Справа № 152/1318/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10 грудня 2019 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді - Войнаровського І.В.,

за участі:

секретаря судового засідання - Одудовського С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Залокоцька Вікторія Дживанівна до Юхимівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області про право на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування,

у с т а н о в и в:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 (далі - позивач), в інтересах якої діє адвокат Залокоцька В.Д. (далі - представник позивача), звернулася до суду з указаною позовною заявою про право на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування. Зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати її чоловіка ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається, зокрема, із земельної ділянки площею 0,71 га з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Юхимівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області і була виділена їй на підставі розпорядження голови Шаргородської районної державної адміністрації від 19 червня 2003 року № 177.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її чоловік - ОСОБА_3 , який спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняв, проте не встиг оформити.

Спадкове майно позивач прийняла, оскільки є спадкоємцем першої черги. Проте, на підставі відсутності державного акту на земельну ділянку нотаріус відмовив позивачу в оформленні спадщини на земельну ділянку, про що винесено постанову.

З огляду на викладене, позивач просить визнати за нею право на завершення приватизації земельної ділянки площею 0,71 га, яка знаходиться на території Юхимівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області у порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

У судове засідання позивач не з`явилась, однак 05 грудня 2019 року від її представника - адвоката Залокоцької В.Д. до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с. 45 ).

Представник відповідача - Юхимівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області у судове засідання не з?явився, проте від сільського голови Бондарчук Є.М. до суду надійшла заява про розгляд справу за відсутності їх представника, позовні вимоги визнає у повному обсязі (а.с.35).

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши подані документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд установив наступні обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 (а.с. 9).

Після її смерті відкрилось спадкове майно, що складається з права на земельну ділянку, площею 0,71 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Юхимівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, що підтверджується розпорядженнями голови Шаргородської районної державної адміністрації від 19 червня 2003 року № 177 «Про затвердження проекту відведення земельних ділянок для ведення особистих селянських господарств та видачу державних актів на право власності на землю громадянам на території Юхимівської сільської ради» (а.с. 13-18).

Спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 є її син ОСОБА_3 (чоловік позивача), який спадщину після її смерті прийняв, проте не встиг оформити, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 23 жовтня 2006 року та свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 (а.с. 19, 10).

Спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 за законом є позивач, як дружина спадкодавця, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_3 (а.с. 8).

Інші спадкоємці - діти померлого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відмовились від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , що підтверджується їх заявами від 13 січня 2012 рок (а.с. 85, 86).

Позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 0,71 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Юхимівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, про що нотаріусом винесено відповідну постанову від 22 жовтня 2019 року (а.с. 11).

Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що підставою для відмови у видачі свідоцтв є ненадання позивачем правовстановлюючого документу на земельну ділянку.

З повідомлення Відділу у Шаргородському районі ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області від 17 жовтня 2019 року № Т-545/0-0.40-1144/152-19 вбачається, що інформація про реєстрацію та видачу державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_2 на території Шаргородського району Вінницької області відсутня (а.с. 12).

Отже, оскільки ОСОБА_2 , спадщину після смерті якої прийняв її син ОСОБА_3 (чоловік позивача), мала право земельну ділянку площею 0,71 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Юхимівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, то позивач в порядку спадкування за законом вправі порушувати питання про успадкування права на цю земельну ділянку з послідуючим отриманням свідоцтва про право власності.

Визнання за позивачем права на земельну ділянку не порушує права, свободи чи охоронювані законом інтереси інших осіб.

Установленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, пов`язані із набуттям права власності на спадкове майно, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Так, згідно зі статтями 1216 та 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Частинами 1 та 2 ст. 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч. 1 ст. 1221 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом, зокрема, можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Частиною 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Таким чином, із урахуванням зазначених вище вимог ЦК України, суд вважає, що позивач дійсно є спадкоємцем померлої ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 (сина ОСОБА_2 ).

Водночас, оформити в порядку спадкування право власності на земельну ділянку площею 0,71 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Юхимівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області позивач не може, через відсутність у неї правовстановлюючого документу, це зумовлено тим, що ОСОБА_2 за життя не закінчила приватизацію земельної ділянки.

Згідно із абзацом 2 п 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України, рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до декрету КМУ 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року №139-V), є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що засвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абзац 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509 - VI).

Відповідно до роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року за № 24-753/0/4-13, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування-права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця.

Таким чином, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами відповідно до ч. 3 ст. 116 ЗК.

Отже, оскільки у даному випадку, спадкодавець розпочала процедуру приватизації, про що свідчить відповідне розпорядження Шаргородської районної державної адміністрації Вінницької області, однак, її не закінчила у зв`язку зі смертю, тому суд вважає, що спадкоємець має право на завершення розпочатої спадкодавцем приватизації зазначеної вище земельної ділянки.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За приписами ч. 1, 2 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з частиною 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способом захисту цивільного права та інтересу може бути, зокрема, визнання права (п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

У пункті 3.5 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, вказано, що право спадкоємця може бути захищено шляхом визнання за ним права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця.

Суд вважає, що позивачем доведено належними та допустимими доказами порушення її права, окрім того, на думку суду, спосіб захисту порушеного права, обраний позивачем, передбачений законом, а тому позов належить задовольнити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 4, 5 ,13, 76-81, 89, 247, 259, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на завершення приватизації земельної ділянки, площею 0,71 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Юхимівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, у порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Згідно зі статтями 273, 354, 355 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд Вінницької області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.В. Войнаровський