Провадження № 2/161/4042/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2019 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого - судді Філюк Т.М.

за участю секретаря судового засідання Бортнюк А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування ,

ВСТАНОВИВ:

15 жовтня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її тітка ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилась спадщина. До складу спадкового майна входить: квартира за адресою: АДРЕСА_1 ; частка земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0656 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , та господарська будівля: гараж-сарай (Б-1), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Вказана господарська будівля була побудована ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . За життя спадкодавець належним чином не оформила право власності на гараж. Спадкодавець ОСОБА_3 на випадок своєї смерті залишила заповіт, яким усе своє майно де б воно не знаходилось та з чого б не складалося заповіла їй, ОСОБА_1 . Спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 є також її сестра ОСОБА_2 , яка на спадщину не претендує. Вказує, що вона прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 шляхом подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини та отримала у власність частину спадкового майна. Однак незважаючи на належне прийняття нею спадщини, нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право власності на гараж-сарай (Б-1) через відсутність правовстановлюючих документів на нього.

На підставі наведеного позивач просить визнати за нею, ОСОБА_1 , право власності на господарську будівлю гараж-сарай (Б-1), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , як на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 листопада 2019 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Позивач в підготовче судове засідання не з`явилась, заявою від 02 грудня 2019 року просить розгляд справи здійснювати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити.

В підготовче судове засідання відповідач не з`явилася, однак заявою від 21 листопада 2019 року просить розгляд справи здійснювати без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, щодо задоволення позову не заперечує.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України.

У відповідності до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд встановив, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 19 лютого 2018 року Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Волинській області (а.с.3).

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

На випадок своєї смерті ОСОБА_3 склала заповіт та зробила таке розпорядження: все своє майно, що буде їй належати на день смерті, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, а також все те, на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Заповіт посвідчено 21 грудня 2017 року державним нотаріусом Пастуховою Н.В., зареєстровано в реєстрі за №4-960 (а.с.5).

Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

В частині 1 ст. 1270 ЦК України зазначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Суд встановив, що ОСОБА_1 звернулася до державного нотаріуса Першої Луцької державної нотаріальної контори Пастухової Н.В. з заявою про прийняття спадщини.

26 жовтня 2018 року ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з квартири АДРЕСА_3 .

Крім того 26 жовтня 2018 року позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 2/8 частки земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0656 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

До складу спадкового майна спадкодавця ОСОБА_3 також увійшла господарська будівля гараж-сарай (Б-1), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

В матеріалах справи наявна копія постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Першої Луцької державної нотаріальної контори Пастухової Н.В., відповідно до якої ОСОБА_1 відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на господарську будівлю - гараж -сарай (Б-1) по АДРЕСА_1 через відсутність правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року « Про судову практику у справах про спадкування» - у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до технічного паспорту на об`єкт нерухомого майна, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 домогосподарство за вказаною адресою складається з квартири АДРЕСА_4 у житловому будинку (А-2), прибудови (а-2), гаражу-сараю (Б-1) та огорожі (1).

Встановлено, що спірне нерухоме майно, гараж-сарай (Б-1) побудовано в 2010 році подружжям ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . Наведене підтверджується, зокрема, копією рішення виконавчого комітету Луцької міської ради №326-29 від 20 травня 2010 року, яким ОСОБА_4 , ОСОБА_3 дозволено проектування будівництва господарських будівель на АДРЕСА_2 . Крім того, в матеріалах справи міститься копія паспорту вихідних даних на проектування КП «Луцькмістобуд», об`єкт будівництва - будівництво господарських будівель за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , спадкоємцем останнього була його дружина ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину, але не оформила спадкових прав.

Таким чином господарська будівля гараж-сарай (Б-1) належала спадкодавцю ОСОБА_3 , увійшла до складу спадщини після її смерті, однак спадкоємець ОСОБА_1 не може оформити право власності на спірне нерухоме майно через відсутність правовстановлюючих документів на нього.

Як встановлено матеріалами справи та підтверджено в ході судового засідання єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 , яка претендує на спадщину за заповітом є позивач ОСОБА_1 . Інших спадкоємців немає.

Оскільки в позивача відсутній оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно, вона об`єктивно позбавлена можливості оформити в установленому законом порядку свої спадкові права.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що за позивачем слід визнати право власності на спадкове майно за заповітом, що залишилось після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме, на господарську будівлю гараж-сарай (Б-1), який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 81, 141, 258, 259, 264, 265, 273, 280-284, 289, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 328, 357, 370, 392, 1222, 1225, 1261, 1268, 1269, 1270 Цивільного кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за заповітом, що залишилось після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ,а саме, на господарську будівлю гараж-сарай (Б-1), який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_5 ; РНОКПП НОМЕР_3 );

Відповідач: ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_6 ; паспорт серії НОМЕР_4 ).

Дата складення повного рішення 11 грудня 2019 року.

Суддя

Луцького міськрайонного суду Т.М. Філюк