ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2019 року м. Чернівці

справа № 722/1267/17

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Половінкіна Н. Ю.

суддів Височанської Н.К., Кулянди М.І.

учасники справи

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 5 квітня 2019 року, головуючий у першій інстанції Римлянська Г.О.

встановила:

ОСОБА_1 у жовтні 2017 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Зазначала, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований виконавчим комітетом Романковецької сільської ради Сокирянського району Чернівецьким міським 6 серпня 2006 року актовим записом 16, розірваний заочним рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 24 листопада 2015 року.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Романківці Сокирянського району Чернівецької області.

ОСОБА_2 не надає утримання дитині.

ОСОБА_2 працевлаштований у ОСОБА_4 у Фінляндії із погодинною оплатою праці в сумі 8 євро16 центів, не має інших дітей та не здійснює утримання непрацездатних батьків.

Утримання дитини є необхідним та достатнім в сумі 5000 грн. щомісячно.

Просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1

Справа №722/1267/17 Головуючий у 1 інстанції Римлянська Г.О.

Провадження №22-ц/822/970//19 Доповідач Половінкіна Н.Ю.

народження, уродженки с.Романківці Сокирянського району Чернівецької області в сумі 5000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подачі позову.

ОСОБА_2 збільшина позовні вимоги, просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Романківці Сокирянського району Чернівецької області в сумі 10000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подачі позову.

Заочним рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 5 квітня 2019 року позов задоволено частково, постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Романківці Сокирянського району Чернівецької області в сумі 9000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 28 вересня 2017 року.

Допущено негайне виконання рішення суду в межах суми платежів за один місяць.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Кельменецького районного суду Чернівецької області від 2 серпня 2019 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 5 квітня 2019 року залишено без задоволення.

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить заочне рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 5 квітня 2019 року змінити та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Романківці Сокирянського району Чернівецької області в сумі 3500 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дитини, починаючи з 28 вересня 2017 року.

Вказує на відсутність спору між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 щодо утримання дитини, з серпня 2017 року ОСОБА_2 добровільно здійснює сплату аліментів на утримання дитини, а ОСОБА_1 не виконує обов`язок з утримання дитини.

Грошові кошти в сумі 8000 грн., сплачені ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини з серпня по жовтень 2017 року мають бути враховані при визначені обов`язку ОСОБА_2 з плати аліментів.

Вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, не мотивовано висновки щодо розміру утримання дитини в сумі 9000 грн., адже ОСОБА_1 , звертаючись до суду з позовом, вважала необхідним та достатнім утримання в сумі 5000 грн.

Зазначає, що неспроможний надавати утримання доньці ОСОБА_3 в сумі 9000 грн. щомісячно, оскільки має сезонний дохід, надає матеріальної допомоги непрацездатним батькам, не має рухомого та нерухомого майна, додаткового доходу.

Судом першої інстанції порушено норми процесуального права при вирішенні питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, не враховано складність справи.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів частково, суд першої інстанції керувався положеннями ч.1 ст.180, ч.3 ст.181, ч.1, 2 ст.182, ч.1 ст.184 СК України та вважав, що підлягає захисту право ОСОБА_2 на стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Романківці Сокирянського району Чернівецької області в сумі 9000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 28 вересня 2017 року.

На обґрунтування таких висновків суд першої інстанції зазначив, що виходить з розумності та достатності визначеного розміру аліментів, необхідних для задоволення потреб ОСОБА_1 на утримання дитини, спроможності ОСОБА_2 сплачувати аліменти у такому розмірі щомісячно, недоведеності надання ОСОБА_2 утримання дитині добровільно та матеріальної допомоги непрацездатним батькам.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення наведеним нормам не відповідає в частині.

За змістом ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Романківці Сокирянського району Чернівецької області.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований виконавчим комітетом Романковецької сільської ради Сокирянського району Чернівецької області 6 серпня 2006 року актовим записом 16, розірваний заочним рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 24 листопада 2015 року.

ОСОБА_2 проживає окремо.

Відповідно до ч.1 ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.17 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

На підставі ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом з врахуванням обставин, викладених у ч.1 ст.182 цього Кодексу.

За вимогами ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини , стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних, чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина , наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів , доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно наведеного матеріальне становище платника аліментів є предметом доказування.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 працевлаштований у ОСОБА_4 у Фінляндії за період з 01 лютого 2017 року по 30 листопад 2017 року середній розмір нарахованої ОСОБА_2 заробітної плати становить 1585 євро 98 центів, що дорівнює 49666 грн. 58 коп., середній розмір виплаченої ОСОБА_2 заробітної плати складає 1335 євро 45 центів, що дорівнює 41820 грн. коп.

У матеріалах справи відсутні докази наявності у платника аліментів рухомого та нерухомого майна, грошових коштів.

На підставі частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Визначаючи розмір аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Романківці Сокирянського району Чернівецької області в сумі 9000 грн., суд першої інстанції виходив з спроможності ОСОБА_2 сплачувати аліменти у такому розмірі щомісячно, тобто матеріального становища платника аліментів, недоведеності надання ОСОБА_2 матеріальної допомоги непрацездатним батькам, розумності та достатності визначеного розміру аліментів, необхідних для задоволення потреб ОСОБА_1 на утримання дитини.

