Провадження № 2-о/521/455/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2019 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Мазун І.А.,

присяжних Скібінського С.О., Тищенко Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Коваль Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, -

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася ОСОБА_1 із заявою про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, заінтересована особа Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради та просила суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що народився в м. Одесі, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , безвісно відсутнім з 1 січня 2004 року.

В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_1 зазначала, що її син ОСОБА_2 фактично не проживає за адресою: АДРЕСА_1 з 2003 року, про що свідчить акт про не проживання особи за місцем реєстрації від 25 вересня 2019 року, складений Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Святослава Ріхтера 144/2». Її син навесні 2003 року вийшов з дому та не повернувся. Тоді йому було 20 років. Цього ж року її донька ОСОБА_3 бачила його у місті. З того часу будь-який зв`язок з ним втрачено. Він ні разу не зателефонував, не написав листа, не повідомив іншим способом про місце свого перебування. Пізніше до них надходила інформація, що його бачили в інших містах України. Вперше вона звернулась до правоохоронних органів з заявою про розшук сина ОСОБА_2 у 2009 році, у 2010 році та у 2015 році, останній раз зверталася 06.09.2019 року до Малиновського відділу поліції в місті Одесі ГУНП в Одеській області, проте це не дало позитивних результатів, оскільки встановити його місце перебування не вдалося. Задоволення заяви має для неї юридичне значення, що дозволить реалізувати право на соціальну допомогу від держави у формі субсидії. Оскільки має невеликій дохід у вигляді пенсії за віком у розмірі 2000 грн. на місяць. Інші члени родини також мають невеликий дохід. Так, як ОСОБА_2 зареєстрований за її адресою і у його знятті з реєстрації Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради їй відмовляє, а Управління соціального захисту населення Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради не може нарахувати субсидію, вона вимушена звернутися до суду з відповідною заявою.

Заявник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити її заяву та встановити відповідний факт.

Представник зацікавленої особи в судове засідання не з`явився, повідомлявся заздалегідь належним чином.

Розглянувши матеріали справи, допитавши свідка, суд прийшов до висновку про можливість задоволення заяви ОСОБА_1 .

Згідно з п.3 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи визнання її померлою.

Відповідно до вимог ст.43 ЦК України фізична особа може бути судом визнана безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

З аналізу вказаних норм можна дійти висновку, що фізична особа може бути визнана безвісно відсутньою за сукупності таких умов: якщо вона відсутня у місці свого постійного проживання протягом року; якщо протягом одного року в місці, де особа постійно або переважно проживає, немає відомостей про її місцеперебування; вжитими заходами щодо розшуку відсутньої особи встановити місце її перебування неможливо; визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними.

У відповідності до ст. 306 ЦПК України, у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Відповідно до свідоцтва про народження, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . (а.с. 5,6)

У відповідності до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 02.10.2019р., виданої ОСББ «Святослава Ріхтера 144/2», в квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_1 з 08.02.1991р., ОСОБА_6 з 30.11.1994р., ОСОБА_3 з 09.06.1999р., ОСОБА_2 з 09.06.1999р. та ОСОБА_7 з 20.03.2018р. (а.с. 11)

Відповідно до Акту про не проживання особи за місцем реєстрації № 1 від 25.09.2019 року засвідчено, що за адресою: АДРЕСА_1 починаючи з 2003 року, громадянин ОСОБА_2 , фактично не проживає. (а.с. 10)

Згідно довідки Малиновського районного відділу Одеського міського Управління ГУМВС України в Одеській області від 21.04.2010р. повідомлено, що під час здійснення оперативно-розшукових дій визначити місце перебування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не вдалося знайти. (а.с. 7)

Вищезазначене також підтверджується довідкою Малиновського районного відділу Одеського міського Управління ГУМВС України в Одеській області від 27.04.2015р. та листом Малиновського відділу поліції в місті Одесі ГУНП в Одеській області від 06.09.2019р. (а.с. 8,9)

Крім того, свідок ОСОБА_8 , в судовому засіданні повідомила суд наступне: що в будинку АДРЕСА_3 вона живе з 1991р., заявника та її дітей добре знає. Проте сина ОСОБА_2 досить тривалий час не бачить, куди він подівся їй не відомо. Відносини заявника із сином були нормальними. Вона не бачила чи він зловживав алкогольними напоями та вживав наркотичні засоби. Після закінчення шкоди він часто почав зникати із дому та жив у друзів, проте згодом повертався назад до дому. 01.03.2003 року він пішов з дому, проте в квітні 2003 зателефонував та обіцяв повернутися, проте не повернувся. Шкільні друзі йому дзвонили 2 роки, проте його не бачили. Їй відомо, що на його ім`я приходили повістки до воєнкомату, проте його не було. Родичів за кордоном не мають, проте є двоюрідна сестра заявника в Ленінграді, однак зв`язок із нею не підтримується.

Також в судовому засіданні ОСОБА_1 повідомила суд, що у неї із сином були нормальні відносини, проте виникали побутові конфлікти. Одразу ж після закінчення школи її син пішов жити до друзів, потім повернувся. У неї змоги надавати матеріальну допомогу не було. Зв`язку із колишнім чоловіком не підтримує, проте діти їздять до батька, однак сина там не має, його долею чоловік не цікавиться. Чоловік проживає в м. Білгород-Дністровськ.

Згідно зі ч.1 ст.43 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання не має відомостей про місце її перебування.

Згідно ч.2 ст.43 ЦК України, у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року.

В судовому засіданні також встановлено, що заявниця звернулася до суду з відповідною заявою у зв`язку з неможливістю оформити субсидію на оплату житлово-комунальних послуг.

З урахуванням викладених обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог та наявність підстав для визнання ОСОБА_2 безвісно відсутнім, оскільки факт зникнення останнього підтверджується доказами, що не викликають сумнівів.

Також належить враховувати, що визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою (стаття 43 ЦК України) жодним чином не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла) (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 лютого 2018 року у справі № 317/3139/15-ц, провадження №61-4241св18 (ЄДРСРУ № 72641734).

Враховуючи наявні матеріали справи, останнім днем отримання відомостей про місце перебування ОСОБА_2 є 01.01.2004 року, відповідно, початком безвісної відсутності ОСОБА_2 слід вважати дату 01 січня 2004 року.

Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 309 ЦПК України, у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою, або відомостей про місцеперебування цієї особи, суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою, або іншою заінтересованою особою.

Керуючись ст.ст. 43 ЦК України, ст.ст. 4, 293, 305-309, 352, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради про визнання фізичної особи безвісно відсутньою - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що народився в м. Одесі, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , безвісно відсутнім з 1 січня 2004 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення суду виготовлено 12 грудня 2019 року.

ГОЛОВУЮЧИЙ І.А.МАЗУН

Присяжні С.О. Скібінський

Л.В. Тищенко