ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2019 року

м.Суми

Справа №583/2120/19

Номер провадження 22-ц/816/3921/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Хвостика С. Г. (суддя-доповідач),

суддів - Левченко Т. А. , Орлов І. В.

з участю секретаря судового засідання Назарової О.М.,

представника суб`єкта оскарження державного виконавця Охтирського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області Гончар Наталії Борисівни, представника заінтересованої особи Головного територіального управління юстиції у Сумській області Лютого Максима Володимировича,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07 червня 2019 року в складі судді Ільченко В.М., постановленої у м. Охтирка, -

в с т а н о в и в:

20 травня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Головне територіальне управління юстиції у Сумській області, в порядку судового контролю за виконанням судових рішень на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця Охтирського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області Гончар Наталії Борисівни.

Вимоги скарги обґрунтовано тим, що додатковим рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19 лютого 2019 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 66 грн 33 коп. в рахунок відшкодування судових витрат, пов`язаних з вчиненням дій, необхідних для розгляду справи. 15 квітня 2019 року вона звернулась до Охтирського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Сумській області ДВС із заявою про примусове виконання вказаного судового рішення, однак станом на 10 травня 2019 року постанова про відкриття виконавчого провадження до неї не надходила, що, на її думку, свідчить про порушення державним виконавцем вимог законодавства про виконавче провадження.

Крім того, постановою державного виконавця від 02 травня 2019 року закінчено виконавче провадження у зв`язку з виконанням судового рішення у повному обсязі, з чим вона також не погоджується, оскільки на її банківський рахунок перераховані кошти в сумі 66 грн 33 коп., з яких стягнуто суму комісії у розмірі 33 коп., тобто, фактично рішення суду виконано не у повному обсязі. Також вказувала, що їй неповністю повернуто авансовий внесок, так як із суми 1 грн 33 коп. було утримано 0,01 грн.

Посилаючись на вказані обставини, стягувач просила суд:

- визнати протиправною бездіяльність державного виконавця міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області Гончар Н.Б. по недоведенню та ненадісланню поштою на її адресу рекомендованим листом з повідомленням про вручення постанови про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду в частині стягнення понесених судових витрат по 66,33 грн. кожному з позивачів, починаючи з наступного дня після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження і до дня звернення до суду з даною скаргою;

- зобов`язати державного виконавця застосувати належні заходи в межах виконавчого провадження по доведенню шляхом надсилання поштою рекомендованого листа з повідомленням на адресу стягувача зазначеної постанови;

- визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця 02 травня 2019 року № 58961229 про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним її невиконанням у повному обсязі в частині стягнення понесених судових витрат у сумі 66 грн 33 коп.

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07 червня 2019 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Вказану ухвалу суду стягувач ОСОБА_1 оскаржила в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі вона, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить ухвалу суду скасувати і постановити нове судове рішення про задоволення вимог скарги.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що суд першої інстанції не врахував обставин того, що постанова про відкриття виконавчого провадження не була доведена до стягувача відразу після її постановлення. Крім того, судом не враховано факт невиконання судового рішення у повному обсязі, так як банківські витрати повинен нести окремо боржник за власний рахунок.

У відзиві на апеляційну скаргу Охтирський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 , посилаючись на те, що під час примусового виконання судового рішення від боржника на депозитний рахунок відділу ДВС надійшли кошти, з яких на підставі платіжного доручення від 25 квітня 2019 року за № 3545 на користь стягувача ОСОБА_1 було перераховано 66 грн 33 коп. на банківський рахунок, який вона вказала у заяві про відкриття виконавчого провадження. Також стягувачу згідно з платіжним дорученням від 25 квітня 2019 року за № 121 повернуто 1,33 грн авансового внеску. Таким чином, на зазначений стягувачем рахунок були перераховані кошти у розмірі, встановленому у рішенні суду. При цьому, на думку суб`єкта оскарження, питання щодо стягнення банком комісії з перерахованих сум обумовлені укладеним між банком та клієнтом договором, до чого державний виконавець відношення не має. Стосовно не надсилання постанови про відкриття виконавчого провадження управління вказало, що державним виконавцем на адресу стягувача була повторно направлена постанова рекомендованим поштовим відправленням.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення суб`єкта оскарження Гончар Н.Б. та представника Головного територіального управління юстиції у Сумській області Лютого М.В. про залишення без задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що додатковим рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19 лютого 2019 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в рахунок відшкодування понесених судових витрат, пов`язаних з вчиненням дій, необхідних для розгляду справи, грошові кошти в сумі по 66 грн 33 коп. кожному.

На виконання вказаного судового рішення Охтирським міськрайонним судом Сумської області був виданий виконавчий лист (а.с. 48).

15 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Охтирського відділу ДВС із заявою про примусове виконання вказаного судового рішення в частині стягнення на її користь судових витрат у сумі 66 грн 33 коп. (а.с. 36).

Постановою державного виконавця Охтирського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області від 23 квітня 2019 року було відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного виконавчого листа (а.с. 34). При цьому, як встановлено судом першої інстанції, хоча матеріали справи і не містять доказів надсилання цієї постанови не пізніше наступного робочого дня на адресу стягувача, проте, після отриманої відділом ДВС 15 травня 2019 року скарги ОСОБА_1 про недоведення постанови про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем 25 травня 2019 року було повторно направлено стягувачу постанову про відкриття виконавчого провадження, яку вона отримала 28 травня 2019 року (а.с. 30, 31).

