Справа № 584/1071/19
Провадження № 2/584/545/19

02.08.2019 м. Путивль
Суддя Путивльського районного суду Сумської області Токарєв С.М., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу,
Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів в солідарному порядку боргу в розмірі 256400 грн. та 7692 грн. як трьох процентів річних у відповідності до договору позики від 27.07.2017.
Для забезпечення позову просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 і до набрання чинності рішенням суду у даній справі заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо зазначеного майна.
Вивчивши матеріали заяви, дійшов висновку, що така заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно із ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Як роз`яснено в пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Отже, підставою для забезпечення позову є наявність обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволенні позову.
Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне забезпечити позов шляхом накладення арешту на належну відповідачам квартиру, оскільки у випадку її відчуження існує ризик виникнення труднощів щодо виконання рішення суду в разі задоволення позову про стягнення боргу з відповідачів.
Зазначений вид забезпечення позову відповідає вимогам ст. 150 ЦПК України, є співмірним із заявленими позовними вимогами та гарантує виконання рішення суду у випадку задоволення позову, в той же час вимога заявника про заборону будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо зазначеного майна є неконкретною, а тому задоволенню не підлягає.
Оскільки згідно із п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 № 9 заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, накладення арешту на спірне майно не порушує прав володіння та користування вказаним майном і такий захід забезпечення підлягає скасуванню у разі відмови позивачу в задоволенні позову.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 150 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.
Накласти арешт на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає по АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка проживає по АДРЕСА_2 ).
В задоволенні іншої частини заяви відмовити.
Ухвала підлягає врученню стягувачу ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , мешканець АДРЕСА_3 ).

Ухвалу направити для виконання до Путивльського РВ ДВС Головного ТУЮ у Сумській області та Реєстраційного відділу Путивльської міської ради Путивльського району Сумської області.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку через Путивльський районний суд Сумської області до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-ти денний строк з дня її складення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Суддя С.М.Токарєв