провадження 2-з/201/192/2019
УХВАЛА

12 червня 2019 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Антонюк О.А., розглянувши в письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до державного реєстратора Гречнєвої Наталії Василівни Комунального підприємства Бюро технічної інвентаризації Дніпровської районної ради Дніпропетровської області (52005, Україна, Дніпропетровська область, Дніпровський район, смт. Слобожанське, вул. Будівельників, буд. 3) і ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_2 ), третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 75), про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 23 жовтня 2018 року звернувся до суду з позовом до відповідачів державного реєстратора Гречнєвої Н.В. КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради і ОСОБА_3 про визнання протиправним і скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, позовні вимоги не змінювалися, не доповнювалися і не уточнювалися.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 жовтня 2018 року провадження по цій справі було відкрито та призначено проведення судового засідання, розглядаються клопотання, постановлялися різні ухвали, спір по суті не вирішено.

ОСОБА_1 . 11 червня 2019 року до суду було подано заяву про забезпечення позову в якій він просить суд до набрання рішенням законної сили по справі вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме на житловий будинок, загальною площею 23,8 кв.м., житловою площею 13,7 кв.м., з описом: А-1 житловий будинок, а-1 прибудова, а1-1 прибудова, № 1-2, огорожа, хвіртка, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, що на даний момент знаходяться у фактичному користуванні ОСОБА_2 (паспорт НОМЕР_2 ) чи інших осіб; заборони будь-яким фізичним та юридичним особам вчиняти будь- які дії, спрямовані на визнання права власності на нерухоме майно, а саме житловий будинок, загальною площею 23,8 кв.м., житловою площею 13,7 кв.м., з описом: А-1 житловий будинок, а-1 прибудова, а1-1 прибудова, № 1-2, огорожа, хвіртка, розташований за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, та видачу правовстановлюючих документів на нього, вчинення дій, пов`язаних з державною реєстрацією права власності та інших речових прав на вказане нерухоме майно, у тому числі на інших осіб, відчуження в будь-який спосіб (купівля-продаж, дарування, застава, міна, реалізація, продаж на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах та ін.) вказаного нерухомого майна в цілому та його окремих частин, звернення стягнення на вказане майно і дій по організації та здійсненню його вилучення та примусової реалізації і відчуження, оскільки в провадженні суду перебуває зазначена справа та позивач вважає, що в обставинах, що склалися, сторона спору (Відповідач 2 ОСОБА_2 ) до його вирішення має можливість зареєструвати за собою право приватної власності на вище вказаний об`єкт нерухомого майна, розпорядитися вказаним майном на свій власний розсуд до закінчення судового розгляду, переоформити права на вказане нерухоме майно, здійснивши його відчуження. Тим самим Відповідач 2 фактично позбавить прав на реєстрацію за Позивачем права приватної власності на зазначене майно. Окрім того, зміна власника нерухомого майна в подальшому унеможливить виконання рішення суду по справі, фактично позбавить позивача можливості захистити і поновити свої порушені права та інтереси.

Частиною 1 статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, а також забороною вчиняти певні дії.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Також відповідно до пункту 20 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову (статті 151, 152 ЦПК), наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном), заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, передати спірне майно на зберігання третій особі відповідно до статті 976 ЦК (судовий секвестр).

Згідно ч. 6 ст. 154 ЦПК України питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову.

Перевіривши матеріали справи і заяву про забезпечення позову та оцінивши надані докази, а також враховуючи, що заява подана з додержанням вимог статті 151 ЦПК України, а захід забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти певні дії є видом забезпечення позову, передбаченими ст. 150 ЦПК України і відповідає предмету позову та, водночас, вжиття такого заходу не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовано лише на збереження існуючого становища до завершення розгляду справи, з урахуванням чого суд вважає можливим заяву про забезпечення позову задовольнити частково, в зв`язку з чим заборонити будь-яким фізичним та юридичним особам вчиняти будь- які дії, спрямовані на визнання права власності на нерухоме майно, а саме житловий будинок, загальною площею 23,8 кв.м., житловою площею 13,7 кв.м., з описом: А-1 житловий будинок, а-1 прибудова, а1-1 прибудова, № 1-2, огорожа, хвіртка, розташований за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, та видачу правовстановлюючих документів на нього, вчинення дій, пов`язаних з державною реєстрацією права власності та інших речових прав на вказане нерухоме майно, у тому числі на інших осіб, відчуження в будь-який спосіб (купівля-продаж, дарування, застава, міна, реалізація, продаж на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах та ін.) вказаного нерухомого майна в цілому та його окремих частин, звернення стягнення на вказане майно і дій по організації та здійсненню його вилучення та примусової реалізації і відчуження, до набрання рішенням суду законної сили, оскільки в провадженні суду перебуває зазначена справа і між сторонами виник спір, також як зазначає позивач, у своїй

