ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7908/19 Справа № 206/536/19 Суддя у 1-й інстанції - Руденко В. В. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Каратаєвої Л.О.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Літвінової А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 то Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про виплату страхового відшкодування, пені, 3 % річних та інфляційних збитків, -

В С Т А Н О В И Л А:

21 січня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача про виплату страхового відшкодування, пені, 3% річних та інфляційних збитків. Просив, стягнути з відповідача недоплачене відшкодування в розмірі 6842,73 грн., пеню в розмірі 2008,96 грн.; 3% річних від простроченої суми в розмірі 323,00 грн., інфляційні витрати в розмірі 1121,98 грн., витрати на оплату послуг експерта авто товарознавця в розмірі 1000,00 грн., що разом складає 11296,67 грн. (а.с.2-9).

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2019 року у позові ОСОБА_1 до ПрАТ «Страхова група «ТАС» про виплату страхового відшкодування, пені, 3 % річних та інфляційних збитків відмовлено (а.с.179-182).

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги (а.с.186-190).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 20 березня 2017 року до відповідача надійшло повідомлення від ОСОБА_2 про те, що 18.03.2017 року в районі е/о № 326 по пр. Мануйлівському у м. Дніпро сталась ДТП за участю транспортного засобу «Renault Clio Symbol», д/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 ..

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 застрахована в ПрАТ «Страхова група «ТАС», згідно поліса ОСЦПВВНТЗ № АЕ/8671362, який діяв на дату ДТП та транспортного засобу «Hyundai Accent», д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , власник автомобіля ОСОБА_5

12.04.2017 року постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП(а.с.16).

Згідно до ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до висновку № 4561 експертного дослідження авто товарознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 05 квітня 2017 року по заяві АТ «СГ «ТАС» вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля «Hyundai Accent», д/н НОМЕР_2 , пошкодженого у наслідок ДТП з урахуванням запасних частин згідно даних Інтернет ресурсу http://exist.ua, становить 23044,76 грн.(а.с.136-143).

21 березня 2017 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 укладено договір відступлення права вимоги, згідно з яким до позивача перейшло право вимагати від АТ СГ ТАС належного виконання зобов`язань за полісом цивільно-правової відповідальності власників наземних ТС №АЕ/8671362 по виплаті страхового відшкодування за спричинений Потерпілому збиток внаслідок ДТП, а також вимагати від винної особи у дорожньо-транспортній пригоді, відшкодування матеріального збитку (а.с.18).

29 березня 2017 року надійшло письмове повідомлення від представника власника автомобіля «Hyundai Accent», д/н НОМЕР_2 ОСОБА_1 із заявою про виплату страхового відшкодування на СТО ФОП ОСОБА_6 , яке було направлено позивачем на адресу відповідача 27.04.2017 року (а.с.10).

Відповідно до Висновку № 1804/17/17 експертного дослідження по визначенню вартості матеріальних збитків спричиненого власнику КТЗ від 12 квітня 2017 року, за заявою ОСОБА_5 , вартість матеріальної шкоди, спричиненого власнику колісного транспортного засобу автомобіль «Hyundai Accent», д/н НОМЕР_2 , пошкодженого в результаті ДТП складає 29887,49 грн.(а.с.28-39)

Відповідно до Страхового Акту № 12074Р/01/17 від 06.06.2017 року та розрахунку суми страхового відшкодування, розмір страхового відшкодування, що підлягає сплаті становить 22044,736 грн., які були виплачені потерпілій стороні на підставі платіжного доручення № 23207 від 15 червня 2017 року (а.с.130,131,132).

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що вимога позивача про стягнення з відповідача недоплаченого, на думку позивача, страхового відшкодування в розмірі 6842,73 грн. є безпідставним.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

За вимогами ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається за реальною вартістю втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку.

Особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду (п.1.4 ст.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

У ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Постанова Пленуму Верховного суду України Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" за № 6 від 27.03.1992 року із змінами та доповненнями роз`яснює, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі та майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі, особою, яка її заподіяла, за умови, що дії були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Відповідно до ст. 1187, 1188 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання страхового випадку виплатити другій стороні, або іншій особі страхову виплату.

