Єдиний унікальний номер 219/4817/19 Номер провадження 22-ц/804/1874/19
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2019 року

м. Бахмут

справа № 219/4817/19

провадження № 22-ц/804/1874/19

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - Тимченко О.О.,

суддів: Будулуци М.С., Корчистої О.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - Товариство з обмеженою відповідальністю «АІСЕ Україна», Товариство з обмеженою відповідальністю «Дженерал Авто Груп»

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмуті цивільну справу № 219/4817/19 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АІСЕ Україна», Товариства з обмеженою відповідальністю «Дженерал Авто Груп» про припинення Договору застави, зняття заборони на відчуження та здійснення державної реєстрації припинення обтяження,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

на ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11 травня 2019 року (суддя Дубовик Р.Є.), постановлену в приміщенні Артемівського міськрайонного суду Донецької області,-

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

В травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що згідно договору №314206 - S03043 від 23 березня 2011 року укладеного між ним та ТОВ «Дженерал Авто Груп» та ПАТ «АІСЕ Україна», він отримав транспортний засіб, а платник - ПАТ «АІСЕ Україна» вніс на рахунок продавця - ТОВ «Дженерал Авто Груп» кошти у розмірі 230 080 грн. Підтвердженням отримання транспортного засобу - CHEVROLET Captiva, є акт прийому-передачі від 30 березня 2011 року укладеного між продавцем - ТОВ «Дженерал Авто Груп» та ним. Також для виконання взятих на себе обов`язків, між ним та платником - ПАТ «АІСЕ Україна» був укладений договір застави транспортного засобу від 24 березня 2011 року, який зареєстрований приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 1094. Згідно п.10.1 договору № 314206 - S03043 від 23 березня 2011 року, передбачено, що договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання ними своїх зобов`язань. Згідно п. 3.2 договору застави транспортного засобу від 24 березня 2011 року, передбачено, що цей договір діє до повного виконання всіх зобов`язань, передбачених цим договором,з гідно п.1.6 зобов`язання заставодавця вважається виконаним за умови своєчасної сплати всіх щомісячних внесків(періодичних платежів) в загальному розмірі 322 784,99 грн. Ним була сплачена сума, згідно платіжних повідомлень квитанціями у розмірі 357 743,04 грн. Вважає, що він в повному обсязі виконав взяті на себе зобов`язання по виконанню договору № 314206 - S03043 від 23 березня 2011 року та договору застави транспортного засобу від 24 березня 2011 року. ПАТ «АІСЕ Україна» на його заяви стосовно припинення договору застави та внесення відповідних відомостей реєстр рухомого майна ігнорує і напроти направляє на його адресу платіжні вимоги, обґрунтовуючи це тим, що з часу підписання договору № 314206 - S03043 від 23 березня 2011 року та договору застави транспортного засобу від 24 березня 2011 року змінився курс гривні по відношенню до іноземної валюти. Зазначає, що своїми діями відповідачі перешкоджають йому розпоряджатися транспортним засобом - CHEVROLET Captiva, номер кузова № НОМЕР_1 ,№ двигуна НОМЕР_2 , сірого кольору, державний номер НОМЕР_3 року випуску.

Просив суд встановити факт припинення Договору № 314206 - S03043 від 23 березня 2011 року укладеного між ним «отримувачем», ТОВ «Дженерал Авто Груп» «продавець» та ПАТ «АІСЕ Україна» «платник» та Договору застави транспортного засобу CHEVROLET Captiva, номер кузова № НОМЕР_1 ,№ двигуна НОМЕР_2 , сірого кольору, державний номер НОМЕР_4 2010 року випуску від 24 березня 2011 року, який зареєстрований приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за 1094. Зняти заборону на відчуження та здійснити державну реєстрацію припинення обтяження заборони на рухоме майно - транспортного засобу CHEVROLET Captiva, номер кузова № НОМЕР_1 ,№ двигуна НОМЕР_2 , сірого кольору, державний номер НОМЕР_4 2010 року випуску зробленого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу зареєстрованого в реєстрі за № 1094.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11 травня 2019 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «АІСЕ України», ТОВ «Дженерал Авто Груп», про припинення Договору застави, зняття заборони на відчуження та здійснення державної реєстрації припинення обтяження - передано на розгляд до Шевченківського районного суду м. Києва (03057, м.Київ, вул. Дегтярівська, 31-А).