заяві, останні вважає, що в обставинах, що склалися, сторона спору ОСОБА_2 ) до його вирішення має можливість зареєструвати за собою право приватної власності на вище вказаний об`єкт нерухомого майна, розпорядитися вказаним майном на свій власний розсуд до закінчення судового розгляду, переоформити права на вказане нерухоме майно, здійснивши його відчуження. Тим самим цей відповідач фактично позбавить прав на реєстрацію за позивачем права приватної власності на зазначене майно. Окрім того, зміна власника нерухомого майна в подальшому унеможливить виконання рішення суду по справі, фактично позбавить позивача можливості захистити і поновити свої порушені права та інтереси, а тому є очевидна наявність реальної загрози не виконання рішення суду, а отже зважаючи на викладене та враховуючи характер спірних правовідносини, які виникли між сторонами, вважаю, що вжиття заходів забезпечення позову є доцільним, обґрунтованим, тобто існує реальна загроза утруднення або неможливість виконання рішення суду, крім того слід зазначити, що вказаним не порушуються інтереси інших осіб, в зв`язку з чим не можуть бути взяті до уваги можливі їх заперечення щодо зазначеного, оскільки заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, однак справа ще не розглянута, по справі проводяться процесуальні дії з метою повного і всебічного її розгляду і з`ясування обставин та ін., всі ці обставини є предметом спору по справі між сторонами, по суті позовних вимог своїх пояснень сторони ще не давали, матеріали справи ще не досліджувалися по суті, а тому суд вважає, що у даному випадку дійсно існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача та іншим особам і невжиття заходів забезпечення позову до вирішення справи по суті ускладнить їх відновлення, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Таким чином на даний час, єдиним способом захисту законних прав та інтересів позивача є вжиття заходів забезпечення даного позову.

В задоволенні решти вимог, про накладення арешту на майно, заяви про забезпечення позову слід відмовити, оскільки арешт є крайнім заходом забезпечення позову та полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмеженні права користування майном або його вилученні у власника, а тому з урахуванням зазначеного заява в цій частині не обґрунтована, а вказані вимоги заяви безпідставні та не ґрунтуються на вимогах закону і не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання зустрічного забезпечення позову судом враховано, що позивач у встановленому законом порядку зареєстрований на території України, крім того у суду відсутні надані докази того, що майновий стан цього позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду по справі, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові, а тому обов`язок суду щодо беззаперечного застосування до повивача зустрічного зобов`язання, який передбачений випадками переліченими у ч. 3 ст. 154 ЦПК України, відсутній.

Відповідно ч. 6 ст. 154 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Згідно ч. 1 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 149, п. 2 ч. 1 ст. 150, ст. 151, ч. 10 ст. 153, ст. 154, ч. 1 ст. 157, 260, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Заборонити будь-яким фізичним та юридичним особам вчиняти будь- які дії, спрямовані на визнання права власності на нерухоме майно, а саме житловий будинок, загальною площею 23,8 кв.м., житловою площею 13,7 кв.м., з описом: А-1 житловий будинок, а-1 прибудова, а1-1 прибудова, № 1-2, огорожа, хвіртка, розташований за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, та видачу правовстановлюючих документів на нього, вчинення дій, пов`язаних з державною реєстрацією права власності та інших речових прав на вказане нерухоме майно, у тому числі на інших осіб, відчуження в будь-який спосіб (купівля-продаж, дарування, застава, міна, реалізація, продаж на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах та ін.) вказаного нерухомого майна в цілому та його окремих частин, звернення стягнення на вказане майно і дій по організації та здійсненню його вилучення та примусової реалізації і відчуження, до набрання рішенням суду законної сили.

В задоволенні решти вимог заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

У зв`язку забезпеченням позову зустрічне забезпечення по справі не застосовано.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набрала законної сили 12 червня 2019 року.

Строк пред`явлення ухвали до виконання три роки.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя О.А. Антонюк