Справа № 561/643/19
УХВАЛА

10 грудня 2019 року смт Зарічне

Зарічненський районний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Зейкан Н. М.

з участю секретаря судових засідань Левчук І. О.

заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

представника особи, дії якої оскаржуються ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 про визнання недійсним рішення Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області про відмову у знятті арешту з майна та зобов`язання зняти арешт з майна, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеною скаргою, в якій просив визнати недійсним рішення Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області від 16.07.2019 року про відмову в знятті арешту з майна у виконавчому провадженні №41733366, відкритому на підставі виконавчого листа №561/132/13-ц, виданого 20.08.2013 року Зарічненським районним судом Рівненської області. Просив зобов`язати Рівненський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області зняти арешт з його майна у виконавчому провадженні №41733366.

У скарзі вказував, що 29.01.2014 року Рівненським міським ВДВС ГТУЮ у Рівненській області відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа №561/132/13-ц, виданого Зарічненським районним судом Рівненської області 20.08.2013 року про стягнення з нього на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованості за кредитним договором №R1/164/2011-KA від 02.08.2011 року в сумі 80899,73 грн та судових витрат в сумі 809 грн.

29.01.2014 року Рівненським міським відділом ДВС винесено постанову про накладення арешту на його майно у вказаному виконавчому провадженні, а 25.03.2015 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану на підставі п. 7 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з тим, що майно боржника, розшук якого здійснювався органами внутрішніх справ, не виявлено протягом року з дня оголошення розшуку. Відповідно до довідки відділу ДВС виконавче провадження №41733366 завершено, проте арешт на майно не знятий.

Покликаючись на те, що постанова про повернення виконавчого документу, винесена 25.03.2015 року, строк для повторного пред`явлення виконавчого документу до виконання сплив 26.03.2016 року, що є підставою для скасування арешту його майна, у відповідності до ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», ОСОБА_1 просив задовольнити його скаргу.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 та його представник вимоги скарги підтримали і, покликаючись на доводи, викладені у скарзі, просили задовольнити вимоги скарги.

Представник особи, дії якої оскаржуються державний виконавець Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Рівненській області Яковенко Є. Р. в судовому засіданні вимоги скарги не визнав. Суд пояснив, що виконавче провадження №41733366, в межах якого, державним виконавцем накладено арешт на все рухоме і нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , 25.03.2015 року повернуто стягувачеві без виконання, а тому підстав, для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів боржника, або його частини), передбачених ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» не було.

Представник стягувача в судове засідання не з`явився, хоча про день, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить заява представника АТ "ВТБ Банк" адвоката Котищука В. Л., з якої вбачається, що стягувачу було відомо про день, місце та час розгляду справи (а.с. 39).

У відповідності до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Судом встановлено, що посадовими особами Рівненського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Рівненській області не було порушено вимог закону щодо не зняття арешту з майна боржника, а тому права заявника не підлягають захисту шляхом оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця.

Такий висновок суду ґрунтується на слідуючих доказах.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою державного виконавця Рівненським міським ВДВС ГТУЮ у Рівненській області від 29.01.2014 року відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа №561/132/13-ц, виданого Зарічненським районним судом Рівненської області 20.08.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованості за кредитним договором №R1/164/2011-KA від 02.08.2011 року в сумі 80899,73 грн та судових витрат в сумі 809 грн;

- 29.01.2014 року винесено постанову про накладення арешту на майно ОСОБА_1 у вказаному виконавчому провадженні;

- 25.03.2015 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану на підставі п. 7 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з тим, що майно боржника, розшук якого здійснювався органами внутрішніх справ, не виявлено протягом року з дня оголошення розшуку.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно ч. 3 ст. 37 ЗУ "Про виконавче провадження" у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається.

У відповідності до ч. 1 ст. 40 ЗУ "Про виконавче провадження" у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 59 ЗУ "Про виконавче провадження" підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

Частиною п`ятою ст. 59 ЗУ "Про виконавче провадження" встановлено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Таким чином, визначений ч. 4 ст. 59 ЗУ "Про виконавче провадження", перелік підстав для зняття виконавцем арешту з майна боржника є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

У вказаному переліку відсутня така підстава для зняття виконавцем арешту з майна боржника, як повернення виконавчого документа стягувачу.

За наведеного, суд дійшов законного та обґрунтованого висновку про те, що у випадку повернення виконавчого документа стягувачу державний виконавець позбавлений права самостійно зняти арешт, накладений на майно боржника.

Посилання ОСОБА_1 на наявність підстав для зняття державним виконавцем арешту з майна боржника у відповідності до ст.ст. 39, 40 ЗУ "Про виконавче провадження" у зв`язку із закінченням виконавчого провадження є безпідставними, оскільки постанова державного виконавця від 25.03.2015 року про повернення стягувачу виконавчого листа №561/132/13-ц, виданого 20.08.2013 року Зарічненський районним судом Рівненської області, є чинною, а рішення про закінчення виконавчого провадження виконавцем не приймалось.

Враховуючи викладене, суд рахує, що правових підстав для задоволення скарги не має.

На підставі ст. ст 37, 39 Закону України "Про виконавче провадження", керуючись ст. 450,451 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання неправомірним рішення Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області від 16.07.2019 року про відмову в знятті арешту з майна у виконавчому провадженні №41733366, відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до суду Рівненського апеляційного суду через Зарічненський районний суд Рівненської області протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тесту судового рішення.

Головуючий Н. М. Зейкан

Повне рішення виготовлено 11.12.2019 року.