудову тамбуру необхідно проводити за проектною документацією, розробленою організацією, яка має ліцензію на проведення такого виду робіт. Всі переобладнання необхідно виконувати відповідно до вимог БДН ОСОБА_12 .31-5-2016 «Організація будівельного виробництва». Крім того, для улаштування самостійних мереж електропостачання, газопостачання та опалення для кожної з квартир (відокремлення комунікацій), проводити на підставі технічних умов, отриманих замовником самостійно у відповідних установах.

Отже, для здійснення обраного варіанту поділу житлового будинку ОСОБА_1 необхідно буде здійснити наступні переобладнання: 1) у перегородках між приміщеннями 1-3 та 1-5, 1-4 і 1-5; демонтувати дверні блоки, закласти дверні прорізи; 2) у перегородці між приміщеннями 1-3 та 1-4 улаштувати дверний проріз, встановити дверний блок; 3) в приміщенні 1-3 встановити перегородку з дверним блоком, улаштувати приміщення: житлової кімнати площею 13,3 кв.м; коридор площею 5,7 кв.м.; 4) рекомендується приміщенні 1-7 використовувати як кухню, обладнавши варочною піччю; 5) у зовнішній стіні приміщення 1-3 демонтувати віконний блок, проріз продовжити, встановити дверний блок та рекомендується добудувати тамбур глибиною не менше 1,5 м зі сходами ( враховуючи схил земельної ділянки); 6) улаштувати самостійні мережі електропостачання, газопостачання та опалення;

Скаржник не надав суду належних та допустимих доказів того, що в результаті поділу в будинку літ. «А-1» буде допущена втрата цільового призначення житлової кімнати 1-4 та приміщення 1-3.

Доводи скаржника про те, що судом першої інстанції порушено права ОСОБА_2 , зважаючи на те, що справа розглядалася без її участі попри її заяву про відкладення розгляду справи та бажання приймати особисту участь у справі, не заслуговують на увагу, оскільки участь у судових засіданнях приймав її представник. З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 декілька раз поспіль не з`являлася у судове засідання та просила не розглядати справу за її відсутності, проте доказів наявності у неї поважних причин своєї неявки суду не надавала. Згідно вимог ст. 64 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. Згідно з ч.2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи (п.2), виконувати процесуальні дії у встановлений законом або судом строки, виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (п.6,7), а відповідно до частини 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Alimentaria Sanders S.A. v. Spain», заява №11681/85, Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в судовому розгляді, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за її участю, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до частини 1 та частини 4 статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права та застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

ЄСПЛ вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року, № 63566/00Л).

Отже, інші доводи апеляційної скарги, крім тих, з якими погодилася колегія суддів, виходячи з конкретних обставин по справі, висновків суду не спростовують та не є підставою для задоволення у повному обсязі апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з п.п. 3,4 ч.1, ч.2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що рішення суду необхідно скасувати в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 та зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 про виділ частки у спільній частковій власності та ухвалити в цій частині нову постанову про часткове задоволення як первісного так і зустрічного позовів.

Сплачена позивачем за первісним позовом ОСОБА_1 на депозит територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області в Харківській області сум 9770 гривень підлягає поверненню ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ч.ч. 1,2 ст.376, 381, 382-384, 389,390 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 14 березня 2017 року скасувати в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 та зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 про виділ частки у спільній часткові власності.

Ухвалити в цій частині нову постанову.

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Хорошевська селищна рада Харківського району Харківської області про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, визначення порядку користування земельною ділянкою задовольнити частково.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Хорошевська селищна рада Харківського району Харківської області про поділ в натурі майна, що є у спільній частковій власності, визначення порядку користування земельною ділянкою задовольнити частково.