Під час примусового виконання вказаного судового рішення боржницею ОСОБА_2 23 квітня 2019 року на депозитний рахунок відділу ДВС були перераховані кошти в сумі 272,96 грн, з яких на підставі розпорядження державного виконавця від 25 квітня 2019 року за № 58961630 на рахунок ОСОБА_1 у той же день було перераховано 66 грн 33 коп. згідно платіжного доручення № 3545 (а.с. 43, 44). Вказані кошти перераховано стягувачу на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 (картковий рахунок № НОМЕР_2 ) у ПАТ КБ «ПриватБанк», реквізити якого ОСОБА_1 надала відділу ДВС разом із заявою про примусове виконання судового рішення (а.с. 41).

Крім того, за розпорядженням державного виконавця від 25 квітня 2019 року за № 58961630 грошові кошти, що надійшли 29 березня 2019 року від ОСОБА_1 у сумі 1,33 грн на рахунок для зарахування коштів виконавчого провадження були перераховані на її рахунок як повернення авансового внеску, що підтверджується платіжним дорученням від 25 квітня 2019 року за № 121 (а.с. 45, 46).

Постановою державного виконавця Охтирського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області від 02 травня 2019 року було закінчено виконавче провадження з примусового виконання вказаного виконавчого листа на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», тобто, у зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (а.с. 47).

Відповідно до виписки, наданої ПАТ КБ «ПриватБанк», 26 квітня 2019 року на картку/рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_2 надійшло безготівкове зарахування стягненого боргу з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у сумі 66 грн 33 коп., з яких банк утримав комісію у сумі 0,33 грн, а також повернення авансового внеску у сумі 1 грн 33 коп., з яких утримано комісії у сумі 0,01 грн (а.с. 27).

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що хоча державним виконавцем і не було дотримано строку доведення до відома стягувача постанови про відкриття виконавчого провадження, однак, ураховуючи обставини того, що станом на день розгляду даної справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 отримала вказану постанову державного виконавця, тобто, права стягувача у виконавчому провадженні були відновлені шляхом надіслання їй постанови про відкриття виконавчого провадження, тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог скарги в цій частині. Відмовляючи у задоволенні решти вимог скарги, суд вказав, що в діях державного виконавця відсутні порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження», так як останній діяв згідно з вимогами чинного законодавства та у межах наданих йому повноважень. Також суд вважав, що строк звернення стягувача зі скаргою не пропущений.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони є законними і обґрунтованими.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 451 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно з частиною 1 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Порядок звернення стягнення на майно боржника врегульований розділом VІІ Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому, розподіл стягнутих з боржника грошових сум та порядок виплати стягнутих грошових сум передбачений розділом VІ вказаного Закону.

Так, виходячи з вимог частини 1, 2, 5 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», грошові суми, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця.

Стягувачу фізичній особі стягнуті з боржника кошти перераховуються виконавцем на зазначений у заяві про примусове виконання рішення рахунок у банку або іншій фінансовій установі (заяві про зміну реквізитів рахунку у банку або іншій фінансовій установі) чи надсилаються на адресу стягувача поштовим переказом не пізніше наступного робочого дня з дня надходження таких коштів на депозитний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця.

Не допускається виплата стягувачу стягнутих сум готівкою або виплата стягнутих сум іншим особам, які не є стягувачами (крім виплати грошових сум заставодержателю, який не є стягувачем, згідно із статтею 51 цього Закону).

Забороняється використовувати стягнуті з боржників грошові суми, що підлягають виплаті стягувачам, на цілі, не передбачені цією статтею, а також звертати на них стягнення для виплати іншим особам, які не є стягувачами за виконавчими документами, під час примусового виконання яких такі суми стягнуто (крім випадків, коли стягувач є одночасно боржником в іншому виконавчому провадженні).

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

З урахуванням наведених норм права та встановлених обставин справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про недотримання державним виконавцем вимог ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» щодо надіслання стягувачу ОСОБА_1 копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 23 квітня 2019 року не пізніше наступного робочого дня з дня її винесення. Разом з тим, ураховуючи обставини того, що право стягувача ОСОБА_1 станом на 28 травня 2019 року, тобто, ще до ухвалення по суті судового рішення у даній справі, фактично було відновлено, оскільки у вказаний день вона отримала постанову про відкриття виконавчого провадження від 23 квітня 2019 року, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні скарги в зазначеній частині.

Також, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення вимог скарги в частині щодо оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження від 02 травня 2019 року, так як вказана постанова винесена державним виконавцем в межах наданих йому повноважень, з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження» і право заявника не було порушено.

При цьому, на думку колегії суддів, утримання банком комісії при здійсненні зарахування стягнутого боргу та авансового внеску не відноситься до компетенції державного виконавця, так як є питанням договірних відносин між ОСОБА_1 та установою банку, тому не може бути предметом розгляду скарги в порядку судового контролю за виконанням судових рішень.

За таких обставин, коли суд першої інстанції постановив оскаржувану ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Оскільки у задоволенні вимог апеляційної скарги відмовлено, тому відсутні підстави для відшкодування стягувачу судових витрат зі сплати судового збору за апеляційний перегляд ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374 ч. 1 п. 1; 375; 381 ч.ч. 1, 3; 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07 червня 2019 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 02 серпня 2019 року.

Головуючий: С.Г. Хвостик (суддя доповідач)

Судді: Т.А. Левченко

І.В. Орлов