печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2019 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Новака Р.В.,

при секретарі судових засідань Сердюк К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медведєва Олександра В`ячеславовича

ВСТАНОВИВ:

Скаржник звернулась до суду із скаргою, в якій просить: визнати неправомірними дії головного державного виконавця ВПВР ДДВС МЮУ Медведєва О.В. та скасувати постанову №19392527 від 11.10.2017 року про арешт майна боржника в частині арешту рухомого майна, а саме транспортного засобу марки Mercedes Benz ML 320 CDI, 2006 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузову: НОМЕР_2 ; постанову №19392527 від 11.10.2017 про розшук майна боржника, а саме розшук транспортного засобу марки Mercedes Benz ML 320 CDI, 2006 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузову: НОМЕР_2 та постанову №19392527 від 30.10.2017 про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні щодо вказаного рухомого майна.

В обгрунтування скарги зазначає, що дії головного державного виконавця ВПВР ДДВС МЮУ Медведєва Олександра В`ячеславовича щодо винесення вище вказаних постанов є неправомірними та такими, що підлягають скасуванню з огляду на те, що транспортний засіб марки Mercedes Benz ML 320 CDI, 2006 року випуску, дорожній номерний знак НОМЕР_1 , номер кузову: НОМЕР_2 з моменту придбання боржником та державної реєстрації перебував у заставі в Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» та в силу Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» не може бути ні арештований, ні оголошений в розшук, ні переданий на примусову реалізацію для задоволення вимог інших стягувачів (кредиторів) в тому числі на користь правонаступника Акціонерного банку «Банк регіонального розвитку», адже заставодержатель ПАТ «Укрсоцбанк» та його правонаступник у разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання майна, має пріоритетне право одержати задоволення своїх вимог з вартості заставленого майна переважно перед іншими стягувачами (кредиторами).

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, представник скаржника подала заяву про розгляд справи у її відсутність та відсутність скаржника.

Оскільки неявка вказаних осіб не є перешкодою для розгляду поданої скарги, суд вирішив розглядати скаргу у їх відсутність.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішення Печерського районного суду м. Києва від 19.06.2009 задоволено позов Акціонерного банку «Банк регіонального розвитку» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітрікс Сервіс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівський завод будівельних матеріалів», ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором №14/10-205 від 28.12.2006.

На виконання вищевказаного рішення, Печерським районним судом м.Києва видано виконавчий лист №2-1227/09 від 26.04.2010, який стягувачем Акціонерним банком «Банк регіонального розвитку» було пред`явлено до виконання до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та на підставі якого 21.05.2010 відносно боржника ОСОБА_1 відкрито виконавче провадження №19392527.

В рамках виконавчого провадження №19392527 головним державним виконавцем ВПВР ДДВС МЮУ Медведєвим Олександром В`ячеславовичем 11.10.2017 винесено постанову про арешт всього нерухомого та рухомого майна боржника, в тому числі транспортного засобу марки Mercedes Benz ML 320 CDI, 2006 року випуску, дорожній номерний знак НОМЕР_1 , номер кузову: НОМЕР_2 .

Також постановою №19392527 від 11.10.2017 оголошено в розшук майно боржника: все рухоме майно, у тому числі транспортний засіб марки Mercedes Benz ML 320 CDI, 2006 року випуску, дорожній номерний знак НОМЕР_1 , номер кузову: НОМЕР_2 .

До того ж, постановою №19392527 від 30.10.2017 призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні з метою визначення оцінки арештованого майна боржника, а саме транспортного засобу марки Mercedes Benz ML 320 CDI, 2006 року випуску, дорожній номерний знак НОМЕР_1 , номер кузову: НОМЕР_2 .

Як вбачається з матеріалів справи, транспортний засіб марки Mercedes Benz ML 320 CDI, 2006 року випуску, дорожній номерний знак НОМЕР_1 , номер кузову: НОМЕР_2 , є предметом застави відповідно до договору застави №42.02-11/537 від 29.05.2007 укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №42.07/263 від 29.05.2007.

Вище вказані доводи скаржника знайшли своє підтвердження доказами наявними в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02.06.2016 №1403-VІІІ правовою основою діяльності органів державної виконавчої служби та приватних виконавців єКонституція України, цей Закон, міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, інші закони, нормативно-правові акти, прийняті на їх виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», державний виконавець та приватний виконавець повинні здійснювати свою професійну діяльність сумлінно, не розголошувати в будь-який спосіб професійну таємницю, поважати інтереси стягувачів, боржників, третіх осіб, не принижувати їхню гідність.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», державний виконавець, приватний виконавець під час здійснення професійної діяльності є незалежними, керуються принципом верховенства права та діють виключно відповідно до закону.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право на ефективний засіб юридичного захисту, а саме: «кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження».