При цьому за положеннями страховий випадок відповідно ст. 8 Закону України «Про страхування» - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик, керуючись нормами цього Закону приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Матеріалами справи підтверджується, що керуючись вимогами законодавства, страховою компанією своєчасно, а саме, 15 червня 2017 року, сплачено страхове відшкодування позивачу у розмірі 22044,73 грн., який хоч і не перевищує ліміт відповідальності, проте визначено відповідно до зазначеного Закону та умов договору страхування.

Суд першої інстанції вірно зазначив, з чим погоджується і колегія суддів щодо безпідставності твердження представника позивача, що висновок, складений експертом Крутінь В.І., на підставі якого відповідачем було здійснене страхове відшкодування, не відповідає вимогам Методики товарознавчої експертизи, оскільки дані про вартість складових частин КТЗ, які підлягають заміні, беруть відповідно до додатка 8, інформаційного забезпечення від виробника КТЗ, а також інших джерел, які містять у собі необхідну інформацію щодо оригінальних складників. У той же час додаток 8 містить рекомендований перелік таких джерел та не містить обмежень щодо застосування інших, зокрема і інтернет ресурсу http://exist.ua. Будь-яких інших належних та допустимих доказів невідповідності вказаного висновку вимогам закону позивач суду не надав.

Доводи апеляційної скарги, що відповідач, в разі незгоди з наданим позивачем висновком експерта, повинен звернутися з відповідним клопотанням про призначення експертизи з метою встановлення дійсного розміру матеріальної шкоди, колегія суддів відхиляє, оскільки відповідачем надано свій висновок, на підставі якого здійснено страхове відшкодування та який не спростовано позивачем.

Порядок відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, встановлено ст.1194 ЦК, за змістом якої особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, страховик винної у ДТП особи на підставі спеціальної норми статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу на підставі ст.1194 ЦК України відшкодовує особа, яка завдала збитків.

Тобто, потерпілий обирає спосіб та порядок відшкодування завданої йому шкоди самостійно та на власний розсуд. Отримавши страхове відшкодування від страховика, навіть в тому розмірі, що не перевищує ліміту відповідальності страховика, потерпілий має право на отримання решти коштів на відшкодування шкоди, що не покрита страховиком, безпосередньо від заподіювача шкоди, що також узгоджується з положеннями ст.1194 ЦК України.

Відповідно до Постанови Верховного суду № 754/1114/15-ц від 14 лютого 2018 року, якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі ст.599 ЦК виконанням, проведеним належним чином. Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі ст.1194 ЦК відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі ст.599 ЦК виконанням, проведеним належним чином. Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі ст.1194 ЦК відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Судом враховано, що позивач, звертаючись до суду з даним позовом, пред`являв вимогу до винної особи ОСОБА_3 , однак 08.02.2019 подав заяву про залишення позову без розгляду, в частині позовних вимог до ОСОБА_3 , оскільки сторони добровільно врегулювали спір.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що за вимогами ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається за реальною вартістю втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Позивачем не надано доказів того, що він фактично поніс витрати на відновлення автомобіля, які дорівнюють заявленим позовним вимогам. Тому судом першої інстанції обґрунтовано не взято до уваги висновок експерта та рахунок СТО ФОП ОСОБА_6 , що надані позивачем. Колегія суддів звертає увагу позивача, що у разі здійснення ремонтних робіт по відновленню автомобіля, вартість якого фактично буде перевищувати суму відшкодування, що буде підтверджено належними та допустимими доказами (квітанціями, рахунками, тощо), позивач має право звернутися до суду з позовом про стягнення суми, яка не була покрита страховим відшкодуванням. На даний час, такі вимоги є передчасними.

Доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального права є необґрунтованими.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до переоцінки висновків рішення суду, тлумачення норм права.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга залишенню без задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: