№ 201/3361/18
провадження 2/201/517/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

з секретарем Храмцевич Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовом Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру нарахованої і виплаченої допомоги внутрішньо-переміщеним особам та судових витрат, -

ВСТАНОВИВ:

Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради 30 березня 2018 року звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення надміру нарахованої і виплаченої допомоги внутрішньо-переміщеним особам та судових витрат, позовні вимоги не змінювалися, не доповнювалися і не уточнювалися. Позивач в своєму позові посилається на те, що відповідач ОСОБА_1 перебувала на обліку в управлінні соціального захисту населення в Київському районі департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради як отримувач щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до «Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505.

Допомога була призначена на підставі заяви для призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України або районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг від 08 грудня 2014 року. Розмір допомоги становив 13276.63 гривень.

Відповідно до п. 5 Порядку у заяві зазначаються відомості про наявність у будь-кого з членів сім`ї на депозитному банківському рахунку коштів у розмірі, що перевищує 10 - кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

У своїй заяві ОСОБА_1 зазначила, що а ні в неї, а ні у будь-кого з членів сім`ї немає на депозитному банківському рахунку коштів у розмірі, що перевищує 10 - кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, що згідно п. 6 Порядку є підставою у відмови у призначені щомісячної адресної допомоги.

Актом ревізії використання коштів, виділених з державного бюджету на компенсацію підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період та надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за період з 01 січня 2014 по 30 вересня 2016 року, а також законності призначення, нарахування та виплати усіх видів соціальної допомоги, пільг, субсидій та інших виплат, що здійснюються за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів з 2014-2016 роки в Департаменті праці та соціальної політики Одеської міської ради від 19 жовтня 2016 року № 041-11/105, встановлено, що згідно з даними офіційної інформації, наданої Державній фінансовій інспекції України Міністерством фінансів України відповідно до доручення Міністра фінансів від 26 травня 2016 року № 29020-06/1 для здійснення верифікації, гр. ОСОБА_1 мала кошти на депозитних банківських рахунках, відкритих з 01 жовтня 2014 року в банківських установах у розмірі, що перевищує 10 - кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Також, згідно додатку до вказаного акту ревізії, ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , мала кошти на депозитному банківському рахунку ПАТ «Перший Український міжнародний банк» у розмірі 45733.45 гривень з 01 жовтня 2014 року.

Таким чином, ОСОБА_1 надала недостовірні відомості, тобто вказала про відсутність на депозитному банківському рахунку коштів у розмірі, що перевищує 10 - кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, через що їй позивачем були надміру виплачені кошти за період з грудня 2014 року по червень 2015 року у сумі 13276.63 гривень.

Відповідно до п. 7 ч. З ст. 175 ЦПК України, Департаментом праці та соціальної політики Одеської міської ради було надіслано повідомлення (вих. № 1604 від 11 травня 2017 року) про припинення надання соціальної допомоги та необхідність повернення надміру отриманих коштів у сумі 13 276.63 гривень. Гапотченко ОСОБА_2 було повернуто до державного бюджету 1069.35 грн.. Станом на час подання позову (і тепер) загальна сума виплачених коштів у розмірі 12207.28 гривень, не відшкодована на розрахунковий рахунок департаменту.

Позивачем відповідачу були направлені листи та запропоновано в добровільному порядку повернути решту надміру виплачених коштів. Проте, до цього часу загальна сума в розмірі 12 207.28грн. на розрахунковий рахунок департаменту не надійшла. Якщо фізична особа не повернула добровільно надміру виплачені суми, вони стягуються в судовому порядку на підставі заяви органу праці та соціального захисту населення, що призначив виплату, компенсацію. Термін повернення коштів відповідачу було встановлено у місячний термін. На даний час переплата не погашена. Отже вважають, що вказана переплата повинна бути повернута відповідачем. Сам представник позивача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, в письмовому зверненні до суду позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити і справу розглянути без його участі. Суд вважає можливим розгляд справи за відсутності вказаного представника позивача відповідно до ст. 223 ЦПК України.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила; вказаним і матеріалами справи, на думку суду, позовні вимоги визнала повністю, не заперечувала проти задоволення позову і розгляду справи без її участі. Суд вважає можливим розгляд справи за відсутності вказаного відповідача відповідно до ст. 223 ЦПК України.

