Справа №345/2756/19
Провадження № 2/345/1695/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.12.2019 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Онушканича В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін і без проведення судового засідання цивільну справу за позовною заявою Кредитної спілки ОСОБА_1 » до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення інфляційних втрат та 3% річних, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Позов мотивує тим, що рішенням Калуського міськрайонного суду від 29.04.2013 року у справі №345/1342/13-ц стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь Кредитної спілки «Християнська злагода» заборгованість по кредитному договору в розмірі 17110,19 грн. На виконання зазначеного рішення 05.06.2013року видано виконавчий лист, який перебуває на виконанні у відділі ДВС Калуського МРУЮ. Проте з часу постановлення рішення і по сьогоднішній день боржниками заборгованість не погашена і не погашається взагалі.

У зв`язку із невиконанням боржниками судового рішення щодо погашення заборгованості Кредитної спілки «Християнська злагода», у відповідності до норм чинного законодавства, нараховано інфляційні втрати за 2014-2018 роки та 3 проценти від простроченої суми за цей же період. Позивач зазначає, що, відповідно, інфляційні втрати від суми боргу 17110,19 грн. за 2014-2018роки складають 17811,71 грн. 3% річних від суми боргу 17110,19 грн. за 2014-2018роки складають 2566,53 грн. За таких обставин позивач змушений звернутися до суду та просить стягнути з відповідачів 17811,71 грн. інфляційних нарахувань на суму боргу за 2014-2018роки та 2566,53 грн. - 3% річних за 2014-2018роки, а всього 20378,24 грн., а також стягнути з відповідачів судові витрати.

Представник відповідача ОСОБА_2 подав відзив на позов, в якому зазначає, із позовної заяви вбачається, що позивачем пред`явлено до стягнення 17811,71 грн. інфляційних втрат і 2566,53 грн. трьох процентів річних, які нараховані за 2014-2018 роки. Підставою для цих нарахувань позивачем вказується рішення суду від 29.04.2013 року у справі №345/1342/13-ц, яким з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь КС «Християнська злагода» стягнуто заборгованість в розмірі 17110,19 грн. Саме на цю суму боргу позивачем здійснені нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних.

Представник відповідача вважає таке нарахування неправомірним. Адже стягнута рішенням Калуського міськрайонного суду від 29.04.2013 року сума 17110,19 грн. складається із 15146,44 грн. збитків від інфляції та 1963,75 грн. пені за несплату відсотків. Водночас приписи ст.6254 ЦК України, на які позивач посилається у справі, дають можливість кредитору здійснювати нарахування індексу інфляції і трьох процентів річних тільки на суму боргу і ніяк не визначають можливість нараховувати інфляційні втрати і три проценти річних на вже стягнуті аналогічні нарахування. А тому представник відповідача просить в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Крім того, у заяві про перегляд заочного рішення (а.с. 99-102) представник відповідача просив врахувати, що періодом нарахування інфляційних втрат і 3% річних відповідно до позовної заяви є 2014-2018 роки. Водночас сама позовна заява датована 24.06.2019 року, а до суду подана 25.06.2019 року. Отже, позовні вимоги в даному випадку обмежуються строками позовної давності, а саме за 3 роки до дня звернення із позовом до суду, тобто з 25.06.2016 року. Відтак нарахування інфляційних втрат і 3% річних до цієї дати не може бути задоволено, оскільки суперечить нормам чинного законодавства.

З витягу із сайту «Укрпошти» вбачається, що позивач копію відзиву отримав 15.11.2019 року, проте своїм правом подання відповіді на відзив не скористався.

Відповідач ОСОБА_3 правом на подання відзиву не скористалася з невідомих для суду причин, хоча їй у встановленому законом порядку надсилалася копія ухвали від 21.10.2019 року про скасування заочного рішення та призначення справи до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 29.04.2013 року стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь Кредитної спілки «Християнська злагода» 17110,19 грн. боргу. На виконання вказаного рішення суду було видано виконавчі листи №345/1342/13-ц (а.с.3,4).

11.09.2015 року головним державним виконавцем ВДВС Калуського МРУЮ Рутковською М.З. відкрито виконавче провадження із примусового виконання виконавчого листа №345/1342/13-ц про стягнення із ОСОБА_2 на користь КС «Християнська злагода» заборгованості (а.с.5). 27.07.2015 року головним державним виконавцем ВДВС Калуського МРУЮ Рутковською М.З. відкрито виконавче провадження із примусового виконання виконавчого листа №345/1342/13-ц про стягнення із ОСОБА_3 на користь КС «Християнська злагода» заборгованості (а.с.6).

Жодних доказів, які б підтверджували ту обставину, що станом на теперішній час відповідачі у повному обсязі виконали рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 29.04.2013 року та повернули позивачу встановлену даним рішенням суму заборгованості у розмірі 17110,19 грн., матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання, є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Суд звертає увагу, що підставою даного позову є власне не виконання зобов`язання на підставі рішення суду, а не виконання зобов`язань відповідно до кредитного договору. Тому суд не бере до уваги покликання представника відповідача щодо подвійності нарахування інфляційних втрат та трьох процентів на вже стягнуті аналогічні нарахування. Адже, оскільки рішення суду про стягнення із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь КС «Християнська злагода» 17110,19 грн. боргу не виконане, у даних правовідносинах грошове зобов`язання по сплаті заборгованості за кредитним договором трансформувалось для боржників у грошове зобов`язання по виконанню рішенню суду.

Наведене дає підстави для стягнення на користь позивача інфляційних витрат та трьох процентів річних від простроченої суми, які входять до складу грошового зобов`язання, оскільки боржники відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України зобов`язані відшкодувати інфляційні втрати від знецінення неповернутих коштів за час невиконання рішення суду про стягнення суми.

Водночас суд бере до уваги, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Згідно із ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Визначення моменту початку відліку позовної давності міститься у ст. 261 ЦК України, згідно ч. 1 якої встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у заінтересованої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оскільки законом встановлено обов`язок боржника сплатити кредитору суму боргу із урахуванням рівня інфляції та 3% річних від простроченої суми за увесь час прострочення виконання ним свого грошового зобов`язання, у зв`язку з чим таке зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає у кредитора за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення, тобто до моменту сплати ним всієї суми боргу та проведення повного розрахунку.

Системний аналіз змісту наведених норм матеріального права в їх сукупності дає суду підстави для висновку, що до правових наслідків порушення боржником виконання грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України, застосовується визначений ст. 257 ЦК України загальний строк позовної давності тривалістю у три роки.

За змістом ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Позивачем заявлено вимоги про стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних за період 2014-2018 роки, тобто поза межами встановленого строку позовної давності. Враховуючи, що відповідачем подано заяву про застосування позовної давності (а.с.86,87), позовні вимоги в даному обмежуються трирічним строком позовної давності. Позовна заява подана до суду 25.06.2019 року(а.с.1), а тому нарахування інфляційних втрат і трьох процентів річних слід здійснювати в межах трирічного строку позовної давності, а саме з 25.06.2016 року.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог. Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач заявлено вимоги про стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних включно до 31.12.2018 року.

Отже, враховуючи викладене, суд визнає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних за період з 25.06.2016 року по 31.12.2018 року.

Таким чином, за період з 25.06.2016 року по 31.12.2018 року інфляційні втрати становлять 5759,29 грн.: 17110,19 грн. (основна сума боргу) * 1,3366 (середній індекс інфляції за вказаний період) 17110,19 грн. (сума боргу).

3 % річних за період з 25.06.2016 року по 31.12.2018 року, враховуючи кількість днів прострочення виконання зобов`язання щодо повернення боргу (919 днів), становлять 1292,41 грн. (17110,19 грн.* 0,03/365 днів *919 днів).

Враховуючи вищевикладене, перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідачів в солідарному порядку 5759,29 грн. інфляційних нарахувань на суму боргу за період з 25.06.2016 року по 31.12.2018 року та 1292,41 грн. - 3% річних за вказаний період, а всього 7051,70 грн.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 04.07.2018 року відстрочено позивачу сплату судового збору до ухвалення рішення у справі судом.

Відповідно до ч.2 ст.136 ЦПК України, витрати стягуються за судовим рішенням у справі, коли сплата судових витрат була відстрочена або розстрочена до ухвалення цього рішення. Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання юридичною особою позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою ставка судового збору встановлена у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1921,00 грн.)

За таких обставин, з відповідачів на користь держави підлягають стягненню в рівних частках судові витрати на загальну суму 664,74 грн., пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме з кожного по 332,37 грн., оскільки солідарне стягнення судових витрат не передбачено діючим законодавством.

На підставі викладеного, ст.ст. 257, 261, 267, 625, 1049 ЦК України, керуючись ст.ст. 141, 263, 265, 280-282 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Позов задоволити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в солідарному порядку на користь Кредитної спілки «Християнська злагода» інфляційних нарахувань на суму боргу за період з 25.06.2016 року по 31.12.2018 року в розмірі 5759,29 грн. та 3% річних за 25.06.2016 року по 31.12.2018 року в розмірі 1292,41 грн., а всього 7051,70 грн.

Стягнути із ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави 332,37 грн. судового збору.

Стягнути із ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь держави 332,37 грн. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 17.12.2019 року.

Суддя