Справа № 353/309/19
Провадження № 2/353/238/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2019 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді - Луковкіної У.Ю.,

за участю секретаря судового засідання - Мороз М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тлумачі в порядку спрощеного позовного провадження заяву про укладення мирової угоди у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Тлумацького районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики, укладеним від 10.09.2017 року, в розмірі 380000,0 грн. Свої вимоги обгрунтовувала тим, що відповідач отримав у позику 380000,0 грн. та зобов`язався повернути грошові кошти до 10.09.2018 року, про що була складена відповідна розписка. Зобов`язання по поверненню грошових коштів відповідач в добровільному порядку не виконав, а тому виникла необхідність у зверненні до суду з позовом про стягнення боргу. Крім цього просила стягнути з відповідача понесені судові витрати по справі.

15.04.2019 року до суду надійшла письмова заява сторін про затвердження мирової угоди, до якої також долучено примірник мирової угоди, підписаної ними.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 не з`явились, хоча неодноразово викликались в судові засідання для дачі пояснень з приводу укладення мирової угоди, до суду направили письмові клопотання, в яких вказали, що підтверджують факт укладення між ними мирової угоди та просили провести судовий розгляд без їх участі.

Зваживши доводи заяви, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до поданої заяви сторони просять затвердити мирову угоду, укладену між ними, та провадження по справі закрити, з наслідками укладення мирової угоди та закриття провадження у справі з цих підстав сторони ознайомлені та заперечень не мають.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦПК України, сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

Мирова угода - це угода сторін, в якій вони викладають прийнятний для них варіант вирішення судової справи, розподіляють спірні права та обов`язки, або відмовляються від таких шляхом досягнення компромісу. Наслідком затвердження мирової угоди судом є припинення провадження по справі, а також встановлення, припинення чи зміна прав та обов`язків для сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб

Отже, вирішуючи питання щодо затвердження мирової угоди, суд має з`ясувати чи не суперечать умови мирової угоди вимогам закону.

Предмет мирової угоди обмежується предметом спору у конкретній цивільній справі.

Відповідно до позовної заяви ОСОБА_1 предметом спору по цій справі є стягнення з ОСОБА_2 грошових коштів за договором позики від 10.09.2017 року в розмірі 380000,0 грн.

В той же час за умовами мирової угоди від 12.04.2019 року, з метою погашення ОСОБА_2 (відповідач) боргу перед ОСОБА_1 (позивачка) в сумі 380000,0 грн., сторони домовилися про припинення права власності ОСОБА_2 на дві земельні ділянки площею по 0,10 га кожна та домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , а також про визнання за ОСОБА_1 права власності на них.

Тобто, фактично предмет мирової угоди не співвідноситься з предметом позову, а сторони фактично просять узаконити перехід права власності на майно від однієї особи до іншої всупереч встановленому законом порядку оформлення відчуження майна.

Сторонами не враховано, що мирова угода не є правочином, який вчинюється за загальними правилами цивільного законодавства. Мирова угода є різновидом зобов`язання, яке виникає на підставі договору, укладеного за взаємною згодою сторін у письмовій формі та затвердженого судовим рішенням (ухвалою).

При цьому, судом встановлено, що нерухоме майно у вигляді двох земельних ділянок та домоволодіння, не є предметом судового спору у вказаній справі.

Суд не затверджує мирову угоду, якщо вона не відповідає закону, або за своїм змістом вона є такою, що не може бути виконана у відповідності з її умовами, або якщо така угода остаточно не вирішує спору чи може призвести до виникнення нового спору.

Укладення мирової угоди неможливе і в тих випадках, коли ті чи інші відносини одночасно врегульовані законом і не можуть змінюватись волевиявленням сторін. Умови мирової угоди повинні безпосередньо стосуватися предмета позову, що виключає зазначення в ній дій, коштів чи майна, які не відносяться до предмету спору.

Тобто, зазначена мирова угода не стосується прав та обов`язків сторін, що випливають з самого предмета позову, умови мирової угоди не пов`язані зі спірними правовідносинами.

За таких обставин, враховуючи те, що мирова угода, яка укладається сторонами у конкретній справі може стосуватись лише предмету позову у цій справі, суд дійшов висновку, що умови мирової угоди від 12.04.2019 року не відповідають нормам ст. 207 ЦПК України, а тому підстави для її визнання у суду відсутні.

Крім того, суд, надавши правову оцінку умовам мирової угоди, вважає, що положення мирової угоди суперечать вимогам чинного законодавства та приходить до висновку, що заява про затвердження мирової угоди не підлягає задоволенню, оскільки умови мирової угоди, яка укладена між сторонами, суперечать діючому законодавству, а з умов мирової угоди неможливо встановити чи виконання сторонами умов вказаної мирової угоди не порушує інтересів інших осіб.

У відповідності до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проте матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що при затвердженні мирової угоди не будуть порушені права чи охоронювані законом інтереси третіх осіб.

Відповідно до ч. 5 ст. 207 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про відмову у затвердження мирової угоди і продовжує розгляд справи, якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є не виконуваними; або одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

З урахуванням викладених обставин, суд вважає за необхідне у затвердженні мирової угоди, укладеної 12.04.2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовити та продовжити судовий розгляд.

На підставі викладеного, та керуючись ст. 207, 260, 261 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

В затвердженні мирової угоди, укладеної між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у цивільній справі № 353/309/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - відмовити.

Продовжити судовий розгляд у цивільній справі № 353/309/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

ГоловуючийУ. Ю. Луковкіна