Постанова

Іменем України

29 липня 2019 року

м. Київ

справа № 243/3778/16-ц

провадження № 61-33822св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідачі: ОСОБА_3 , публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна»,

представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 ,

представник публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» - Лисенко Вікторія Анатоліївна,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на заочне рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 25 липня 2016 року у складі судді Носовської Л. О. та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 11 січня 2017 року у складі колегії суддів: Новікової Г. В., Кішкіної І. В., Азевича В. Б.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 , публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» (далі - ПАТ «СК «Універсальна») про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Позовна заява мотивована тим, що 28 грудня 2015 року на автодорозі Київ-Харків-Довжанське на перехресті із автодорогою Слов`янськ-Маяки, при виконанні маневру правого повороту ОСОБА_3 , керуючи автомобілем Volkswagen LT 35, номерний знак НОМЕР_1 , не впорався із керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з належним їй на праві власності автомобілем Ford Transit, номерний знак НОМЕР_2 . Внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а вона, як пасажир автомобіля Ford Transit, номерний знак НОМЕР_2 , - легкі тілесні ушкодження.

Постановою Краматорського міського суду Донецької області від 03 березня 2016 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Провадження у справі відносно ОСОБА_3 про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, закрито у зв`язку зі спливом на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована на підставі договору страхування, укладеного з ПАТ «СК «Універсальна», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 08 липня 2015 року серії АІ № 7220584. Відповідно до вказаного полісу обов`язкового страхування розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілого, становить 50 000,00 грн.

Внаслідок пошкодження автомобіля Ford Transit, номерний знак НОМЕР_2 , їй згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження від 02 березня 2016 року № 041 спричинена матеріальна шкода у розмірі 65 076,60 грн.

06 квітня 2016 року ПАТ «СК «Універсальна» сплатило їй страхове відшкодування у розмірі 38 936,22 грн. Отже, сума невідшкодованого матеріального збитку становить 26 140,38 грн.

Крім того, вказувала, що протиправними діями ОСОБА_3 їй завдано моральну шкоду, яку вона оцінює у 10 000,00 грн, яка полягає у тому, що у результаті дорожньо-транспортної пригоди вона перенесла нервові потрясіння і навантаження, пошкоджений автомобіль не експлуатується, що викликає значні труднощі для неї і її родини, оскільки вона є особою з інвалідністю 3 групи.

На підставі вказаного ОСОБА_1 , з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 11 липня 2016 року, просила суд стягнути з ОСОБА_3 25 629,78 грн на відшкодування завданої матеріальної шкоди, франшизу у розмірі 510,00 грн, 10 000,00 грн на відшкодування завданої моральної шкоди, судовий збір у розмірі 1 102,00 грн, вартість послуг автотоварознавця у розмірі 550,00 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 3 000,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 25 липня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 25 629,78 грн у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, франшизу у розмірі 510,00 грн, 3 000,00 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди, витрати по сплаті судового збору у розмірі 892,94 грн, а всього 30 032,72 грн.

У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що з вини відповідача, яка встановлена преюдиційною постановою Краматорського міського суду Донецької області від 03 березня 2016 року, позивачу завдана матеріальна шкода, яка частково відшкодована страховою компанією, а тому для повного відшкодування завданої шкоди, відповідач повинен сплатити позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). На підтвердження розміру завданої шкоди позивачем надано висновок експертного автотоварознавчого дослідження від 02 березня 2016 року № 041, який відповідачем не спростовано.

Встановивши глибину, тривалість фізичних і душевних страждань, яких зазнала ОСОБА_1 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 28 грудня 2015 року, суд стягнув на її користь з ОСОБА_3 , з вини якого було завдано шкоди, 3 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 11 січня 2017 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилено.

Заочне рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 28 липня 2016 року залишено без змін.

Судове рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що суд першої інстанції,встановивши, що завдану позивачу матеріальну шкоду було частково відшкодовано страховою компанією, дійшов правильного висновку, що для повного відшкодування завданої шкоди, ОСОБА_3 повинен сплатити позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Ухвалюючи рішення про відшкодування майнової шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суд першої інстанції врахував принцип повного відшкодування шкоди потерпілому, що узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у справі № 6-760цс15.

Також суд першої інстанції з дотриманням вимог розумності і справедливості, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_3 на користь позивача 3 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

Короткий зміст вимог касаційних скарг

У касаційній скарзі, поданій у лютому 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_3 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до нього.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 червня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання заперечення на касаційну скаргу.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У червні 2018 року справу передано Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ до Верховного Суду.