Домоволодіння з відповідною часткою надвірних будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з житлового будинку літ. «А-1» загальною площею 62,90 кв.м, житловою площею 49,80 кв.м, житлового будинку літ. «Б-1» загальною площею 79,60 кв.м, житловою 55,70 кв.м, вбиральні «В», «Ж», душу «Г», льоху «Д», літньої кухні «Е», сараїв «3», «И», «К», «Л», «М», «Н», огорожі № 1-3, колонки № 4, вимощення І, поділити за першим варіантом по розрахунку № 2 розподілу домоволодіння, визначеним судовою будівельно-технічної експертизою від 22 квітня 2019 року № 19226/23964/7830.

Виділити у власність ОСОБА_1 на належні їй 69/100 часток у праві власності житлові приміщення 2-1,2-2,2-3,2-4,2-6,2-7,2-8 житлового будинку літ. «Б-1» та житлові приміщення 1-3,1-4 житлового будинку літ. «А-1» житловою площею 103,8 кв.м. вартістю 402 645 гривень, по надвірним спорудам: будівлю б-1, вбиральню літ. «В», літній душ Г, льох Д, вбиральню літ. «Ж», сараї літ. «Л,М,Н», частину огорожі №1, ворота № 2 вартістю по надвірним будівлям 84 847 гривень, усього вартістю 487 492 гривень, що менше за її частку в домоволодінні в грошовому виразі та становить 64/100 часток домоволодіння.

Виділити у власність ОСОБА_2 на належну їй 31/100 частку у праві власності приміщення 1-5, 1-6, 1-7, 1-8 в житловому будинку літ. «А-1», житловою площею 35,4 кв.м., та вартістю 130 232 гривні, по надвірним спорудам: а - 1 тамбур, а - 2 ганок, літню кухню літ. «Е», сараї літ. «3», «И», «К», ворота №3, частину огорожі №1; вимощення 1 вартістю по надвірним будівлям 149 042 гривні, усього вартістю 279 274 гривні, що більше за її частку в грошовому виразі та становить 36/100 часток домоволодіння.

Перерозподілити ідеальні частки, визначивши частку ОСОБА_1 - 64/100 замість 69/100, частку ОСОБА_2 - 36/100 замість 31/100.

Для здійснення запропонованого варіанту розділу житлового будинку ОСОБА_1 здійснити наступні переобладнання: 1) у перегородках між приміщеннями 1-3 та 1-5, 1-4 і 1-5; демонтувати дверні блоки, закласти дверні прорізи; 2) у перегородці між приміщеннями 1-3 та 1-4 улаштувати дверний проріз, встановити дверний блок; 3) в приміщенні 1-3 встановити перегородку з дверним блоком, улаштувати приміщення: житлової кімнати площею 13,3 кв.м; коридор площею 5,7 кв.м.; 4) приміщення 1-7 використовувати як кухню, обладнавши варочною плитою; 5) у зовнішній стіні приміщення 1-3 демонтувати віконний блок, проріз продовжити, встановити дверний блок та рекомендується добудувати тамбур глибиною не менше 1,5 м зі сходами ( враховуючи схил земельної ділянки).

Добудову тамбуру необхідно проводити за проектною документацією, розробленою організацією, яка має ліцензію на проведення такої роботи.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 улаштувати до кожної з квартир окемі лази на горище. Розподіл горищного приміщення будинку А 1 проходить по лінії їх поділу без улаштування перегородок.

Усі запропоновані переустаткування житлового будинку необхідно робити відповідно до вимог ДБН А.3.1-5-2016 «Організація будівельного виробництва».

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 улаштувати самостійні мережі електропостачання, газопостачання та опалення для кожної з квартир.

Улаштування самостійних мереж електропостачання, газопостачання та опалення для кожної з квартир проводити на підставі технічних умов, отриманих замовниками самостійно у відповідних установах.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію у розмірі 32 836 (тридцять дві тисячі вісімсот тридцять шість) гривень.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на домоволодіння з відповідною часткою надвірних будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Повернути ОСОБА_1 суму 9770 (дев`ять тисяч сімсот сімдесят) гривень, що внесені на депозит територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 30 липня 2019 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді А.В. Котелевець

Р.М. Піддубний