Ухвала

01 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 569/18161/18

провадження № 61-13877ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сердюка В. В. розглянув касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Рівнеазот» на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 06 березня 2019 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 13 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Рівнеазот» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Рівнеазот» (далі - ПрАТ «Рівнеазот») про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування позову позивач вказував, що 20 липня 2017 року був звільнений з роботи на підставі статті 38 КЗпП України у зв`язку з невиконанням власником законодавства про працю, станом на день звільнення заборгованість по заробітній платі становила 28 379,97 грн, в день звільнення остаточний розрахунок з ним не проведено. Заборгованість по заробітній платі йому була виплачена на підставі судового наказу Рівненського міського суду Рівненської області від 03 квітня 2018 року. За заявою позивача 22 травня 2018 року Рівненським міським судом Рівненської області було винесено судовий наказ по справі № 569/9255/18 про стягнення з ПрАТ «Рівнеазот» 121 337,04 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку з 21 липня 2017 року по 02 квітня 2018 року. Однак вказаний судовий наказ був скасований судом за заявою боржника ПрАТ «Рівнеазот» 15 червня 2018 року. Оскільки відповідач не виплатив йому заборгованість по заробітній платі, позивач просив поновити йому строк звернення до суду із позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, оскільки про скасування судом судового наказу він дізнався лише 26 вересня 2018 року та стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі

120 651,52 грн.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 06 березня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено. Поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. Стягнуто з ПрАТ «Рівнеазот» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 120 651,52 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 13 червня 2019 року рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 06 березня 2019 року залишено без змін.

У липні 2019 року ПрАТ «Рівнеазот» подано касаційну скаргу, в якій заявник просить скасувати рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 06 березня

2019 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 13 червня 2019 року, ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, з урахуванням такого.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (пункт 1 частини шостої, частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Зі змісту положень пункту 3 частини третьої статті 175, пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Ціна позову у цій справі становить 120 651,52 грн, отже станом на 1 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

(1 921*100=192 100).

Зазначена справа є малозначною у силу вимог закону за ціною позову.

При цьому касаційна скарга не містить мотивів про те, що оскаржувані судові рішення підпадають принаймні під один із випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначних справах підлягають касаційному оскарженню.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, які б свідчили про необхідність перегляду судових рішень у цій справі у касаційному порядку.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від

07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Верховним Судом також враховано, що застосування критерію малозначності справи у цій справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонстрував наявності виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. Наведене повністю узгоджується з правовою позицією, сформованою Європейським судом з прав людини у справі Azyukovska v. Ukraine (Азюковська проти України) від 09 жовтня 2018 року.

З урахуванням наведеного, оскільки ПрАТ «Рівнеазот» подало касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Разом з тим, не потребують окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, статтею 260, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства «Рівнеазот» на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 06 березня 2019 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 13 червня

2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Рівнеазот» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Сердюк