ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9774/19 Справа № 182/3171/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Багрова А. Г. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Пищиди М.М.

суддів - Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

за участю секретаря судового засідання - Бондаренка В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до АТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у травні 2015 року ОСОБА_1 отримала від банку платіжну картку GOLD № НОМЕР_1 з кредитним лімітом 20 000 грн. До 01 червня 2015 року позивач самостійно користувалась карткою та кредитним лімітом та станом на 01 червня 2015 року заборгованість перед банком складала 6 851,42 грн.

01 червня 2015 року приблизно о 16.10 год. на мобільний телефон ОСОБА_1 надійшов телефонний дзвінок з невідомого їй номеру та за результатом цієї розмови з її банківської картки було здійснено перерахування грошових коштів на невідомий рахунок у розмірі 12 610 грн.

У той же день позивач повідомила АТ «КБ «ПриватБанк» про факт незаконного заволодіння невідомим особами кредитними коштами і звернулась до Нікопольського МВ УМВС України в Дніпропетровській області із відповідною заявою, на підставі якої 02 червня 2015 року органом досудового розслідування було відкрите кримінальне провадження № 0001806 за частиною першою статті 190 КК України. До цього часу досудове розслідування триває.

У липні та у вересні 2015 року позивач зверталась до відповідача з проханням зупинити нарахування відсотків, пені та штрафів на викрадені кошти до закінчення розслідування, однак їй було відмовлено та відповідач продовжує нараховувати їй відсотки та штрафні санкції на кредитні кошти у розмірі 12 610 грн, які були зняті шахрайським шляхом.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2015 року по справі №182/8540/15-к встановлено, що в матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав, що невстановлена особа мала умисел на заволодіння чужим майном шляхом введення її в оману.

Незважаючи на встановлення судом цього факту, відповідач продовжує нараховувати їй відсотки та штрафні санкції на кредитні кошти у розмірі 12610 грн., які були викрадені в неї шахрайським шляхом.

Враховуючи вищевикладене, просила суд зобов`язати відповідача відновити залишок коштів на картковому рахунку платіжної картки GOLD №НОМЕР_1 в розмірі 12 610 грн.

-зобов`язати відповідача здійснити перерахунок заборгованості за кредитним лімітом, встановленим на картку GOLD № НОМЕР_1 з урахуванням відновленого залишку коштів з 01 червня 2015 року, тобто з дня неналежного переказу грошових коштів ( а.с.1-4).

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено (а.с.33-36).

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 , звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

Вважає, що суд, посилаючись на Умови та правила надання банківських послуг, не встановив, чи ознайомлена вона з цими Правилами, чи підписувала їх та чи повинна цих Правил дотримуватись.

На думку позивача, висновок суду про те, що вона особисто надала невідомій особі персональні дані та іншу інформацію по картці, є помилковим, оскільки вона зазначала, що на момент бесіди з невідомою особою, вона була впевнена, що ця особа є дійсно представником Банку, який назвав її ім`я, прізвище, залишок на картці та номер картки.

Позивач вважає, що посилання суду на те, що незаконному перерахуванню коштів з кредитної картки сприяли її необережні дії, є помилковим, оскільки обов`язок доказування щодо розголошення відомостей, що становлять конфіденційну інформацію по банківських картках лежить на Банку. Самим Банком не доведено розголошення нею конфіденційної інформації щодо себе або банківської картки (а.с.39-41)

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2017 року рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2016 року - залишено без змін (а.с.68-70).

Постановою Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2017 року скасовано. Передано справу № 182/3171/16-ц на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (а.с.102-109).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що в травні 2015 року ОСОБА_1 отримала у ПАТ «КБ «ПриватБанк» картку GOLD № НОМЕР_1 з кредитним лімітом в розмірі 20000 грн.

Звертаючись з позовом, ОСОБА_1 посилалась на те, що 01 червня 2015 року вона повідомила невідомій їй особі по телефону « НОМЕР_2 » особисту інформацію по банківському рахунку, яка надходила їй смс-повідомленнями з номеру 10060, внаслідок чого з картки GOLD № НОМЕР_1 було здійснено перерахування грошових коштів в розмірі 12610 грн.

В цей же день 01 червня 2015 року позивач з цього приводу звернулась з заявою до Нікопольського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області (а.с. 6-8).

24 червня 2015 року позивач звернулась із заявою до ПАТ «КБ «ПриватБанк» про повернення коштів та зупинення нарахування відсотків, пені та штрафів на перераховані кошти до закінчення розслідування, однак Банком у задоволенні її прохання було відмовлено, з посиланням на те, що, ОСОБА_1 були порушені умови і правила надання банківських послуг, оскільки всі операції були можливі лише при знанні особистих даних та даних картки, порушень та фактів шахрайських дій чи інших зловживань з боку співробітників ПАТ «КБ «ПриватБанк» не встановлено, а тому підстав для повернення коштів та припинення нарахування відсотків, пені та штрафів не має (а.с. 9-13).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що незаконному перерахуванню коштів з кредитної картки позивача GOLD № НОМЕР_1 у розмірі 12 610 грн сприяли саме дії ОСОБА_1 , яка повідомила невідомій особі особисту інформацію та інші персональні дані щодо картки, чим порушила умови та правила надання банківських послуг в АТ «КБ «ПриватБанк», до яких ОСОБА_1 приєдналася згідно анкети-заяви.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції, колегія суддів не може погодитись, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами НБУ та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У частині першій статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України (в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно із частиною першою та другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

У частині першій статті 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі статтею 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до п.п. 6 - 9 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням від 05 листопада 2014 року № 705 користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.

Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів.

Емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, встановлених договором.

Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу.

Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15 зазначено, що «відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення № 223 банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Не встановивши обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН -коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Колегія суддів зазначає, що саме банк має доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Представник АТ КБ «Приватбанк», заперечуючи проти позиції сторони позивача, надав Анкету-заяву від 16 травня 2012 року та від 23 грудня 2014 року, та зазначив, що ОСОБА_1 , отримуючи в ПАТ «КБ «ПриватБанк» платіжну картку, була ознайомлена та приєдналась до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

Так, Умовами та Правилами надання банківських послуг ПАТ «КБ «ПриватБанк» передбачено:

1.1.2.1.12. Вживати заходів щодо запобігання втраті (викраденню) карток, стікера PayPass, ПІНа (персонального ідентифікаційного номера) або інформації, нанесеної на картку і магнітну смугу, або їхньому незаконному використанню.

1.1.2.1.13. Інформувати Банк, а також правоохоронні органи про факти втрати картки, стікера PayPass, ПІНа, SIM-картки мобільного телефону або отримання повідомлення про їх незаконне використання. У разі настання вищезазначених випадків необхідно звернутися до відділення Банку або за телефонами 3700 (безкоштовно) по Україні, НОМЕР_3 (для дзвінків з-за кордону) та ін.

Відповідач вважає, що ОСОБА_1 , порушила Умови та Правила надання банківських послуг, оскільки незаконному перерахуванню коштів з кредитної картки позивача GOLD № НОМЕР_1 в розмірі 12610 грн. сприяли саме дії ОСОБА_1 , яка повідомила невідомій собі особисту інформацію та інші персональні дані щодо картки.

Однак, колегія суддів зазначає, що посилання відповідача, що Умовами та правилами надання банківських послуг відповідальність за несанкціоноване отримання грошових коштів з карткового рахунку третіми особами несе клієнт не враховуються колегією суддів, оскільки приписи, що містяться у вищевказаних Умовах суперечать вимогам чинного цивільного законодавства.

Крім того, колегія суддів не знайшла в матеріалах справи підтвердження ознайомлення позивача з Умовами та правилами надання банківських послуг, а, отже, належного підтвердження їх погодження між сторонами, що узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що витяг з умов та правил надання банківських послуг у АТ «ПриватБанк», який міститься у матеріалах справи (а. с. 56-61), не містить підпису ОСОБА_1 , а тому не може вважатися частиною кредитного договору, укладеного між сторонами у травні 2015 року ОСОБА_1 , шляхом видачі картки GOLD № НОМЕР_5 .

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем не було надано доказів на підтвердження сприяння позивача незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Крім того, колегія суддів враховує, що дії позивача після незаконного заволодіння невідомим особами кредитними коштами в повній мірі відповідають вимогам законодавства та вимогам Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, а саме, остання негайно, у день несанкціонованого списання грошових коштів, повідомила про здійснення неініційованих нею платіжних операції за картковими рахунками.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що витяг з умов та правил надання банківських послуг у АТ «ПриватБанк», який міститься у матеріалах справи, не підписаний ОСОБА_1 , а тому не може вважатися частиною кредитного договору.

Крім того, саме банк має доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Однак банком це зроблено не було.

За правилами ст. 80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що позивач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Отже, висновок суду про те, що незаконному перерахуванню коштів з кредитної картки позивача GOLD № НОМЕР_1 у розмірі 12 610 грн сприяли саме дії ОСОБА_1 , яка повідомила невідомій собі особисту інформацію та інші персональні дані щодо картки є помилковими.

За таких обставин апеляційний суд зазначає, що позивач не несе відповідальності за платіжні операції, здійснені за допомогою її платіжної картки, залишок коштів на картковому рахунку підлягає відновленню до того стану, в якому він перебував перед виконанням операцій .

АТ КБ «ПриватБанк» має відновити залишок коштів на картковому рахунку платіжної карти GOLD №НОМЕР_1 до того стану, у якому він був перед виконанням несанкціонованих операцій, оскільки не доведено того, що користувач своїми діями сприяв втраті незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дала змогу ініціювати вказані платіжні операції.

В частині позовних вимог щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок заборгованості за кредитним лімітом, встановленим на картку GOLD №НОМЕР_1 з урахуванням відновленого залишку коштів з 01 червня 2015 року, тобто з дня неналежного переказу грошових коштів слід відмовити, оскільки позивачем не доведено, що відповідачем були нараховані такі відсотки та штрафні санкції та їх нарахування, та що це яким-то чином порушує права та інтереси позивача.

З огляду на підстави позову та відповідно до змісту ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави у розмірі 606, 32 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2016 року - скасувати.

Позов ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів - задовольнити частково.

Зобов`язати акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» відновити залишок коштів на картковому рахунку платіжної картки GOLD №НОМЕР_1 в розмірі 12 610 грн. 00 коп., до того стану, у якому він був перед виконанням несанкціонованих операцій, тобто станом на 01 червня 2015 року.

В задоволенні решти вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в дохід держави 606,32 грн, в рахунок оплати судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Судді: