КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2019 року

справа 757/46318/17-ц

провадження № 22-ц/824/3863/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Лапчевської О.Ф.,

при секретарі: Юрчуку С.В.,

учасники справи:

позивач - Спільне підприємство у формі приватного акціонерного товариства «Софрахім»

відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Спільного підприємства у формі приватного акціонерного товариства «Софрахім» - Тарасової-Патрай Ксенії Андріївни на рішення Печерського районного суду міста Києва від 01 серпня 2018 року у складі судді Матійчук Г.О. у справі за позовом Спільного підприємства у формі приватного акціонерного товариства «Софрахім» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування збитків,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2017 року Спільне підприємство у формі приватного акціонерного товариства «Софрахім» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування збитків, у якому просило стягнути солідарно з відповідачів на його користь 1 500 000,00 грн. у відшкодування збитків, судові витрати покласти на відповідачів.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 01 серпня 2018 року у задоволенні позову Спільного підприємства у формі приватного акціонерного товариства «Софрахім» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування збитків відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі представник позивача просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що внаслідок дій відповідачів, які є власниками істотної участі у банку, ПАТ «Платинум Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних. Відповідачами не було вжито своєчасних заходів для запобігання настання неплатоспроможності банку, не надано реальної фінансової підтримки банку, що призвело до подальшого погіршення фінансових показників його діяльності. Вказує, що зазначеними діями відповідачів заподіяно збитки позивачу.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримала, просила її задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 . проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено, що саме з вини відповідачів йому не було повернуто суму банківського вкладу.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 06.12.2016 року між ПАТ «Платинум Банк» та Спільним підприємством у формі приватного акціонерного товариства «Софрахім» укладено договір строкового банківського вкладу (депозиту) №33933, відповідно до умов якого позивачем було відкрито владний рахунок № НОМЕР_1 та прийнято від вкладника грошову суму в розмірі 1 500 000,00 грн. та встановлено дату повернення вкладу - 16.01.2017 року (а.с.7).

Рішенням правління Національного банку України 10.01.2017 року №14-рш/БТ «Про віднесення ПАТ «Платинум Банк» до категорії неплатоспроможних», віднесено ПАТ «Платинум Банк» до категорії неплатоспроможних.

Рішенням правління Національного банку України 24.02.2017 року №743 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Платинум Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку, запроваджено процедуру ліквідації ПАТ «Платинум Банк» строком на два роки з 24.02.2017 року по 23.02.2019 року включно. Призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Платинум Банк» провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банку відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Ірклієнку Ю. П. строком на два роки з 24.02.2017 року по 23.02.2019 року включно (а.с. 67).

Позивачем 10.03.2017 року до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Платинум Банк» була направлена заява про визнання кредитором та вимога перерахувати належні підприємству грошові кошти на рахунки іншого банку.

Відповідно до наданих Національним банком України у відповідь на адвокатський запит відомості про остаточних ключових учасників у структурі власності банку станом на 01.01.2017 року у ПАТ «Платінум Банк», ОСОБА_2 здійснює вирішальний вплив на управління та діяльність банку та є власником істотної участі у банку незалежно від формального володіння, відповідно до рішення комітету Національного банку України з питань нагляду та регулювання діяльності банків, нагляду (оверсайту) платіжних систем від 01.04.2016 року №175, ОСОБА_1 здійснює значний вплив на управління та діяльність банку, та є власником істотної участі в банку, незалежно від формального володіння, рішення Правління Національного банку від 11.10.2016 р. №329/БТ (а.с.17-18).

Відповідно до рішення Правління Національного банку України №329-рш/БТ від 10.10.2016 року, визнано наявність значного впливу ОСОБА_1 на правління Банку. Визнано ОСОБА_1 . власником істотної участі в Банку, незалежно від формального володіння на підставі того, що він здійснює значний вплив на управління та діяльність банку.

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками. Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків, про що зазначено у статті 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до ст. 4 цього Закону основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Статтею 52 цього Закону визначено черговість та порядок задоволення вимог до банку. Вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та реалізації майна банку віднесено до четвертої черги.