Правовою основою судового способу оскарження дій державного виконавця є стаття 55 Конституції України, якою кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VІІІ, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VІІІ, рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першоюстатті 383 ЦПК Українивизначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У відповідності до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у абз. 2 п. З постанови від 26.12.2003 N 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження"у разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, які виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, до заяв (скарг, подань) учасників виконавчого провадження мають застосовуватися положення ЦПК і ГПК, якими врегульовано аналогічні питання.

У пункті 5 цієї ж постановизазначено, що судам необхідно враховувати, що в тому разі, коли законом встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду, їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за загальними правилами.

Також, у відповідності до абзацу 2 пункту 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 6 від 07.02.2014 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" суди повинні враховувати, що коли в законі встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду, їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за нормами статті 385 ЦПК України.

У даному випадку, спеціальною нормою, яка підлягає застосуванню є частина п`ятастатті74 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року N 1404-VІІІу редакції, яка набрала чинності 05.10.2016 року, якою визначено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Оскільки боржник про існування оскаржуваних постанов головного державного виконавця ВПВР ДДВС МЮУ Медведєва О.В. дізналась 21.11.2017 року (під час ознайомлення її представником з матеріалами виконавчого провадження), відтак останнім днем для подання скарги на рішення дії та бездіяльність державного виконавця у відповідності до вимог ч. 5ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" є 06.12.2017 (10 робочих днів), а отже скарга подана боржником у встановлені законом строки.

Частиною першою статті 15 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію їх обтяжень`від 18.11.2003 року №1255-ІV визначено, що обтяжувач рухомих речей, які є предметом купівлі-продажу в кредит з відстроченням або розстроченням платежу, набуває пріоритет з моменту реєстрації відповідного обтяження. Такий пріоритет є вищим за інші обтяження майна боржника, встановлені на користь інших обтяжувачів, навіть якщо такі обтяження були зареєстровані раніше.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговій їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження.

Відповідно до статті 16 Закону України «Про заставу» від 02.10.1992 р. №2654-ХІІ право застави виникає з моменту укладення договору застави, а разі коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору.

Статтею 18 цього ж Закону визначено, що якщо предметом застави є рухоме майно, заставодержатель зареєстрованої застави має переважне право на задоволення вимог із заставленого майна перед заставодержателями незареєстрованих застав та заставодержателями застав, які зареєстровані пізніше.

Згідно статті 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Статтею 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» встановлено право обтяжувача на власний брати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження: передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов`язання в порядку, встановленому цим Законом;продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах;відступлення обтяжувачу права задоволення забезпеченої обтяженням вимоги у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги;переказ обтяжувачу відповідної грошової суми, у тому числі в порядку договірного списання, у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є гроші, майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку, або цінні папери; реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Відповідно дост.20 цього ж Закону - якщо обтяжувач відступив іншій особі права за правочином, на підставі якого виникло обтяження, ця особа набуває всі відступлені права стосовно предмета обтяження, включаючи встановлений пріоритет за умови, що відомості про заміну обтяжувача були внесені до Державного реєстру протягом п`яти днів із дня відступлення прав.

Згідно зі статтями 6, 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України.

З огляду на вище викладене, суд вважає, що скарга ОСОБА_1 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Згідно ч.2 ст. 451 ЦПК Україниу разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 447-451 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медведєва Олександра В`ячеславовича - задовольнити.

Визнати дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медведєва Олександра В`ячеславовича неправомірними.

Скасувати постанову №19392527 від 11.10.2017 р. про арешт всього нерухомого та рухомого майна боржника в частині арешту рухомого майна, а саме транспортного засобу марки Mercedes Benz ML 320 CDI, 2006 року випуску, дорожній номерний знак НОМЕР_1 , номер кузову: НОМЕР_2 ;

Скасувати постанову №19392527 від 11.10.2017 р. про розшук майна боржника, а саме розшук транспортного засобу марки Mercedes Benz ML 320 CDI, 2006 року випуску, дорожній номерний знак НОМЕР_1 , номер кузову: НОМЕР_2

Скасувати постанову №19392527 від 30.10.2017 р. про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні для визначення оцінки транспортного засобу марки Mercedes Benz ML 320 CDI, 2006 року випуску, дорожній номерний знак НОМЕР_1 , номер кузову: НОМЕР_2 .

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва.

Суддя Р.В. Новак