Справа № 313/1279/19
Провадження № 2/313/491/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(Заочне)

11.12.2019 р. смт. Веселе

Веселівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого - судді Кравцова С.О., за участю секретаря судового засідання Василенко Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратили право користування житловим приміщенням,суд -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користуватися житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначена обставина підтверджується договором дарування від 11.08.2011 року, виданий приватним нотаріусом Веселівського районного нотаріального округу Запорізької області, зареєстрований у реєстрі за № 1243.

В належній позивачу на праві приватної власності квартирі зареєстрований її син ОСОБА_2 , що підтверджено довідкою про склад сім`ї, виданою Веселівською селищною радою.

Відповідно до ст.64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

В серпні 2011 року відповідач залишив квартиру, в якій був зареєстрований та переїхав мешкати у невідомому позивачу напрямку, його місце перебування на цей час їй не відомо.

Ніякого майна відповідача в цій квартирі не залишилось, він не сплачує комунальні послуги та не несе ніяких витрат на утримання майна.

Сам факт реєстрації відповідача в належній позивачу на праві приватної власності квартирі порушує її права як власника та створює для неї відповідні незручності, які обмежують її права вільного володіння, користування та розпорядження її майном, крім того виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг та позбавляє її права на оформлення субсидії по сплаті комунальних послуг, тому позивач змушена звернутися за захистом до суду.

Позивач у судове засідання не з`явився. Надала заяву, в якій просить справу розглядати за її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду та винесення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання двічі не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не надав.

Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

З урахуванням положень ст.280 ЦПК України та думки позивача, який в наданій заяві не заперечував проти ухвалення заочного рішення у разі неявки відповідача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та винести заочне рішення.

Дослідивши наявні матеріали справи, суд вважає позов ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягаючим задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , Витягом про державну реєстрацію прав зареєстрованого 03.10.2011 року серія СЕА № 638718, технічним паспортом на квартиру.

Також, з наведеного вбачається те, що відповідач являється позивачу сином, що підтверджується довідкою виданою Веселівською селищною радою від 26.09.2019 року № 2591.

Відповідач у квартирі не проживає з серпня 2011 року по теперішній час, не оплачує за користуванням жилим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню житла та не приймає участі у спільному побуті, в квартирі не залишилось його речей.

У зв`язку з тим, що Відповідач добровільно не вживає заходів щодо зняття себе з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , це призводить до порушення вимог ст.ст. 317, 319 ЦК України оскільки, позивач будучи власником вказаного нерухомого майна, не може в повній мірі володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. ст. 316, 317 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Вимогами ст. 71 Житлового кодексу України встановлено6-тимісячний строк збереження житлового приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членом його родини,а також вичерпаний перелік випадків за якими за особою, що тимчасово відсутня,зберігається житлове приміщення понад шести місяців.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення,яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Крім того, відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи, яка втратила право на користування житловим приміщенням внаслідок відсутності особи більш встановлених строків здійснюється в судовому порядку.

Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

З урахуванням зазначених вище норм законодавства та встановлених обставин справи, позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_2 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 71-72 ЖК України, ст.ст. 386, 391 ЦК України, ст.ст. 263, 265, 267-268, 280-282 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити в повному обсязі.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користуватися житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Судовий збір залишити за позивачем.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя

Веселівського районного суду

Запорізької області С.О.Кравцов