Відповідно до розпорядження в.о. керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 04 червня 2019 року № 564/0/226-19 та протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 червня 2019 року справу призначено судді-доповідачеві.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що ухвалюючи оскаржувані судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій не врахували, що згідно з наданим позивачем висновком експертного автотоварознавчого дослідження вартість відновлювального ремонту автомобіля Ford Transit, номерний знак НОМЕР_2 , без урахування коефіцієнта зносу деталей становить 65 076,60грн; вартість матеріальної шкоди з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу деталей, спричиненої власнику цього автомобіля, становить 26 445,00 грн. Таким чином, розмір майнової шкоди, завданої позивачу складає саме 26 445,00 грн, яка була відшкодована ОСОБА_1 ПАТ «СК «Універсальна». Крім того, позивачу вже фактично була сплачена франшиза у розмірі 510,00 грн, оскільки страхове відшкодування, виплачене позивачу, було здійснено у розмірі 39 131,88 грн, при майновій шкоді у 26 445,00 грн.

Вимоги ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди є необґрунтованими, оскільки позивач не зазначила, у чому саме полягає ця шкода.

Заперечення на касаційну скаргу учасниками справи не подано

Фактичні обставини справи, встановлені судами

28 грудня 2015 року на автодорозі Київ-Харків-Довжанське на перехресті із автодорогою Слов`янськ-Маяки, при виконанні маневру правого повороту ОСОБА_3 , керуючи автомобілем Volkswagen LT 35, номерний знак НОМЕР_1 , не впоравшись із керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем Ford Transit, номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_1 .

Внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні ушкодження.

Постановою Краматорського міського суду Донецької області від 03 березня 2016 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Провадження у справі відносно ОСОБА_3 про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, закрито у зв`язку зі спливом на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована на підставі договору страхування, укладеного з ПАТ «СК «Універсальна», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 08 липня 2015 року серії АІ № 7220584. Відповідно до вказаного полісу обов`язкового страхування розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілого, становить 50 000,00 грн.

Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження від 02 березня 2016 року № 041 вартість відновлювального ремонту автомобіля Ford Transit, номерний знак НОМЕР_2 , без урахування коефіцієнта зносу деталей становить 65 076,60 грн; вартість матеріальної шкоди з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу деталей становить 26 445,00 грн. Для відновлювального ремонту необхідна покраса і заміна деталей.

06 квітня 2016 року ПАТ «СК «Універсальна» сплатило ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 38 936,22 грн.

Сума невідшкодованого матеріального збитку становить 26 140,38 грн.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_3 підлягає залишенню без задоволення.

Встановлено й вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з дотриманням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржувані судові рішення є законними і обґрунтованими та підстав для їх скасування немає.

У частині першій статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України).

Згідно зі статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За загальним правилом, відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

У статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожнього-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Отже, страховик (ПАТ «СК «Універсальна») за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки.

Водночас, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Зокрема, правила відшкодування шкоди, заподіяної третій особі, встановлені у статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з пунктом 22.1 якої у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже, страховик (ПАТ «СК «Універсальна») за договором страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує лише шкоду, яка визначена та оцінена у порядку, встановленому цим законом.

Згідно зі статтями 29, 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану з утратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (пункт 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції та Фонду державного майна від 24.11.2003 №142/5/2092).

Якщо для відновлення пошкодженого у дорожньо-транспортній пригоді транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-760цс15.

Вказане свідчить, що страховиком було обґрунтовано виплачено страхове відшкодування у розмірі повної вартості відновлювального ремонту з урахування коефіцієнта фізичного зносу.

Разом з тим,власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то у такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, у загальному порядку.

Статтею 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, встановивши, що завдану позивачу матеріальну шкоду було частково відшкодовано страховою компанією, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов правильного висновку, що для повного відшкодування завданої шкоди ОСОБА_3 повинен сплатити позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Доводи касаційної скарги в цій частині висновків судів не спростовують, оскільки майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, у загальному порядку.

Твердження заявника про відсутність підстав для стягнення з нього франшизи, є безпідставним, оскільки, згідно з пунктом 36.6. статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи.

Також безпідставними є доводи касаційної скарги щодо висновків судів про відшкодування моральної шкоди.

Частиною другою статті 23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» судам роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Судом при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди враховано, що позивач внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, як пасажир автомобіля Ford Transit, номерний знак НОМЕР_2 , отримала тілесні ушкодження легкого ступеня тяжкості, що підтверджено судово-медичною експертизою, та перенесла нервові потрясіння, зазнала душевних страждань у зв`язку із пошкодженням належного їй на праві власності майна. Таким чином, врахувавши глибину, тривалість фізичних і душевних страждань, яких внаслідок неправомірних дій ОСОБА_3 зазнали ОСОБА_1 , суд, з урахуванням вимог розумності і справедливості, обґрунтовано визначив відшкодування моральної шкоди у розмірі 3 000,00 грн.

З указаного вбачається, що доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують і на законність судових рішень не впливають.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Заочне рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 25 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 11 січня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Н. Ю. Сакара

О. В. Білоконь

О. М. Осіян