БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 361/5285/19 провадження № 2-о/361/172/19
У Х В А Л А

«19» листопада 2019 року м.Бровари Київської області

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Василишина В.О.,

за участю секретаря судових засідань - Телепи Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання особи на території України, заінтересована особа: Центральне міжрегіональне управляння державної міграційної служби у місті Києві та Київській області,

в с т а н о в и в:

У липні 2019 року ОСОБА_1 у порядку окремого провадження звернулася до суду із даною заявою, в якій просить встановити факт її постійного проживання на території України в період з 1990 року по даний час, у тому числі станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада

1991 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 29 липня 2019 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

У судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явилася. 19 листопада 2019 року від її представника ОСОБА_2 до суду надійшла заява про розгляд даної справи без участі заявника.

Заінтересована особа Центральне міжрегіональне управління державної міграційної служби у місті Києві та Київській області у судове засідання представника не направила. 24 вересня

2019 року до суду надійшли письмові пояснення, в яких зазначено, що заінтересована особа заперечує проти встановлення факту постійного проживання заявника на території України та просить відмовити у задоволенні даної заяви.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи, або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав на підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частинами першою та другою статті 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Враховуючи зазначені норми процесуального права, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Як роз`яснено в пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від

31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», розгляд в порядку окремого провадження справи про встановлення факту можливий, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України».

Так, у пункті 1 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» передбачено, що громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.

За таких обставин юридичне значення має факт постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року), який дасть право відповідним органам вирішувати питання про надання громадянства України і встановлення такого факту породжує для заявника право на набуття громадянства України, від чого залежить й вирішення питання паспортизації.

Поряд з цим, якщо при розгляді справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах.

У даному випадку матеріали справи свідчать про те, що заінтересованою особою оспорене право ОСОБА_1 на набуття громадянства України шляхом встановлення факту проживання останньої на території України з огляду на наявність у неї паспорту громадянина Російської Федерації, виданого 10 травня 2002 року.

З матеріалів справи також вбачається, що 18 січня 2010 року ГІРФО ГУМВС України в Київській області заявнику ОСОБА_1 видано посвідку на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 /66439.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що між сторонами наявний спір про право, який в порядку окремого провадження розгляду не підлягає.

Залишення заяви про встановлення факту постійного проживання на території України без розгляду не позбавляє ОСОБА_1 права звернутися до суду для вирішення цього питання в порядку позовного провадження.

Частиною шостою статті 294 ЦПК України передбачено, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Спір про право характеризує такий стан правовідносин, коли між сторонами існують певні розбіжності з приводу наявності, змісту та обсягу прав та обов`язків, здійснення яких є неможливим без судового втручання.

Керуючись статтями 260, 293, 294 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання особи на території України, заінтересована особа: Центральне міжрегіональне управляння державної міграційної служби у місті Києві та Київській області, - залишити без розгляду.

Роз`яснити заявнику право подати позов на загальних підставах.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.О.Василишин