За змістом ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

Згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 265 ЦПК України у мотивувальній частині рішення зазначаються мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не обгрунтував розмір аліментів на утримання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Романківці Сокирянського району Чернівецької області в сумі 9000 грн. щомісяця, не урахував, що ОСОБА_1 , звертаючись до суду з позовом, вважала необхідним та достатнім утримання дитини в сумі 5000 грн., збільшення позовних вимог ОСОБА_1 обгрунтовувала майновим станом платника аліментів та погіршенням стану здоров`я позивача ОСОБА_1 .

Отже, висновки суду першої інстанції про те, що визначений розмір аліментів на утримання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Романківці Сокирянського району Чернівецької області в сумі 9000 грн. щомісяця є необхідним для задоволення потреб дитини грунтуються на припущеннях.

Не заслуговують на увагу посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі відсутність спору між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 щодо утримання дитини, здійснення сплати аліментів на утримання дитини добровільно.

Так, стягнення аліментів за рішенням суду залежить не лише від факту добровільної участі одного з батьків в утриманні дитини, а й від згоди іншого з батьків із розміром та способом такого утримання.

Згідно із п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на наведене заочне рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 5 квітня 2019 року підлягає зміні з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України.

Визначаючи розмір аліментів, колегія суддів враховує матеріальне становище та потреби дитини з урахуванням її віку та стану здоров`я, а також матеріальне становище платника аліментів ОСОБА_2 , його стан здоров`я, наявність на утриманні непрацездатних батьків, відсутність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, інші обставин, що мають істотне значення, сезонний характер доходу та вважає визначити аліменти на утримання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Романківці Сокирянського району Чернівецької області в сумі 5000 грн. щомісяця.

Водночас колегія суддів приймає до уваги, що сплата аліментів ОСОБА_2 в сумі 5000 грн. щомісячно не є надмірним тягарем для платника аліментів, враховує баланс інтересів дитини та матеріального становища ОСОБА_2 .

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно правил пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на позивача.

За змістом пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно із частинами третьою, четвертою, п`ятою, шостою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з пунктами 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (справа "East/West Alliance Limited" проти України") від 23 січня 2014 року).

При цьому, з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

ОСОБА_1 на підтвердження витрат на правничу допомогу долучено витяг з договору між адвокатським об`єднанням «Поляк, Кирилюк і партнери» та ОСОБА_1 про надання (юридично) правової допомоги від 1 серпня 2017 року №143/17, детальний опис робіт виконаних адвокатом відповідно до договору між адвокатським об`єднанням «Поляк, Кирилюк і партнери» та ОСОБА_1 про надання (юридично) правової допомоги від 1 серпня 2017 року №143/17, квитанцію.

Відповідно до п.4.1 договору між адвокатським об`єднанням «Поляк, Кирилюк і партнери» та ОСОБА_1 про надання (юридично) правової допомоги від 1 серпня 2017 року №143/17 вартість по слуг становить 40% розміру прожиткового мінімуму, встановленого на 1 січня поточного року за годину роботи особи, яка надає правову допомогу.

Складання акту приймання-передачі наданих адвокатом послуг не передбачено умовами договору між адвокатським об`єднанням «Поляк, Кирилюк і партнери» та ОСОБА_1 про надання (юридично) правової допомоги від 1 серпня 2017 року №143/17.

Натомість, виставлення адвокатом рахунку клієнту ОСОБА_1 та здійснення ОСОБА_1 оплати свідчить про прийняття наданих адвокатом послуг.

Детальний опис робіт, виконаних адвокатом відповідно до договору між адвокатським об`єднанням «Поляк, Кирилюк і партнери» та ОСОБА_1 про надання (юридично) правової допомоги від 1 серпня 2017 року №143/17 дозволяє установити зміст наданих послуг та їхню вартість.

Проте відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу у зазначеній сумі не відповідає вищевказаним критеріям розумності, співмірності.

Ураховуючи складність справи та виконаних адвокатом робіт, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, не прийняття участі у судовому розгляді, значенням справи для ОСОБА_1 , витрати на правничу допомогу у розмірі 9000 грн. є неспівмірними і підлягають задоволенню частково у розмірі 5000 грн.

На підставі ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно частин 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до абз.1, 5, 6 п.35 постанова Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Згідно пп.1 п. 1 ч.2 ст.4 до Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється в розмірі 1 % ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі п. 6 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду; апеляційної скарги на судовий наказ, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами сплачується судовий збір у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Згідно частин 6 статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб у 2017 році становив 1600 грн (стаття 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік»).

За подачу апеляційної скарги підлягало сплаті 960 грн.(1600 грн.*0,4+50%)

На підставі квитанції №57493 від 10 вересня 2019 року ОСОБА_2 за подання апеляційної скарги сплачено по 1152 грн. 60 коп.

З огляду на те, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволено на 50%, ОСОБА_2 слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України суму судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги, що становить 480 грн. (960 грн.*50%).

Керуючись п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 5 квітня 2019 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Романківці Сокирянського району Чернівецької області в сумі 9000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 28 вересня 2017 року, стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 9000 грн. змінити.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Романківці Сокирянського району Чернівецької області в сумі 5000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 28 вересня 2017 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн.

В решті залишити без змін.

Компенсувати ОСОБА_2 понесені судові витрати за подання апеляційної скарги в сумі 480 грн. за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 9 грудня 2019 року.

Головуючий - підпис (Половінкіна Н.Ю.)

Судді - підписи (Кулянда М.І., Височанська Н.К.)

З оригіналом згідно: