Постанова

Іменем України

31 липня 2019 року

м. Київ

справа № 415/434/15-ц

провадження № 61-24293св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

представник відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Луганської області від 01 лютого 2017 року у складі колегії суддів: Коновалової В. А., Стахової Н. В., Авалян Н. М.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що відповідно до укладеного договору від 29 січня 2008 року № б/н ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ОСОБА_1 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між

ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 договір, що підтверджується підписом останньої в заяві.

У порушення вимог закону та умов договору ОСОБА_1 зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 28 лютого 2015 року утворилася заборгованість у розмірі 31 545 грн 14 коп., яка складається із: заборгованість за кредитом -

7 561 грн 35 коп., заборгованості за процентами за користування кредитом - 19 726 грн 19 коп., по комісії за користування кредитом - 2 279 грн 27 коп., 500 грн - штраф (фіксована частина), 1 478 грн 34 коп. - штраф (процентна складова). Від цієї заборгованості віднімається сума у розмірі 20 880 грн

58 коп., яка була стягнута рішенням Апеляційного суду Луганської області

від 08 червня 2016 року, різниця становить 10 664 грн 57 коп.

Посилаючись на викладене та з урахуванням уточнених позовних вимог,

ПАТ КБ «ПриватБанк» просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість у розмірі 9 978 грн 89 коп.

Короткий змістрішення суду першої інстанції

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 06 грудня

2016 року у складі судді Чернобривко Л. Б. у задоволенні позову

ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.Відповідно до наданих представником позивача розрахунків проценти у розмірі 8 596 грн 58 коп. нараховані за період з 31 серпня 2011 року

по 28 лютого 2015 року. Суд вважав, що в цій частині позовних вимог слід відмовити за пропуском позовної давності.

Позивач нарахував відповідачці заборгованість станом на 28 лютого

2015 року, зокрема по комісії за користування кредитом - 904 грн 27 коп.,

500 грн штраф (фіксована частина), 475 грн 04 коп. штраф (процентна складова) без застосування мораторію відповідно до статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції»

від 02 вересня 2014 року, який набрав чинності 14 жовтня 2014 року. Тому суд вважав, що позовні вимоги в цій частині також не підлягають задоволенню.

Короткий зміст рішення апеляційного суду

Рішенням Апеляційного суду Луганської області від 01 лютого 2017 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 8 993 грн 91 коп., яка складається із відсотків за користування кредитом у розмірі 8 089 грн 64 коп., комісії у розмірі

904 грн 27 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено за необґрунтованістю. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що рішенням Апеляційного суду Луганської області від 08 червня 2016 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором, яка виникла станом на 31 серпня 2011 року в межах позовної давності у розмірі 20 880 грн 58 коп. Предметом спору у цій справі, з урахуванням уточнених позовних вимог, є заборгованість за відсотками за період з 31 серпня 2011 року по 28 лютого 2015 року у розмірі 9 285 грн 26 коп., комісії у розмірі 904 грн 27 коп., штраф у розмірі

475 грн 04 коп., яка виникла із договору від 29 січня 2008 року

№ б/н.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора і не виконання його боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не позбавляє кредитора права на отримання відсотків.У договорі передбачили автоматичне лонгування договору, якщо жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору. В матеріалах справи відсутні докази звернення відповідача до ПАТ КБ «ПриватБанк» про припинення договору.Доказів того, що заборгованість за кредитним договором за тілом кредиту у розмірі 7 561 грн 35 коп., яка стягнута рішенням Апеляційного суду Луганської області від 08 червня 2016 року погашена, суду не надано.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку, заборгованість за відсотками у розмірі 9 285 грн 26 коп., розрахована за період з 31 серпня 2011 року

по 28 лютого 2015 року. Зазначене вище свідчить про те, що позивачем позовна давність в частині вимог про стягнення заборгованості за відсотками за період з 31 серпня 2011 року по 20 січня 2012 року пропущена. Оскільки представником відповідача заявлено клопотання про застосування позовної давності, тому апеляційний суд вважав необхідним з урахуванням конкретних обставин у справі застосувати до правовідносин щодо стягнення відсотків за період з 31 серпня 2011 року по 20 січня 2012 року, які виникли між сторонами, позовну давність.