З`ясувавши думку сторін, оцінивши надані і добуті докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими задоволенню.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

В судовому засіданні встановлено, що дійсно відповідно до заяви ОСОБА_1 від 08 грудня 2014 року департаментом праці та соціальної політики Одеської міської ради була призначена ОСОБА_1 щомісячна адресна допомога, оскільки відповідач ОСОБА_1 перебувала на обліку в управлінні соціального захисту населення в Київському районі департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради (далі - Департамент), як отримувач щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до «Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505 (далі - Порядок).

Допомога була призначена на підставі заяви для призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України або районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг від 08 грудня 2014 року. Розмір допомоги становив 13276.63 гривень, а саме: за грудень 2014 року - 1710.97 грн., за січень 2015 року 2210.00 грн., за лютий 2015 року 2210.00 грн., за березень 2015 року 2210.00 грн., за квітень 2015 року 2210.00 грн., за травень 2015 року 2210.00 грн., за червень 2016 року 515.66 грн.,

Відповідно до п. 5 Порядку у заяві зазначаються відомості про наявність у будь-кого з членів сім`ї на депозитному банківському рахунку коштів у розмірі, що перевищує 10 - кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

У своїй заяві ОСОБА_1 зазначила, що а ні в неї, а ні у будь-кого з членів сім`ї немає на депозитному банківському рахунку коштів у розмірі, що перевищує 10 - кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, що згідно п. 6 Порядку є підставою у відмови у призначені щомісячної адресної допомоги.

Відповідно до п. 10 Порядку уповноважені органи мають право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю 'її надання.

Актом ревізії використання коштів, виділених з державного бюджету на компенсацію підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період та надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за період з 01 січня 2014 по 30 вересня 2016 року, а також законності призначення, нарахування та виплати усіх видів соціальної допомоги, пільг, субсидій та інших виплат, що здійснюються за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів з 2014-2016 роки в Департаменті праці та соціальної політики Одеської міської ради від 19 жовтня 2016 року № 041-11/105, встановлено, що згідно з даними офіційної інформації, наданої Державній фінансовій інспекції України Міністерством фінансів України відповідно до доручення Міністра фінансів від 26 травня 2016 року № 29020-06/1 для здійснення верифікації, гр. ОСОБА_1 мала кошти на депозитних банківських рахунках, відкритих з 01 жовтня 2014 року в банківських установах у розмірі, що перевищує 10 - кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Також, згідно додатку до вказаного акту ревізії, ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , мала кошти на депозитному банківському рахунку ПАТ «Перший Український міжнародний банк» у розмірі 45733.45 гривень з 01 жовтня 2014 року.

Таким чином, ОСОБА_1 надала недостовірні відомості, тобто вказала про відсутність на депозитному банківському рахунку коштів у розмірі, що перевищує 10 - кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, через що їй були надміру виплачені кошти за період з грудня 2014 року по червень 2015 року у сумі 13276.63 гривень.

У результаті надання недостовірної інформації ОСОБА_1 департаментом були надміру нараховані кошти у розмірі 13276.63 гривень.

Відповідно до абз. 2 п. 11 Порядку, суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім`ї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку.

Відповідно до п. 7 ч. З ст. 175 ЦПК України, Департаментом праці та соціальної політики Одеської міської ради було надіслано повідомлення (вих. № 1604 від 11 травня 2017 року) про припинення надання соціальної допомоги та необхідність повернення надміру отриманих коштів у сумі 13 276.63 гривень. Гапотченко ОСОБА_2 було повернуто до державного бюджету 1069.35 грн.. Станом на час подання позову (і тепер) загальна сума виплачених коштів у розмірі 12207.28 гривень, не відшкодована на розрахунковий рахунок департаменту.

Відповідно до ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд у встановленому законом порядку за місцем її проживання або перебування, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 26 травня 2017 року № 687367, встановлено фактичне місце проживання ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Позивачем відповідачу були направлені листи та запропоновано в добровільному порядку повернути решту надміру виплачених коштів. Проте, до цього часу загальна сума в розмірі 12 207.28грн. на розрахунковий рахунок департаменту не надійшла. Якщо фізична особа не повернула добровільно надміру виплачені суми, вони стягуються в судовому порядку на підставі заяви органу праці та соціального захисту населення, що призначив виплату, компенсацію. Отже вважають, що вказана переплата повинна бути повернута відповідачем. На звернення позивача до відповідача з цим питанням фактично отримано відмову. Відповідачу все це вони роз`яснили, запропонували вихід з вказаного становища, але відповідач цим не скористалася. Все ним зроблено згідно вимог закону. Ніяких інших зобов`язань відносно відповідача на себе не брали і не беруть, нічиїх прав не порушували, матеріальної чи моральної шкоди не завдавали. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку.

На звернення позивача до відповідача з цим питанням фактично отримано відмову. Вважають вказані дії відповідача протиправними, виник спір, який в добровільному порядку не вирішено і позивач вимушений був звертатися з позовом до суду.

Суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, виходячи з наступного.

Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…».

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом дійсно з`ясовано, що дійсно відповідно до заяви ОСОБА_1 від 08 грудня 2014 року департаментом праці та соціальної політики Одеської міської ради була призначена ОСОБА_1 щомісячна адресна допомога, оскільки відповідач ОСОБА_1 перебувала на обліку в управлінні соціального захисту населення в Київському районі департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради (далі - Департамент), як отримувач щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до «Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505 (далі - Порядок).

Допомога була призначена на підставі заяви для призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України або районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг від 08 грудня 2014 року. Розмір допомоги становив 13276.63 гривень, а саме: за грудень 2014 року - 1710.97 грн., за січень 2015 року 2210.00 грн., за лютий 2015 року 2210.00 грн., за березень 2015 року 2210.00 грн., за квітень 2015 року 2210.00 грн., за травень 2015 року 2210.00 грн., за червень 2016 року 515.66 грн.,

Відповідно до п. 5 Порядку у заяві зазначаються відомості про наявність у будь-кого з членів сім`ї на депозитному банківському рахунку коштів у розмірі, що перевищує 10 - кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

У своїй заяві ОСОБА_1 зазначила, що а ні в неї, а ні у будь-кого з членів сім`ї немає на депозитному банківському рахунку коштів у розмірі, що перевищує 10 - кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, що згідно п. 6 Порядку є підставою у відмови у призначені щомісячної адресної допомоги.

Відповідно до п. 10 Порядку уповноважені органи мають право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю 'її надання.

Актом ревізії використання коштів, виділених з державного бюджету на компенсацію підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період та надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за період з 01 січня 2014 по 30 вересня 2016 року, а також законності призначення, нарахування та виплати усіх видів соціальної допомоги, пільг, субсидій та інших виплат, що здійснюються за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів з 2014-2016 роки в Департаменті праці та соціальної політики Одеської міської ради від 19 жовтня 2016 року № 041-11/105, встановлено, що згідно з даними офіційної інформації, наданої Державній фінансовій інспекції України Міністерством фінансів України відповідно до доручення Міністра фінансів від 26 травня 2016 року № 29020-06/1 для здійснення верифікації, гр. ОСОБА_1 мала кошти на депозитних банківських рахунках, відкритих з 01 жовтня 2014 року в банківських установах у розмірі, що перевищує 10 - кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Також, згідно додатку до вказаного акту ревізії, ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , мала кошти на депозитному банківському рахунку ПАТ «Перший Український міжнародний банк» у розмірі 45733.45 гривень з 01 жовтня 2014 року.

