Дата документу 15.05.2019
ЄУ № 420/832/19
Провадження №2-о/420/197/19
УХВАЛА

про залишення заяви без руху

15 травня 2019 року смт. Новопсков

Луганська область

Суддя Новопсковського районного суду Луганської області Чалий А.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин та факту смерті, заінтересована особа - Луганській міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з заявою в якій просить встановити, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кіровабад Азербайджан, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Хрустальний (м. Красний Луч), Луганська область, Україна. Причина смерті - набряк головного мозку, геморагічний інсульт.

Зазначена заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст.ст.175, 177, 318 ЦПК України.

До заяви не додано квитанцію про сплату судового збору, проте в заяві наявне посилання на п. 21 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якого, заявник звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду.

Відповідно до п. 21 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08.07.2011 (далі - Закону), від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються заявники - у справах за заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Отже, для правильного застосування вищевказаної норми Закону необхідна одночасна сукупність таких обставин:

1) справа має стосуватися розгляду заяви про встановлення факту, що має юридичне значення;

2) заява про встановлення факту, що має юридичне значення, має бути подана заявником у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру;

3) встановлення факту, що має юридичне значення, має бути пов`язано із вимушеним переселенням з тимчасово окупованих територій України, загибеллю, пораненням, перебуванням в полоні, незаконним позбавленням волі або викраденням, а також порушенням права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Суд звертає увагу, що встановлення факту родинних відносин не пов`язано з обставинами, які підставою для звільнення від сплати судового збору, передбаченого п. 21 ч. 5 Закону.

Суд зауважує, що вимоги заявника, стосовно встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території Луганської області, сам по собі пов`язаний із смертю особи від певних хвороби і не пов`язаний з вимушеним переселенням з тимчасово окупованих територій України, загибеллю (тобто, насильницькою смертю), пораненням, перебуванням в полоні, незаконним позбавленням волі або викраденням, а також порушенням права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Таким чином, зазначена в заяві підстава для звільнення від сплати судового збору не відповідає фактичним обставинам справи та визначеним в чинному законодавстві України пільговим умовам щодо сплати судового збору.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною 1 статті 4 Закону передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Станом на 01 січня 2019 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 1921 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону, ставка судового збору за подання до суду заяви у справах окремого провадження, яка подана фізичною особою становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 384,20 грн.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 6 Закону у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Таким чином, заявнику необхідно надати до суду документ на підтвердження сплати судового збору за дві заявлені вимоги, що складає 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Враховуючи наведене вище, суд вважає за необхідне заяву залишити без руху, надавши заявнику строк для усунення вищезазначених недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали.

Частиною 3 ст. 185 ЦПК України передбачено, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Суд акцентує увагу позивача на тому, що право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Дотримання вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України при пред`явленні позову в суд є імперативним правилом, в тому числі і для суду.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Враховуючи зазначене, залишення заяви без руху жодним чином не перешкоджає заявнику у доступі до правосуддя після усунення недоліків наявних у заяві.

Керуючись ст.ст.175, 177, 185, 260, 261 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин та факту смерті, заінтересована особа - Луганській міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, залишити без руху, про що сповістити заявника, надавши йому строк для усунення зазначених недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем копії ухвали.

Роз`яснити, що в іншому випадку заява вважається неподаною і повертається заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Новопсковського районного суду

Луганської області А.В. Чалий