З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06.08.2019 м. Бар Вінницької області
Барський районний суд Вінницької області
в складі: головуючого, судді Хитрука В.М.
за участі секретаря Ходи Д.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бар Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Барський птахокомбінат» про визнання незаконним наказу, визнання недійсним запису у трудовій книжці, зобов`язання змінити формулювання причин звільнення із займаної посади, стягнення невиплаченої заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, вихідної допомоги та середнього заробітку
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Барський птахокомбінат» про стягнення невиплаченої заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, вихідної допомоги та середнього заробітку.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Жунку Д.С. позовні вимоги підтримали повністю та наполягала на їх задоволенні.
Представник відповідача ТОВ «Барський птахокомбінат» у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, згідно вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України, про що свідчать матеріали справи, причину неявки до суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надавав, відзиву на позовну заяву не надіслав, заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження не надіслав, у зв`язку з чим, зі згоди позивача та на підставі ст. ст. 223 ч. 4, 280, 281 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення, на підставі наявних доказів.
Згідно із вимогами ч.2 ст. 191 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Суд, заслухавши пояснення позивача та представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, вважає, що позов доведений та обґрунтований і його необхідно задовольнити в повному обсязі. До такого висновку суд дійшов з наступного.
Восени 2015 року ОСОБА_1 була прийнята на посаду бактеріолога у ТОВ «Барський птахокомбінат». Починаючи з січня 2018 року позивачу перестали виплачувати заробітну плату, посилаючись на відсутність коштів у підприємства. 06.12.2018 року рекомендованим листом на адресу ТОВ «Барський птахокомбінат» ОСОБА_1 надіслала заяву про звільнення із займаної посади бактеріолога з 07.12.2018 року за власним бажанням, на підставі п. 3 ст. 38 Кодексу Законів про працю України, у зв`язку із порушенням роботодавцем законодавства про працю та невиконанням умов трудового договору, а саме порушення строків виплати заробітної плати, що встановлені ст. 115 КЗпП України, що підтверджується копією заяви про звільнення від 06.12.2018 року та поштовою квитанцією. У вказаній заяві позивач одночасно просила провести повний розрахунок, виплатити усі суми належні до сплати на мою користь з боку підприємства, видати копію наказу про звільнення та заповнену трудову книжку, у відповідності до ст. 47, 116 КЗпП України. 30.12.2018 року, ТОВ «Барський птахокомбінат» було виплачено кошти в сумі 5560 грн. в рахунок погашення заборгованості із нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. ТОВ «Барський птахокомбінат» остаточного розрахунку з позивачем не провело, копії наказу про звільнення та заповненої трудової книжки не видало.
11 лютого 2019 року ТОВ «Барський птахокомбінат» видано позивачу заповнену трудову книжку. Однак, дата і підстава звільнення не відповідають написаній 06.12.2018 року заяві про звільнення із займаної посади за власним бажанням на підставі п.3 ст. 38 КЗпП України, у зв`язку із порушенням роботодавцем умов трудового договору та невиконання законодавства про працю України.
Відповідач ТОВ «Барський птахокомбінат» самостійно, без належних на те правових підстав, змінив дату формулювання звільнення позивача, зазначивши, що « ОСОБА_1 звільнена із посади бактеріолога за згодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України з 02.01.2019 року».
Крім того, до сплати на користь позивача також підлягає вихідна допомога в розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку (згідно із ст. 44 КЗпП України), компенсація середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку (ст. 117 КЗпП України).
Згідно ч.3 ст. 38 КЗпП України зазначено, що працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.
За змістом ч. 3 ст. 235 КЗпП України в разі визнання звільнення таким, що не узгоджується із чинним законодавством, суд на прохання працівника, який у зв`язку з допущеним щодо нього порушенням законодавства про працю не бажає продовжувати трудові відносини з відповідачем, може визнати звільнення незаконним і, не поновлюючи працівника на роботі, змінити дату звільнення та формування його причин з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону.
В ст. 47 КЗпП зазначено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
Згідно із ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника, виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.
Конституційний Суд України в рішенні від 22 лютого 2012 року N 4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України: у взаємозв`язку з положеннями статей 117,237-1 цього Кодексу роз`яснив, що за статтею 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 29 січня 2014 року у справі № 6-144цс14.
У разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки (ст. 83 КЗпП).
Відповідно до ст. 44 КЗпП України, при припиненні трудового договору внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору - працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку.
Крім того, згідно із ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Постановою Кабінету міністрів України №100 від 08.02.1995 року затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати.
В п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 року зазначено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.
Крім того, відповідно до Постанови Верховного суду України від 29 січня 2014 року у справі №6- 144ц 13, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченою статтею 117 КЗпП,тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.
Суд спирається на правову позицію викладену у постанові Верховного Суду України від 27 квітня 2016 року у справі N 6-113цс16 "Про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні", у якій зазначається: «Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина перша статті 117 КЗпП України).
Згідно абзацу 1 пункту 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого постановою Кабінету Міністрів України N 100 від 8 лютого 1995 р. (із змінами та доповненнями), нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.
МісяцьКількість робочих днівСередньоденна заробітна плата Компенсація заробітку
Компенсація за невикористану відпустку4316,54
Вихідна допомога ( 2284,20 * 3)6852,60
Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 768,40 грн
На підставі викладеного і керуючись рішенням Конституційного Суду України від 22.02.2012 р. по справі N 4-рп/2012, ЗУ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати" від 19.10.2000 р., ЗУ "Про оплату праці", ст. ст. 95, 116, 117, 233 КЗпП України, ст.ст.12, 13, 229, 264, 265, 273, 268 ЦПК України, суд,
Позов задовольнити повністю.
Визнати недійсним запис №18 від 02.01.2019 року у трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , виданій 12.12.2000 року, про звільнення з роботи у ТОВ «Барський птахокомбінат» за згодою сторін на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України, відповідно до наказу №1 від 02.01.2019 року;
Зобов`язати ТОВ «Барський птахокомбінат» в наказі №1 від 02.01.2019 року про звільнення ОСОБА_1 змінити формулювання причин звільнення із займаної посади, зазначивши що « ОСОБА_1 звільнена з посади бактеріолога з 07.12.2018 року за власним бажанням, на підставі п. 3 ст. 38 КЗпП України у зв`язку із невиконанням роботодавцем умов трудового договору та порушення законодавства про працю»;
Зобов`язати ТОВ «Барський птахокомбінат» внести зміни до трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , виданої 12.12.2000 року, зазначивши, що запис №18 від 02.01.2019 року є недійсним, та зробити наступний запис про звільнення ОСОБА_1 з посади бактеріолога за власним бажанням, на підставі п. 3 ст. 38 КЗпП України у зв`язку із невиконанням роботодавцем умов трудового договору та порушення законодавства про працю, зазначивши дату звільнення з 07.12.2018 року.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Позивачем апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Суддя: