Справа № 303/7067/19
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

11 грудня 2019 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в особі

головуючої судді Курах Л.В.

за участю секретаря судових засідань Тромпак В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мукачево скаргу ОСОБА_1 , на дії державного виконавця Мукачівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Хабаров Валерія Валерійовича, -

В С Т А Н О В И В :

28 жовтня 2019 року представник скаржника ОСОБА_2 звернувся до Мукачівського міськрайонного суду зі скаргою про Постанову державного виконавця Хабаров Валерія Валерійовича про скасування постанови державного виконавця Хабаров Валерія Валерійовича про відкриття виконавчого провадження № 55287193 від 04.12.2017 року та про скасування постанови державного виконавця ОСОБА_3 про стягнення з боржника основної винагороди у виконавчому провадженні № 55287193 від 04.12.2017 року.

Вимоги заявлені в скарзі мотивує тим, що в провадженні державного виконавця Мукачівського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області Хабаров В.В. перебувало виконавче провадження № 55287193 від 04.12.2017 року про виконання виконавчого листа № 0707/6051/2012 виданого Мукачівським міськрайонним судом 25.09.2012 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором від 17 червня 2007 року 262.752,07 грн. та 2.627,53 грн. судового збору. Участі у даному виконавчому провадженні скаржник не брав, про таке провадження інформацію не мав, постанову про відкриття провадження чи інші процесуальні документи у справі не отримував. Про існування виконавчого провадження стало відомо у справі № 303/5630/19 за скаргою ОСОБА_1 на постанову про відкриття виконавчого провадження № 59723715 від 05.08.2019 року. Вказану постанову про відкриття виконавчого провадження скаржник вважає протиправною і такою, що підлягає скасуванню, оскільки рішення суду у згаданому виконавчому документі набуло законної сили 25 вересня 2012 року. Строк пред`явлення виконавчого листа до виконання 25 вересня 2013 року. З дня прийняття Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської обрості, від 05 вересня 2012 року, рішення суду про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , державною виконавчою службою та/або приватним виконавцем жодного разу не відкривалося виконавче провадження про примусове виконання згаданого рішення, а ОСОБА_1 не одержував постанови про відкриття виконавчого провадження і йому про такі провадження не було відомо. Вважає, що за п`ять років примусового виконання рішення суду від 05.09.2012 року не відбувалося, а тому державний виконавець був зобов`язаний повернути виконавчий документ стягувачу у зв`язку з пропуском строку пред`явлення його до виконання. Крім того, без вручення божнику постанови про відкриття виконавчого провадження, будь які дії в рамках такого провадження є протиправними.

Скаржник та його представник у судове засідання не з`явилися, про час та місце повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомлено.

Державний виконавець Мукачівського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області Хабаров В.В. у судове засідання не з`явився, про час та місце повідомлявся належним чином. Однак, 10.12.2019 року на адресу суду направлено пояснення щодо скарги з яких вбачається, що таку вважають не обґрунтованою, оскільки права заявника не було порушено. Згідно даних автоматизованої системи виконавчого провадження, виконавчий лист № 2/0707/2396/2012 від 25.09.2012 року неодноразово перебував на виконанні в органах ДВС, оскільки повертався стягувачу з тих чи інших підстав, а отже постанова про відкриття виконавчого провадження винесена до закінчення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали справи, матеріали виконавчого провадження, повно та всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

Суд розглядає справи керуючись принципом диспозитивності не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 451 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Пленум Верховного Суду України в абз.2 п.7 Постанови №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26.12.2003 року, роз`яснює, що у разі визнання неправомірними рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби суд зобов`язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Як встановлено в судовому засіданні, Мукачівським міськрайонним судом 25.09.2012 року видано виконавчий лист № 2/0707/2396/2012 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором від 17 червня 2007 року 262.752,07 грн. та 2.627,53 грн. судового збору.

Як вбачається з поданих державним виконавцем матеріалів, виконавчий лист № 2/0707/2396/2012 від 25.09.2012 року неодноразово перебував на виконанні в органах ДВС та повертався стягувачу з тих чи інших підстав.

Згідно частини першої статті 1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.

З роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених в постанові від 07.02.2014 № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Розглядаючи скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця, подані в порядку розділу VII ЦПК України, суд лише здійснює контроль за виконанням судових рішень у формі перевірки правомірності дій або бездіяльності державного виконавця, правомірності прийнятих ним рішень та документів.

Таким чином, проаналізувавши наведені законодавчі норми, а також надані суду докази, суд дійшов висновку, що боржником не виконані зобов`язання за виконавчим листом, виконавчий лист пред`являвся до виконання та повертався стягувачу з тих чи інших підстав, вказаний виконавчий лист у відповідності до вимог діючого законодавства підлягає виконанню та відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження», жодних норм закону державним виконавцем при винесенні оскаржуваних постанов не було порушено.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 447-451 ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження», суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 , на дії державного виконавця Мукачівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Хабаров Валерія Валерійовича про скасування постанов державного виконавця Хабаров Валерія Валерійовича про відкриття виконавчого провадження № 55287193 від 04.12.2017 року та про стягнення з боржника основної винагороди у виконавчому провадженні № 55287193 від 04.12.2017 року відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали виготовлено 11.12.2019 року.

Головуюча Курах Л.В.