Дата документу 06.08.2019 Справа № 310/1531/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2019 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний № 310/1531/19

Провадження №22-ц/807/2218/19

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кримської О.М. (суддя-доповідач),

суддів Дашковської А.В., Кочеткової І.В.,

за участю секретаря судового засідання Ващенко З.С.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

представник відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в особі адвоката Амельченко Дем`яна Дем`яновича на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 08 квітня 2019 року в складі судді Прінь І.П. в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позову зазначала, що 19.11.2011 року сторони уклали між собою шлюб, який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 749 від 19.11.2011 року. Від шлюбу мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який постійно проживає з позивачем. Зазначає, що протягом останніх двох років сімейне життя подружжя погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до припинення шлюбних відносин. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сім`ю. За час спільного проживання відповідач нехтував сімейними цінностями, між ними часто виникали сварки, які декілька разів закінчувалися фізичним насиллям з боку відповідача. Відповідач не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в родині. З грудня 2018 року подружжя припинило ведення спільного господарства та спільне проживання. Позивач переконана, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з подружжя та інтересам дитини.

Зазначає, що з питання щодо місця проживання та виховання сина спору немає, оскільки він проживає з позивачем, але може вільно спілкуватися та зустрічатися з батьком.

Висловила бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем « ОСОБА_5 ».

Враховуючи викладене, просить розірвати шлюб, укладений 19.11.2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 749 від 19.11.2011 року.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 08 квітня 2019 року позов задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , зареєстрований 19 листопада 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 749.

Повернуто ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору у сумі 384,20 грн., сплаченого нею при подачі позову.

Частково не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_2 в особі адвоката Амельченка Д.Д. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить змінити резолютивну частину рішення суду, виклавши її в наступній редакції, замість «Від шлюбу мають сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який постійно проживає з позивачем» вказати «Від шлюбу мають сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який постійно проживає з відповідачем». Решту рішення суду просить залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що з вказаним рішенням суду відповідач погоджується, однак не може погодитися з його резолютивною частиною, а саме з тим фактом, що їх спільна дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишився проживати з матір`ю, оскільки цей факт не відповідає дійсності. Доданими до апеляційної скарги документами підтверджується, що дитина проживає з відповідачем. Вказує, що з матеріалів справи вбачається, що між сторонами існує спір про визначення місця проживання спільної дитини. Зазначає, що в інтересах сина проживати саме з відповідачем.

Позивач не скористався своїм правом надання відзиву на апеляційну скаргу.

Учасники справи до суду апеляційної інстанції не з`явилися, повідомлені про місце та час розгляду справи згідно до вимог ст..ст.128,130 ЦПК України ( а.с.84; 104;105).

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Судова колегія, враховуючи положення ч.2 ст.. 372 ЦПК України, ухвалила розглядати справу за відсутності учасників справи, які не прибули в судове засідання.

Заслухавши в засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 перебувають у шлюбі, який зареєстрований 19.11.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 749 (а.с. 6).

Сторони мають спільну дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно із ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно із ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив із того, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя.

Оскільки відповідач не оскаржує рішення суду в частині розірвання шлюбу між сторонами, апеляційним судом рішення суду переглядається в межах доводів апеляційної скарги та в частині, яка оскаржується.

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить змінити резолютивну частину рішення суду та вказати «Від шлюбу мають сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який постійно проживає з відповідачем».

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 265 ЦПК Українирішення суду складається з вступної, описової, мотивувальної і резолютивної частин. У резолютивній частині рішення зазначається, у тому числі, висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог.

В резолютивній частині рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 08 квітня 2019 року судом зазначено наступне:

«Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , зареєстрований 19 листопада 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 749.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору у сумі 384,20 грн. …».

Отже, в резолютивній частині рішення суду взагалі не міститься посилання, з ким проживає ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Натомість, таке посилання міститься в описовій частині рішення суду.

Відповідно до ч.3 ст. 265 ЦПК України в описовій частині рішення зазначаються: стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача; заяви, клопотання; інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо).

Таким чином, суд першої інстанції, зазначаючи в описовій частині рішення суду про те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з позивачем, відповідно до вимог ч.3 ст. 265 ЦПК України лише виклав позицію ОСОБА_1 , яка зазначена нею в позовній заяві (а.с. 2).

Суд першої інстанції, вирішуючи питання про розірвання шлюбу, не встановлював факт, з ким проживає дитина, тому зазначення про це в описовій частині рішення суду як виклад позиції позивача, не є підставою для зміни рішення суду в разі незгоди відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що визначення місця проживання дитини з одним із батьків не було предметом позову в цій справі, тому судом зазначене питання не вирішувалось.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.6 ст. 367 ЦПК України в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Враховуючи викладене, вимоги апеляційної скарги щодо зміни резолютивної частини рішення суду шляхом зазначення в ній про те, що сторони «від шлюбу мають сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який постійно проживає з відповідачем» є необґрунтованими та не відповідають вимогам законодавства.

Доводи апеляційної скарги, що між сторонами існує спір щодо визначення місця проживання дитини не свідчить про порушення судом норм процесуального права або неповне з`ясування обставин, оскільки зазначене питання не було предметом розгляду в суді першої інстанції, тому не може бути предметом розгляду і в суді апеляційної інстанції в цій справі.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. 376 ЦПК України могли б бути підставами для його скасування, тому апеляційну скаргу у відповідності до ст. 375 ЦПК України необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі адвоката Амельченко Дем`яна Дем`яновича залишити без задоволення.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 08 квітня 2019 року в цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 серпня 2019 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

І.В. Кочеткова