ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2019 року

м. Харків

справа № 640/17778/18

провадження № 22-ц/818/2306/19

Харківський апеляційний суду складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Коваленко І.П.,

суддів: Овсяннікової А.І., Сащенка І.С.,

за участі секретаря: Дмитренко А.Ю.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ПАТ «ВТБ Банк» в особі Харківської філії ВАТ ВТБ Банк,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ВТБ Банк» в особі Харківської філії ВАТ ВТБ Банк про визнання поруки припиненою, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі його представника ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 19 листопада 2018 року в складі судді Золотарьової Л.І.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «ВТБ Банк» в особі Харківської філії ВАТ ВТБ Банкв якому просив визнати поруку за договором поруки № 178-П/З від 22.05.2008 року, укладений між ОСОБА_1 , ВАТ ВТБ Банк та Приватним підприємством «СВ» (далі ПП «СВ») припиненою. Крім того, просив стягнути з відповідача судові витрати.

Позов мотивовано тим, що 22 травня 2008 року між ПП «СВ» та ПАТ «ВТБ Банк» було укладено Генеральну угоду №178 та договір про відкриття мультивалютної кредитної лінії № 178-Ю/1.

22 травня 2008 року між ОСОБА_1 , ПП «СВ» та ПАТ «ВТБ Банк» було укладено Договір поруки № 178-П/З. Він вважає, що існують підстави для визнання поруки за вищевказаним договором припиненою з огляду на наступне. 18 лютого 2011 року рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова по справі № 2-1153/2011 позов ПАТ «ВТБ Банк» про стягнення заборгованості за Генеральною угодою № 178 від 22 травня 2008 року, договором про відкриття мультивалютної кредитної лінії № 178-Ю/1 від 22 травня 2008 року та на підставі договору поруки №178-П/З від 22 травня 2008 року задоволено. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 07.09.2011 року рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 лютого 2011 року - залишено без змін.

Відповідно до пункту 9.2 договору про відкриття мультивалютної кредитної лінії №178-Ю/1 від 22 травня 2008 року цей договір вступає в дію з моменту підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Відповідно до пункту 11 договору поруки № 178-П/З від 22 травня 2008 року - цей договір вступає в дію з моменту його підписання і діє до повного виконання зобов`язань за Генеральною угодою. Після набрання чинності рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 лютого 2011 року, правовідношення за Генеральною угодою №178 від 22 травня 2008 року, договором про відкриття мультивалютної кредитної лінії № 178-Ю/1 від 22.05.2008 року та договору поруки № 178-П/З від 22.05.2008 року - продовжували діяти.

У договорі поруки № 178-П/З від 22 травня 2008 року не встановлено строку його дії. Вимогу до Поручителя про повернення суми кредиту у зв`язку з невиконанням зобов`язання позичальником ПАТ «ВТБ Банк» направив 16 листопада 2009 року та 03 грудня 2009 року. Позов до Поручителя ПАТ «ВТБ Банк» подав 10 грудня 2009 року. Таким чином, через направлення ПАТ «ВТБ Банк» вимог про повернення суми кредиту 16 листопада 2009 та 03 грудня 2009 року до поручителя після спливу шести місяців з моменту порушення позичальником строку виконання зобов`язання (серпень 2008 року), існують підстави для визнання правовідносин за договором поруки №178-П/З від 22 травня 2008 року припиненими.

У жовтні 2018 року представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що 22 травня 2008 року між банком та ПП «СВ» укладено Генеральну угоду (кредитний договір) №178, відповідно до якого позичальнику відкрито кредитну лінію у сумі 4 млн. гривень зі строком повернення кредитних коштів по 21 листопада 2009 року.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між Банком та позивачем укладено Договір поруки №178-П/З за умовами якого поручитель поручається перед банком за виконання позичальником своїх зобов`язань в повному обсязі за Генеральною угодою № 178 від 22 травня 2008 року. У зв`язку з невиконанням Позичальником своїх зобов`язань за Генеральною угодою та Кредитним договором рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 лютого 2011 року з ОСОБА_1 на користь Банку було стягнуто заборгованість. Кредитним договором сторони визначили строк основного зобов`язання - по 21 листопада 2009 року, а отже, шестимісячний строк, встановлений частиною 4 статті 559 ЦК України має відраховуватись з 22.11.2009 року.

Таким чином, Банком у межах шестимісячного строку з дня настання строку виконання основного зобов`язання направлено на адресу поручителя відповідні вимоги та пред`явлено позов, у зв`язку з чим підстави для задоволення позову ОСОБА_1 та припинення поруки відсутні.

