Справа № 159/5640/19
Провадження № 2/159/1424/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

10 грудня 2019 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням

судді Лесика В.О.,

за участі секретаря Шокот С.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд з позовом, у якому прохає суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача у справі ОСОБА_2 суму боргу за договором позики, укладеним між позивачем та відповідачем 10 жовтня 2013 року на суму 89100 грн.,а також 3 % річних від суми позики в сумі 13 365 грн., проценти в сумі 75 111,30 грн. та інфляційнійних втрат за час прострочення в сумі 92 753,10 грн., що в загальному становить 270329,40 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються наступними обставинами: 10 жовтня 2013 року відповідач ОСОБА_2 отримав від позивача ОСОБА_1 у позику кошти в сумі 89100 грн. із зобов`язанням повернути борг за першою його вимогою. Факт отримання від позивача у позику коштів позичальник підтвердив шляхом складення відповідної розписки. Незважаючи на взяті на себе зобов`язання по поверненню боргу, відповідач боргу не повернув і прострочив виконання боргового зобов`язання, у зв`язку з чим з січня 2014 року по 31 грудня 2018 року розмір відсотків підлягав перерахуванню за невиконання грошового зобов`язання три відсотка річних, що становить 13365 грн., а також процентів в сумі 75 111,30 грн. інфляційних втрат за час прострочення в сумі 92 753,10 грн. Оскільки відповідач ухиляється від виконання боргових зобов`язань позивач, посилаючись на ст. 625, 1046, 1049,1050 Цивільного Кодексу України, прохає суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача суму коштів, переданих відповідачеві у позику в розмірі 89100 грн.,а також 3 % річних від суми позики в сумі 13 365 грн., проценти в сумі 75 111,30 грн. та інфляційнійних втрат за час прострочення в сумі 92 753,10 грн., що в загальному становить 270329,40 грн. Крім того, прохає стягнути з відповідача на його користь судові витрати в сумі 2703,30 грн.

Позивач ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує повністю і прохає задовольнити.Разом з тим, в поданій заяві зменшив позовні вимоги в частині стягнення інфляційний втрат, а саме прохає стягнути з відповідача інфляційні втрати лише за 2018 рік. Крім того, не заперечує проти ухвалення заочного рішення справи, про що зазначив в заяві.

Відповідач ОСОБА_2 , в силу вимог ст. 128 ЦПК України, був належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзиву не подав.

У зв`язку з цим суд, відповідно до ст. 223 ч.4, ст. 280 ч. 1 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, зі згоди позивача, вважає за можливе ухвалити заочне рішення.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі суд приходить до висновку, що позов підставний і підлягає задоволенню.

Згідно ст.1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

Оригіналом боргової розписки від 10 жовтня 2013 року доводиться та обставина, що відповідач у справі ОСОБА_2 позичив у позивача ОСОБА_1 гроші в сумі 89100 грн. Вказану суму боргу відповідач зобов`язувався повернути позивачу за першою його вимогою.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст.ст.78,81 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Факт отримання відповідачем від позивача суми, обумовленої у договорі позики, підтверджується борговою розпискою від 10 жовтня 2013 року, написаною відповідачем власноруч.

Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Вимогою про повернення позики доводиться та обставина, що позивач ОСОБА_1 звертався до відповідача ОСОБА_2 про повернення боргу зазначеного в борговій розписці.

Як вбачається з відповіді начальника ВПЗ Ковель-8 скерованого на адресу позивача, що його поштове відправлення відповідачу ОСОБА_2 не було вручене, з підстав тих, що останній був відсутній. Крім того, із зазначеного листа вбачається, що відповідачу телефонували на його мобільний номер, однак він повідомив, що за вказаною адресою не проживає та перебуває за межами м. Ковель, при цьому будь-яких відомостей щодо перенаправлення або ж отримання листа відпорвідач не повідомив.

Відповідно до змісту ст. 545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа, кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Таким чином, наявність боргового документа, а саме боргової розписки у позивача свідчить про те, що відповідач не виконав зобов`язань по поверненню боргу.

Крім цього, обґрунтовуючи позовні вимоги в частині розміру боргу, що виник у відповідача згідно боргового документа по процентам та інфляційних втрат за користування грошовими коштами, позивач вказує на ту обставину, що оскільки відповідач порушив зобов`язання, а тому повинен сплатити на користь позивача з січня 2014 року по грудень 2018 року 3% річних та проценти від суми позики, що не суперечить ч.1 ст. 1048 ЦК України.

У відповідності до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Виходячи з того, що умови договору обговорюються сторонами, що є свободою договору, а відповідач не звертався до суду з позовом про недійсність умов договору позики, а тому суд приходить до висновку про підставність позовних вимог.

З огляду на суму позики, розмір процентів за користування грошовими коштами, переданими у позику - у період з січня 2014 року по грудень 2018 включно, буде становити, а саме: сума процентів за користування позикою за 2014 рік - 89 100 грн.х 12% : 366 днів х 366 днів = 10 692 грн.;

за 2015 рік - 89 100 грн.х 23,75% : 366 днів х 366 днів = 21 161,25 грн.;

за 2016 рік - 89 100 грн.х17,33% : 366 днів х 366 днів = 15 441,03 грн.;

за 2017 рік - 89 100 грн.х 13,22% : 366 днів х 366 днів = 11 779,02 грн.;

за 2018 рік - 89 100 грн.х18%: 366 днів х 366 днів = 16 038 грн;

всього сума за процентами 75 111,30 грн.

За змістом ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З урахуванням встановленого індексу інфляції за прострочення грошового зобов`язання після спливу вимоги, з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми, так як інший розмір не встановлено договором та проценти нараховані відповідно до облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами борг відповідача скаладатиме 13365 грн. , а інфляційні втрати за 2018 рік склали: 89 100 грн.х 100,62 % - 89 100 грн. =552,42 грн.;

Відтак позов в частині стягнення з відповідача 3% річних з простроченої суми та інфляційних втрат також підлягає задоволенню

Відповідач не подав суду заперечень на позов.

Таким чином, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім того, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені і документально підтверджені останнім судові витрати.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 82, 89, 141, 247, 263, 264, 265,280-285 ЦПК України ЦПК України, ст.ст. 611, 625, 1046, 1047, 1048, 1049 ЦК України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики від 10 жовтня 2013 року в розмірі89 100 грн. (вісімдесят дев`ять тисяч сто грн.), а також 3 % річних від суми позики у розмірі 13 365 грн.(тринадцять тисяч триста шістдесят п`ять грн.), інфляційних втрат у розмірі 552,42 грн. (п`ятсот п`ятдесят дві грн.42 коп.), та процентів за користування позикою у розмірі 75 111,30 грн. (сімдесят п`ять тисяч сто одинадцять грн. 30 коп.), що в загальному розмірі становить 178128,72 грн.(сто сімдесят вісім тисяч сто двадцять вісім грн.72 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1781 грн.28 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Головуючий: В.О.Лесик