Відповідно до ч. 5 цієї статті, Фонд або уповноважена особа Фонду у разі недостатності майна банку звертається до пов`язаної з банком особи, дії або бездіяльність якої призвели до заподіяння кредиторам та/або банку шкоди, та/або пов`язаної з банком особи, яка внаслідок таких дій або бездіяльності прямо чи опосередковано отримала майнову вигоду, з вимогою про відшкодування шкоди, заподіяної банку. У разі отримання відмови у задоволенні таких вимог або невиконання вимоги у строк, установлений Фондом або уповноваженою особою Фонду, Фонд звертається з такими вимогами до суду.

За положеннями ч. 3 ст. 53 цього ж Закону ліквідація банку вважається завершеною, а банк ліквідованим з моменту внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Відтак Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено процедуру задоволення вимог кредиторів за рахунок майна банку.

Відповідно до ст. 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банк відповідає за своїми зобов`язаннями всім своїм майном відповідно до законодавства. Учасники банку відповідають за зобов`язаннями банку згідно із законами України та статутом банку. Власники істотної участі зобов`язані вживати своєчасних заходів для запобігання настання неплатоспроможності банку.

Пов`язана з банком особа за порушення вимог законодавства, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України, здійснення ризикових операцій, які загрожують інтересам вкладників чи інших кредиторів банку, або доведення банку до неплатоспроможності несе цивільно-правову, адміністративну та кримінальну відповідальність.

Пов`язана з банком особа, дії або бездіяльність якої призвели до завдання банку шкоди з її вини, несе відповідальність своїм майном. Якщо внаслідок дій або бездіяльності пов`язаної з банком особи банку завдано шкоди, а інша пов`язана з банком особа внаслідок таких дій або бездіяльності прямо або опосередковано отримала майнову вигоду, такі особи несуть солідарну відповідальність за завдану банку шкоду.

Статтею 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» покладення відповідальності на власників істотної участі банку у випадку визнання його неплатоспроможним не є автоматичним. Така відповідальність має бути застосована до власників істотної участі лише за наявності їх вини у настанні неплатоспроможності банку. Отже, вимагаючи стягнення шкоди з власників істотної участі банку потрібно, насамперед, довести факт заподіяння шкоди потерпілій особі заподіювачами такої шкоди, розмір зазначеної шкоди, докази невиконаних зобов`язань та причинно - наслідковий зв`язок між невиконанням зобов`язань власниками істотної участі та заподіяною шкодою.

Як вбачається з матеріалів справи, наявність всієї складової цивільно-правової відповідальності відповідача судом першої інстанції не встановлена та відповідні докази у матеріалах справи відсутні. Посилання на такі докази відсутні і у апеляційній скарзі.

Представник позивача при розгляді апеляційної скарги зазначив, що позивач звернувся до Фонду гарантування вкладів із заявою про включення до реєстру кредиторів та був включений до сьомої черги.

У судовому засіданні представник позивача пояснила, що вона припускає, що відповідачі не здійснили необхідних дій для запобігання настання неплатоспроможності банку.

Проте, позивачем не зазначено, внаслідок яких дій відповідачів погіршилося фінансове становище ПАТ «Платинум Банк», не надано доказів, що саме відповідачі довели банк до неплатоспроможності та не доведено вину відповідачів у завданні позивачу матеріальної шкоди як власниками істотної участі у банку.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені.

Висновки суду щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність, а тому не можуть бути прийняті до уваги.

Положеннями ч.1 ст.375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку, що судом першої інстанції повно з`ясовані обставини справи, оцінені надані сторонами докази, правильно застосовані норми матеріального права та не допущено порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення спору по суті, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника Спільного підприємства у формі приватного акціонерного товариства «Софрахім» - Тарасової-Патрай Ксенії Андріївни залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 01 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 10 червня 2019 року.

Суддя-доповідач

Судді