Судове рішення мотивоване тим, що позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням, оскільки місцезнаходження відповідача ТОВ «АІСЕ Україна» (на момент укладення договору ПАТ «АІСЕ Україна») зареєстровано за адресою: м. Київ, Шевченківський район, вул. Михайлівська, 12-Б, тому цивільну справу слід передати на розгляд Шевченківському районному суду м. Києва.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

У апеляційній скарзі, поданій до Апеляційного суду позивач - ОСОБА_1 , просить ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду справи до суду першої інстанції.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга мотивована тим, що згідно Закону України «Про захист прав споживачів» та ч.5 ст.28 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору. Зазначає, що ухвала суду першої інстанції порушує його право на захист його інтересів і прав стосовно виконання умов кредитного договору, де містом виконання було місце його реєстрації, яке підпорядковане Артемівському міськрайонному суду.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

23 липня 2019 року представник ТОВ «АІСЕ Україна» надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

В обґрунтування доводів відзиву зазначив, що позивач звернувся з позовом, в якому жодна вимога не відноситься до правовідносин, що регулюються ЗУ «Про захист прав споживачів», а тому позивач не мав права на вибір підсудності згідно положень статті 28 ЦПК України, оскільки позов мало було подано у відповідність до положень частини 2 статті 27 ЦПК України - у суд за місцезнаходженням ТОВ «АІСЕ Україна». В апеляційній скарзі позивач посилається на «кредитний договір», проте «АІСЕ Україна» не укладало жодних кредитних договорів з позивачем.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

З договору № 314206 - S03043 від 23 березня 2011 року укладеного між позивачем та ТОВ «Дженерал Авто Груп» та ПАТ «АІСЕ Україна», вбачається, що позивач отримав транспортний засіб, а платник - ПАТ «АІСЕ Україна» вніс на рахунок продавця - ТОВ «Дженерал Авто Груп» кошти у розмірі 230 080 грн. (а.с.45-48).

Відповідно до акту передачі-прийняття автомобіля від 23 березня 2011 року, ТОВ «Дженерал Авто Груп» передало позивачу транспортний засіб - CHEVROLET Captiva (а.с.5).

24 березня 2011 року між позивачем та ПрАТ «АІСЕ Україна» укладено договір застави транспортного засобу, який зареєстрований приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 1094 (а.с.4).

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно пункту 4 частини 1 статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 задовольнити.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені зокрема в пункті 9 частини 1 статті 353 цього Кодексу (передачі справи на розгляд іншого суду), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно пункту 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів пункту 13 статті 7 ЦПК України.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Закон України "Про захист прав споживачів" регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів (преамбула цього Закону).

Відповідно до пунктів 22, 23 частини першої статті 1 зазначеного Закону (у редакції, чинній на час укладення договору) споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника, а споживчим кредитом - кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.

Договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов`язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов`язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачами фактично склалися кредитні правовідносини, на реалізацію яких позивач придбав автомобіль CHEVROLET Captiva, номер кузова № НОМЕР_1 ,№ двигуна НОМЕР_2 , сірого кольору, 2010 року випуску та взяв на себе зобов`язання по погашенню заборгованості за договором шляхом оплати щомісяця визначеної за договором суми.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 1 постанови «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» від 19 квітня 1996 року № 5, споживачем, права якого захищаються на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», є лише громадянин (фізична особа), котрий придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних потреб. Закон регулює відносини споживача підприємством, установою, організацією чи громадянином - підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємства.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі щодо офіційного тлумачення положень пп. 22, 23 ст. 1, ст. 11, ч. 8 ст. 18, ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв`язку з положеннями ч. 4 ст. 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) дія цього Закону поширюється і на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем за договором про надання споживчого кредиту), що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Отже, аналіз наведених положень договору та норм законодавства, чинних на момент його укладення, дає підстави для висновку, що спірний договір був укладений з ОСОБА_1 як зі споживачем у розумінні Закону України "Про захист прав споживачів", тобто як із фізичною особою, яка отримала відповідний кредит для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з його підприємницькою діяльністю.

Згідно пункту 5 статті 28 ЦПК України, позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно з положеннями пункту 4 частини 1 статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Оскільки судом першої інстанції порушено норми процесуального права, ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

За частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно частини 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав, отже ОСОБА_1 звільняється від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Згідно частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про скасування ухвали суду першої інстанції та враховуючи що позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати за подання апеляційної скарги необхідно компенсувати за рахунок держави.

Керуючись статтями 374, 379, 382 ,384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу скаргою ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11 травня 2019 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий О.О.Тимченко

Судді: М.С.Будулуца

О.І. Корчиста