МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Номер провадження № 2/521/329/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2019 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі

судді Маркарової С.В.,

за участю секретаря судового засідання Іськової В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

позивач : ОСОБА_1

відповідач : ОСОБА_2

предмет позову: розірвання договору

ВСТАНОВИВ:

19.10.2017 року ОСОБА_3 звернулась із вищевказаним позовом.

В обґрунтування своїх вимог позивач послалась на те, що між нею та ОСОБА_2 10.02.2015 року був укладений договір довічного утримання.

Підставою позову позивач визначила повне невиконання відповідачем спірного договору.

В процесі розгляду справи ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач померла.

Ухвалою суду від 29.11.2018 року до участі у справі залучений правонаступник позивача її сусідка ОСОБА_1 , на ім`я якої в процесі розгляду справи 5.12.2017 року ОСОБА_3 був складений заповіт та яка 15.12.2017 року подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Ухвала суду набрала законної сили.

ОСОБА_1 особисто як позивач до суду не з`явилась, її представник позов підтримав.

ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала та стверджувала, що з моменту укладення в 2015 році спірного договору між нею та померлою ОСОБА_3 були теплі стосунки, померла проживала одна, самостійно обслуговувала себе, розуміла як умови договору, так і його юридичні наслідки. Обумовлене договором утримання та догляд виконувались відповідачем належним чином та приймались ОСОБА_3 , зауважень не було. Поряд із тим, в вересні 2017 року остання відверто заявила, що бажає укласти такий самий договір довічного утримання з іншою особою на більш вигідних матеріальних умовах, особу майбутнього набувача не повідомила. Зі вказаного часу відчужувач стала перешкоджати відповідачу потрапляти до квартири, від будь-якої допомоги відмовлялась, грошові перекази повертала, спілкування уникала, на телефонні дзвінки ОСОБА_3 відповідали невідомі особи, просили не дзвонити.

ОСОБА_2 вважала, що такі обставини були штучно створені заінтересованими у спірній квартирі особами з подальшим пред`явлення в останні місяці життя ОСОБА_3 після перенесеної складної операції даного позову.

Представник відповідача стверджувала, що законні підстави для задоволення позову відсутні, умови договору довічного утримання виконані ОСОБА_2 , просила суд врахувати факт перешкоджання самою померлою виконанню договору.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлено, що 10.02.2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладений договір довічного утримання.

Договір посвідчений нотаріально, зареєстрований в реєстрі за № 3-229.

За пунктом 1 договору ОСОБА_3 як відчужувач передає у власність ОСОБА_2 (набувач) квартиру АДРЕСА_1 взамін чого остання зобов`язується забезпечити відчужувача утриманням та доглядом.

Сторони обумовили (пункти 8 та 9 договору), що відповідач має забезпечити відчужувача довічно утриманням, їжею, одягом, ліками, необхідною допомогою. Вартість матеріального забезпечення складає 1500 грн. на місяць.

Як вбачається із тексту договору його умови роз`яснені сторонам договору нотаріусом.

Договір не оспорений.

За пунктом 8 договору ОСОБА_3 залишилась проживати у квартирі.

Сторонами не оспорюється, що відчужувач по день смерті проживала в квартирі самостійно, тримала багато домашніх тварин, шо вплинуло на санітарний стан квартири, до проведеної онкологічної операції в червні 2017 року могла себе самостійно обслуговувати.

З досліджених судом письмових доказів таких як банківські квитанції, платіжні квитанції системи комунальних платежів ГЕРЦ, чеки з КУ «Одеський обласний онкологічний диспансер» та аптек вбачається, що відповідачем були виконані умови спірного договору.

В період з вересня 2017 року ОСОБА_3 , однак, категорично відмовилась від утримання з боку відповідача, повертала обумовлені договором кошти, до квартири не пускала (поштові перекази, банківські рахунки).

Сукупна вартість сплачених відповідачем коштів на утримання перевищує обумовлену договором суму.

З пояснень відповідача вбачається, що вона добре обізнана про життя та стан здоров`я померлої, чітко повідомила суду діагноз ОСОБА_3 , методику лікування, медичну установу, лікарів, обставини прийняття померлою рішення про проведення операції замість проведення хіміотерапії.

Вищевказані обставини підтверджуються також показаннями допитаного в суді свідка ОСОБА_4 , яка працювала в КУ «Одеський обласний онкологічний диспансер» та підтвердила обставини надання відповідачем як матеріальної, моральної, фізичної допомоги ОСОБА_3 в період її лікування у лікарні, проведення померлій повного курсу лікування за рахунок відповідача, оплату ОСОБА_2 послуг доглядальниць за померлою, відсутність жодних конфліктів між ними.

З показань допитаних судом свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 вбачається, що відповідач виконувала умови договору і в натурі, зокрема, поліпшувала за свій рахунок побутові умови ОСОБА_3 , встановила та обслуговувала в спірній квартирі кондиціонер, газову плиту, ремонтувала замок.

З дослідженого судом аудіозапису розмови ОСОБА_3 та ОСОБА_2 судом встановлено, що умови договору виконувались відповідачем, приймались померлою, жодних претензій померла не мала, більш того, була щиро вдячна відповідачу, розуміла велику матеріальну вартість такого догляду та зусиль, однак, в подальшому не бажала утримання з боку ОСОБА_2 , причину не пояснила.

Суд критично оцінює відеозапис, наданий позивачем ОСОБА_1 , який знятий за день до смерті ОСОБА_3 в грудні 2017 року, оскільки такий доказ утворений в процесі розгляду справи після того, як ОСОБА_3 відмовилась від виконання договору довічного утримання та 5.12.2017 року оформила заповіт на позивача, тобто іншим шляхом розпорядилась спірною квартирою. Репортаж відображає виключно один день з життя ОСОБА_3 , відверто направлений проти особи ОСОБА_2 .

Як зазначений репортаж, так і показання свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про те, що сусіди допомагали ОСОБА_3 харчами та грошима вищевстановлених судом обставин виконання договору відповідачем не спростовують.

Суд не приймає на увагу показання ОСОБА_1 у якості свідка в судовому засіданні 12.12.2017 року, оскільки в процесі розгляду справи 5.12.2017 року на її ім`я ОСОБА_1 був складений заповіт, а вже 15.12.2017 року вона подала до приватного нотаріуса заяву про прийняття спадщини, протягом строку, встановлено законом її не відкликала, стала правонаступником померлої в межах даної справи, проявивши матеріальний інтерес до спірної квартири.

Сам по собі факт наявності у відповідача своєї родини, самостійного місця проживання та відсутність належного ремонту в спірній квартирі, на які в судовому засіданні послався представник позивача не може бути підставою задоволення позову, оскільки не охоплюється змістом спірного договору, наданих відповідачем доказів не спростовує.

За станом здоров`я ОСОБА_3 особисто в суді участі не брала, допомогою соціальних працівників не користалась, іншими родичами не утримувалась.

Відповідно до статті 744 ЦК за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Згідно зі ст.610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із п.1 ч.1 ст.755 ЦК договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду, зокрема, на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.

Вирішуючи спір в межах заявлених вимог, якими ОСОБА_3 за життя визначила повне невиконання договору відповідачем, законних підстав для задоволення позовних вимог судом не встановлено, позов не доведений позивачем та спростовується наданими відповідачем доказами.

Керуючись Главою 9 Розділу ІІІ ЦПК України, ст.ст. 352, 354 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені ст.ст. 352, 354 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м.Одеси.

Повний текст рішення направити сторонам.

Суддя: С.В. Маркарова

Повний текс рішення виготовлений 11.12.2019 року