Разом з тим, апеляційний суд зазначив, що суд першої інстанції помилково застосував до правовідносин щодо стягнення комісії положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», оскільки на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами, яким не є комісія.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що з

ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягала стягненню заборгованість за відсотками у розмірі 8 089 грн 64 коп. за період з 21 січня 2012 року по 28 лютого 2015 року та комісія у розмірі 904 грн 27 коп.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у березні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 червня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 .

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 10 січня 2019 року зазначену справу призначено до розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржуване судове рішення апеляційного суду є незаконним, необґрунтованим й такими, що ухвалене з неправильним застосуванням норм чинного законодавства. Посилалась на те, що судді не дослідили у повному обсязі умови договору кредиту та невірно визначились із його тлумаченням в частині строку дії договору та зобов`язань по договору. Оскільки, як було встановлено судом першої інстанції, та не спростовувалось в суді апеляційної інстанції, що договір кредиту складається з комплексу нормативних документів внутрішнього користування позивача, а саме Умов та Правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою, то суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновків щодо застосування позовної давності, виходячи із аналізу умов договору кредиту та законно відмовив позивачу у задоволенні його позовних вимог.

Відзив на касаційну скаргу до суду не надійшов

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що 29 січня 2008 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено договір № б/н, відповідно до умов якого останній надано кредит у розмірі 8 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 2,5 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, з правом банка змінювати кредитний ліміт.

При укладенні договору ОСОБА_1 надала згоду на те, що заява позичальника разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, пам`яткою клієнта та Тарифами складає між позичальником та банком договір про надання банківських послуг.

Рішенням Апеляційного суду Луганської області від 08 червня 2016 року рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 03 серпня

2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги

ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь

ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором, яка виникла станом на 31 серпня 2011 року та складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 7 561 грн 35 коп., заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 10 440 грн 94 коп., 1 375 грн - по комісії за користування кредитом, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1 003 грн 30 коп. - штраф (процентна складова), у межах строку позовної давності у сумі 20 880 грн

58 коп. Вказане рішення набрало законної сили.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення судів першої та апеляційного інстанцій не відповідають.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 3 ЦПК України 2004 року кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 60 ЦПК України 2004 року кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно частини третьої статті 61 ЦПК України 2004 року обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У силу статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У відповідності до положень статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі закінчення строку кредитування або пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті

1050 ЦК України (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року, справа № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) висловлено правову позицію, зміст якої зводиться до того, що за наявності судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник не виконав (виконав не у повному обсязі), відсутня підстава для нарахування процентів за кредитним договором, оскільки строк дії договору змінений кредитором, що засвідчено у судовому рішенні, а права та інтереси кредитодавця у цих правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У справі, яка є предметом перегляду, встановлено, що рішенням Апеляційного суду Луганської області від 08 червня 2016 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 29 січня 2008 року, яка виникла станом на 31 серпня 2011 року у розмірі 20 880 грн 58 коп.

Задовольняючи частково позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк», апеляційний суд не звернув увагу на те, що банк скористався правом дострокового повернення кредитних коштів, внаслідок чого змінив строк виконання основного зобов`язання, отримав судове рішення про задоволення позовних вимог щодо стягнення всієї суми кредиту, нарахованих процентів за користування кредитом, пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором та штрафів (фіксована частина та процентна складова), а, отже, позбавлений права на нарахування процентів за кредитним договором після закінчення строку кредитування.

Положення абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України, якими передбачено, що проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами не було досягнуто домовленості про порядок нарахування процентів поза межами строку кредитування, після реалізації банком права на дострокове повернення кредиту.

У такому випадку кредитор (банк) має право на отримання компенсаційних виплат відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.

У справі, яка є предметом перегляду, ПАТ КБ «ПриватБанк» не заявляв вимог щодо стягнення із ОСОБА_1 коштів, передбачених статтею 625 ЦК України.

Враховуючи, те, що банк скористався правом дострокового повернення кредитних коштів, внаслідок чого змінив строк виконання основного зобов`язання, а зі спливом строку кредитування припинилося право позивача нараховувати проценти за кредитним договором, а також задоволення судовим рішенням у справі № 2-2343/11 позовних вимог

ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення процентів за кредитним договором від 29 січня 2008 року за період з 31 серпня 2011 року до 28 лютого 2015 року задоволенню не підлягають.

Ураховуючи те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судом повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 412 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Апеляційного суду Луганської області від 01 лютого 2017 року скасувати і ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

С. Ф. Хопта