Крім того, звертає увагу на пропущення позивачем строку позовної давності для звернення до суду, оскільки перебіг відповідного строку почався 18 лютого 2011 року (прийняття Дзержинським районним судом м. Харкова рішення у справі № 2-1153/2011) та закінчився 18 лютого 2014 року, в той час як із позовом про визнання поруки припиненою позивач звернувся лише 25 вересня 2018 року.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 19 листопада 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на його незаконність, просить вказане рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що через направлення ПАТ «ВТБ Банк» вимог про повернення суми кредиту 16 листопада 2009 року та 03 грудня 2009 року до поручителя після спливу шести місяців з моменту порушення позичальником строку виконання зобов`язання, існують підстави для визнання правовідносин за договором поруки №178-П/З від 22 травня 2008 року припиненими.

Вказує, що суд першої інстанції взагалі не надав оцінки вимогам про повернення суми кредиту 16 листопада 2009 року та 03 грудня 2009 року та подання позову до поручителя після спливу шести місяців з моменту порушення позичальником строку виконання зобов`язання.

Вважає, що суд безпідставно зазначив, що наявність рішення суду про стягнення заборгованості за кредитом виключає можливість визнання поруки за договором поруки припиненою та це порушує принцип юридичної визначеності.

Крім того, вказує, що при поданні позову ним не було порушено строку позовної давності через його переривання у зв`язку з поданням позовів та відрахування спливу заново, як передбачено статтею 264 УК України.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з`явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи позов ОСОБА_1 без задоволення, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 лютого 2011 року було встановлено необхідність стягнення з ОСОБА_1 як з поручителя кредитної заборгованості.

Підстави для застосування позовної давності відсутні, у зв`язку із необгрунтованістю позову.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 22 травня 2008 року між ВАТ «ВТБ Банк», правонаступником якого є ПАТ «ВТБ Банк» та ПП «СВ» було укладено генеральну угоду №178 та договір про відкриття мультивалютної кредитної лінії № 178-Ю/1 відповідно до умов яких банк надав позичальнику грошові кошти шляхом відкриття відновлювальної мультивалютної лінії з лімітом 4 млн. грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом зі строком повернення до 21 листопада 2009 року.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Статтею 598 ЦК України визначені підстави припинення зобов`язання. Зобов`язання припиняються частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. (ч.ч.1,2 цієї статті)

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

У ст.611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором чи законом.

Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а за правилами ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за вказаними кредитними договорами, 22 травня 2008 року між ОСОБА_1 , ПП «СВ» та ВАТ «ВТБ Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ВТБ Банк») укладено Договір поруки №178-П/З, відповідно до умов якого поручитель ОСОБА_1 поручився у повному обсязі за виконання позичальником кредитних зобов`язань за Генеральною угодою № 178 та договором про відкриття мультивалютної кредитної лінії № 178-Ю/1.

Згідно з п. 4 договору поруки у разі невиконання зобов`язань за кредитним договором поручитель та позичальник відповідають перед Банком як солідарні боржники.

Відповідно до п. 11 договору поруки цей договір вступає в дію з моменту його підписання і дії до повного виконання зобов`язань за Генеральною угодою.

Згідно частин 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч.ч.1, 2 ст. 554 ЦК України).

Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

Згідно з частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настанні строку виконання основаного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Як свідчать матеріали справи та не заперечується учасниками справи, рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 лютого 2011 року у справі №1153/2011, яке ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 07 вересня 2011 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 16 січня 2012 року залишено без змін, позов ПАТ «ВТБ Банк» про стягнення заборгованості за Генеральною угодою №178 від 22 травня 2008 р., договором про відкриття мультивалютної кредитної лінії № 178-Ю/1 від 22 травня 2008 року та на підставі договору поруки №178-П/З від 22 травня 2008 року задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВТБ Банк» кредитну заборгованість.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.1 ст.82 ЦПК України).

Так, при розгляді вказаної судами першої, апеляційної та касаційної інстанції надавалась оцінка договору поруки, строку його дії та строку пред`явлення позову Банку, оскільки судом застосовувались положення ст.ст. 526, 530, 553, 554, 625, 1046, 1049, 1050, 1054 ЦК України.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що положення ч.4 ст. 559 ЦК України передбачає припинення поруки саме у разі не звернення кредитором до поручителя з позовом протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання. Оскільки Банк ще в грудні 2009 року звернувся до ОСОБА_1 з позовом, за наслідками розгляду якого прийнято рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.02.2011 р., яке оскаржувалось в апеляційному та касаційному порядку, та було залишено без змін, тому підстави для застосування положень ч. 4 ст. 559 ЦК України для задоволення позову ОСОБА_1 відсутні.

Що стосується клопотання позивача про застосування позовної давності, то колегія зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст. 261 ЦПК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Отже, за змістом ч.1 вказаної статі позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Тобто, перш ніж застосовувати позовну давність, суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Враховуючи те, що позовні вимоги ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження, тому підстави для застосування позовної давності відсутні.

З урахування викладеного суд не вбачає підстав для скасування рішення яке ухвалено з дотримання вимог закону.

Згідно положень ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі його представника ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 19 листопада 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повну постанову складено 11 червня 2019 року.

Головуючий - І.П. Коваленко

Судді - А.І. Овсяннікова

І.С. Сащенко