Справа № 186/1128/19
Провадження номер № 2/0186/382/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2019 року м.Першотравенськ

Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Кривошеї С.С.

при секретарі Кравченко А.Г.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області про встановлення місця проживання дитини,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області про встановлення місця проживання дитини.

В обґрунтування позову зазначає, що відповідачка по справі, є його колишньою дружиною. Від шлюбу вони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 28 липня 2011 року, з нього було стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу). Відповідачка повністю переклала свої обов`язки по вихованню дитини на нього. Вона зловживає спиртними напоями, часто по вечорах залишає дитину одну вдома, а саме іде по своїх справах, у зв`язку з чим, син залишається ночувати у нього. На даний час, відповідачка виїхала на заробітки за кордон, залишивши сина у своєї бабусі, звідки він забрав дитину за її бажанням. Відповідачка мешкає окремо від дитини, остання не цікавиться розвитком дитини, при цьому кожного місяця отримує від нього аліменти на утримання дитини, які витрачає на задоволення своїх забаганок та потреб.

Він має постійний дохід, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, характеризується з позитивної сторони, дитина має все необхідне для проживання, гармонійного розвитку та навчання.

Просить суд встановити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ним батьком ОСОБА_1 .

У підготовче судове засідання позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідачка у підготовче судове засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги визнає у повному обсязі.

Малолітній ОСОБА_3 у підготовче судове засідання надав заяву, в якій прохав суд при винесенні рішення, врахувати, що він на даний час проживає разом з батьком ОСОБА_1 , та надалі бажає проживати з ним.

Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області у підготовче судове засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного.

За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років.

Відповідно до частини 2 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

За частинами першою, другою статті 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

При цьому під забороною розлучення дитини зі своєю матір`ю в контексті Декларація прав дитини слід розуміти не обов`язковість спільного проживання матері та дитини, а право на їх спілкування, турботу з боку матері та забезпечення з боку обох батьків, у тому числі матері прав та інтересів дитини, передбачених цією Декларацією та Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція).

У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання.

Таким чином, з досягненням віку 10 років у дитини з`являється право не тільки бути вислуханою і почутою, але й право брати активну участь у вирішенні своєї долі, зокрема, у визначенні місця проживання. Лише в разі збігу волі трьох учасників переговорного процесу - матері, батька, дитини можна досягти миру і згоди.

Аналогічні положення закріплені у статті 12 Конвенції, згідно з якою Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу.

З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються.

Разом з тим, згода дитини на проживання з одним з батьків не повинна бути абсолютною для суду, якщо така згода не буде відповідати та захищати права та інтереси дитини, передбачені Конвенцією та Декларацією прав дитини.

А тому, покладаючи в основу судового рішення згоду дитини на проживання з одним з батьків, суд повинен проаналізувати, чи не порушує така згода положень Конвенції, та навести у судовому рішенні мотиви, з яких він дійшов висновку про необхідність узяти за основу саме думку дитини та надати їй перевагу по відношенню до інших доказів.

Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, згідно ст. 15 Закону, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів, а батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Пленум Верховного Суду України у п. 18 постанови № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» також роз`яснив, що при вирішенні спору про місце проживання дитини судам належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

Згідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою.

Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь в її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Частинами четвертою та п`ятою статті 19 СК України передбачено обов`язкову участь органу опіки та піклування при розгляді судом спорів щодо визначення місця проживання дитини. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

При вирішенні спору щодо місця проживання дітей сторін, суд виходить з принципу рівності прав і обов`язків обох батьків (ст. 141 СК), надаючи перевагу тому з них, хто може забезпечити найбільш сприятливі умови виховання дітей, принципу 6 Декларації та вимог положень ч. 2 ст. 160, ст. 161 Сімейного кодексу України, за якими місце проживання дитини, що досягла десяти років, визначається за згодою самої дитини.

При цьому суд виходить лише з інтересів дитини. Перевага матері перед батьком не є пріоритетом у спорі.

Як встановлено судом, сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 27 вересня 2008 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2011 року.

