Справа № 462/3949/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2019 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді Боровкова Д.О.

при секретарі Журавльовій А.С.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Львові у загальному позовному проваджені цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення частки в спільній власності,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, який зменшував та уточнював /а.с.21,22,87/, та в якому просить визначити, що частка померлої його матері ОСОБА_4 в праві спільної власності на квартиру АДРЕСА_1 становила - 1/4. Свої вимоги мотивує тим, що зазначена квартира на праві спільної власності належала чотирьом співвласникам, а саме: йому, його матері та двом відповідачам, при цьому 1/2 частка спірної квартири на праві спільної сумісної власності належала його матері та йому, 11/50 частка зазначеної квартири на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_3 та її сину ОСОБА_2 , а остання 7/25 частка квартири належить ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності. 22 лютого 2005 року його мати склала заповіт, яким все своє майно заповіла йому. ІНФОРМАЦІЯ_1 його мати померла. 24 квітня 2013 року він звернувся до Другої Львівської державної нотаріальної контори зі заявою про прийняття спадщини, інші спадкоємці відсутні. Проте, листом нотаріальної контори від 06 червня 2019 року № 902/02-14 йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки не визначена частка померлої у приватній спільній сумісній власності. В зв`язку з наведеним, просить позов задовольнити.

У судовому засіданні позивача позов підтримав, дав пояснення аналогічні вищенаведеному, просить позов задовольнити.

У судовому засіданні відповідачі позов визнали, дали пояснення аналогічні вищенаведеному, просять позов задовольнити.

Заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 19 лютого 1957 року серії НОМЕР_1 /а.с.46/.

Відповідно до даних витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого 19 червня 2008 року ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», вбачається, що 1/2 частка квартири АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності належала ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , 11/50 частка зазначеної квартири на праві спільної сумісної власності належала ОСОБА_3 та її сину ОСОБА_2 , а 7/25 частка квартири належала ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності /а.с.16/.

08 липня 2008 року ОСОБА_5 подарував 7/25 частин квартири АДРЕСА_1 своєму синові - відповідачу ОСОБА_2 відповідно до договору дарування, посвідченого того ж дня приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Гусаком Р.Т., зареєстровано в реєстрі за № 1566 /а.с.9/.

14 липня 2008 року ОСОБА_2 зареєстрував за собою право власності на 7/25 частки спірної квартири на праві спільної часткової власності, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого того ж дня ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» /а.с.10/.

22 лютого 2005 року ОСОБА_4 склала заповіт, який посвідчений державним нотаріусом Другої львівської державної нотаріальної контори Кутельмах О.Ф., зареєстровано в реєстрі за № 3-248, яким все своє майно заповіла своєму синові - позивачу ОСОБА_1 /а.с.7/.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 /а.с.6/.

Як убачається з матеріалів спадкової справи № 192/2013 позивач після смерті матері 24 квітня 2013 року звернувся до Другої Львівської державної нотаріальної контори зі заявою про прийняття спадщини /а.с.27 зворот/, будь-які інші особі з аналогічними заявами до органів нотаріату не зверталися.

Листом Другої Львівської державної нотаріальної контори від 06 червня 2019 року № 902/02-14 позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки не визначена частка померлої ОСОБА_4 у приватній спільній сумісній власності /а.с.19/.

Частинами 1 - 4 статті 355 ЦК України передбачено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно із ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду

Відповідно до частин 1 та 2 статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Згідно із частинами 1 та 2 статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

У пункті 3.4 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування, затвердженого постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 6, судам було роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

З матеріалів справи вбачається, що на день смерті ОСОБА_4 квартира АДРЕСА_1 на праві спільної власності належала чотирьом співвласникам, а саме: покійній, її сину - позивачу ОСОБА_1 , відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . При цьому, 1/2 частка квартири належала позивачу та його матері на праві спільної сумісної власності, а інші частки належали відповідачам.

Беручи до уваги, що 1/2 частка квартири АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності належала спадкодавцеві ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , то виходячи з принципу пропорційності, передбаченому частиною 2 статті 370 ЦК України, суд приходить до висновків, що у судовому порядку слід визначити, що частка померлої ОСОБА_4 в праві спільної власності на квартиру АДРЕСА_1 в цілому становила - 1/4.

Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази по справі в їх сукупності, врахувавши визнання позову відповідачами, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 81,89,141,263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення частки в спільній власності - задовольнити.

Визначити, що частка померлої ОСОБА_4 в праві спільної власності на квартиру АДРЕСА_1 становила - 1/4.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до вимог п.п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга подається учасниками справи до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКП: НОМЕР_3 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; РНОКП: НОМЕР_4 ).

Відповідач: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ; РНОКП: НОМЕР_5 ).

Повний текст рішення складаний 08 серпня 2019 року.

Суддя:

Оригінал рішення.