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач на даний час проживає у квартирі АДРЕСА_1 .

Згідно акту ПП «Комунальщик-3» №332 від 17 квітня 2019 року за адресою: АДРЕСА_2 , проживають без реєстрації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На прохання дитини ОСОБА_3 , ОСОБА_1 забрав свого малолітнього сина до себе на постійне проживання( АДРЕСА_2 ), де створив належні умови для проживання дитини, що підтверджується актом обстеження умов проживання, складеного ССД Виконавчого комітету Першотравенської міської ради 16 травня 2019 року.

Мати дитини - ОСОБА_2 не заперечує проти проживання дитини з батьком, що підтверджується заявою останньої про визнання позовних вимог. Крім того, таку згоду відповідач надала також при розгляді питання про місце проживання дитини органом опіки та піклування 27 червня 2019 року, що знайшло своє відображення у висновку органу опіки та піклування від 02 липня 2019 року №1240/04.1-14.

На даний час ОСОБА_3 проживає з батьком за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до довідки №215, виданої 19 квітня 2019 року начальником відділу кадрів ВСП «ШУ Першотравенське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» ОСОБА_5 , ОСОБА_1 працює з 17 листопада 2008 року по теперішній час у ВСП «ШУ Першотравенське» електрослюсарем підземним дільниці вентиляції техніки безпеки №1 бригади підземних робітників АГЗ.

ОСОБА_1 отримує щомісячно заробітну плату. Загальний дохід останнього за період з жовтня 2018 року по березень 2019 року за вирахуванням аліментів, становить 80475,09 грн., що підтверджується довідкою №710, виданою 23 квітня 2019 року директором ВСП «ШУ Першотравенське» ОСОБА_6 , інших утриманців, крім сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач не має.

ОСОБА_2 не має постійного місця роботи, аліменти які отримує на утримання малолітнього сина, витрачає на власні потреби.

Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 16 травня 2019 року, дитина ОСОБА_3 проживає з батьком за адресою: АДРЕСА_2 . Дитина має спальне місце, постільну білизну, одяг за сезоном, шафу для одягу та іграшки.

Згідно висновку, наданого виконавчим комітетом Першотравенської міської ради 02 липня 2019 року №1240/04.1-14 доцільне проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 .

Малолітнім ОСОБА_3 у присутності представника органу опіки та піклування, добровільно, без тиску, без присутності батьків, вільно, впевнено було подано суду заяву, в якій останній висловив своє бажання проживати разом з батьком, з яким постійно проживає і до сьогоднішнього дня.

При вирішенні вказаного спору суд враховує всі вище вказані докази, а також прихильність дитини до одного з батьків а саме, до батька, та його бажання проживати з батьком, нестабільність матеріального стану матері дитини, яка не має постійного місця роботи, а також той факт, що ОСОБА_2 не зверталась до суду з вимогою про встановлення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 з нею.

Враховуючи вищевикладене, докази, повне визнання відповідачкою позову, а також бажання дитини на проживання саме з батьком, суд приходить до висновку, про задоволення позовних вимог та встановлення місця проживання дитини з батьком, без встановлення місця їх проживання.

Окрім того, суд вважає, що визначення місця проживання дитини з батьком, не впливатиме на їх взаємовідносини з матір`ю, оскільки визначення місця проживання дітей з однім із батьків, не позбавляє іншого батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків.

Слід зауважити, що у разі зміни умов виховання дитини в залежності від різних обставин (стан здоров`я батька (матері) і дитини, можливості догляду за дитиною, поява вітчима (мачухи) і т.д.), суд має право змінити визначене місце проживання дитини та не може відмовити у відкритті провадження з тієї причини, що такий спір вже був предметом розгляду судом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, - суд

В И Р І Ш И В:

Визначити місцем проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Першотравенська, Дніпропетровської області, разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцем міста Брянка, Луганської області.

Судові витрати по справі залишити за позивачем - ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду через Першотравенський міський суд Дніпропетровської області, а з дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

СУДДЯ: /С.С. КРИВОШЕЯ/