Таким чином, ОСОБА_1 надала недостовірні відомості, тобто вказала про відсутність на депозитному банківському рахунку коштів у розмірі, що перевищує 10 - кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, через що їй були надміру виплачені кошти за період з грудня 2014 року по червень 2015 року у сумі 13276.63 гривень.

У результаті надання недостовірної інформації ОСОБА_1 департаментом були надміру нараховані кошти у розмірі 13276.63 гривень.

Відповідно до абз. 2 п. 11 Порядку, суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім`ї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку.

Департаментом праці та соціальної політики Одеської міської ради було надіслано повідомлення (вих. № 1604 від 11 травня 2017 року) про припинення надання соціальної допомоги та необхідність повернення надміру отриманих коштів у сумі 13 276.63 гривень. Гапотченко ОСОБА_2 було повернуто до державного бюджету 1069.35 грн.. Станом на час подання позову (і тепер) загальна сума виплачених коштів у розмірі 12207.28 гривень, не відшкодована на розрахунковий рахунок департаменту.

Позивачем відповідачу були направлені листи та запропоновано в добровільному порядку повернути решту надміру виплачених коштів. Проте, до цього часу загальна сума в розмірі 12 207.28грн. на розрахунковий рахунок департаменту не надійшла. Якщо фізична особа не повернула добровільно надміру виплачені суми, вони стягуються в судовому порядку на підставі заяви органу праці та соціального захисту населення, що призначив виплату, компенсацію, а у разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку.

Вимоги до письмових доказів встановлені ЦПК України, якою встановлено, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи; суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. За загальним принципом доказування та подання доказів, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

В судовому засіданні встановлено, що відповідачем не надано доказів неправомірності чи незаконності дій позивача стосовно нарахування і виплати йому вказаної державної допомоги, використання вказаних коштів.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі. Докази, які відповідач повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які позивач посилається як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановлює наявність або відсутність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні, - повинні бути виключно належними та допустимими.

З приводу цього Пленум Верховного суду України в п. 28 постанови «Про застосування норм цивільно-процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року за № 2 роз`яснив, що «…якщо при дослідженні письмових доказів особою, яка бере участь у справі, буде подана заява про те, що доданий до справи або поданий іншою особою для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є фальшивим, особа, яка подала цей документ, може просити суд виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів. При відсутності з її боку таких процесуальних дій, особа, яка подала заяву, має згідно із загальними правилами доказування подати відповідні докази, що спростовують значення відомостей оспорюваного документа і могли бути підставою неприйняття його до уваги під час оцінки доказів. У разі необхідності за клопотанням особи, яка зробила таку заяву, суд сприяє їй у збиранні цих доказів (призначає експертизу, витребовує інформацію від особи, за іменем якої видано документ, оголошує перерву або відкладає розгляд справи, якщо це потрібно, тощо)…».

Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно до ст. 19 Конституції України ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законом.

Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін. Всі ці складові могли бути з`ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ЦПК, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Слід також зазначити, що відповідач в разі наявності труднощів щодо витребування доказів по справі, відповідно до статті 84 ЦПК України, міг би скористатися своїм процесуальним правом та звернутися до суду з відповідним клопотанням про витребування доказів. Але в даному разі цього зроблено не було.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що позов підлягає задоволенню повністю.

Суду не надано доказів того, що неправомірними, злочинними діями позивача, пов`язаними з неналежним виконанням взятих на себе обов`язків відаповідачу було завдано ушкодження здоров`я, майнової шкоди та прямих збитків, які знаходяться в безпосередньому причинно-слідчому зв`язку зі вказаними діями позивача і підлягають повному відшкодуванню за рахунок винної особи.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач заперечує будь-які домовленості і зобов`язання стосовно відповідача по незаконним (з точки зору позивача) діям відносно нього, предмета спору, а відповідач цього не довів, можливе твердження відповідача про наявність будь-яких інших зобов`язань або неправомірності стосовно нього є припущенням.

Не може суд прийняти до уваги можливу незгоду відповідача з позовними вимогами, оскільки вони спростовуються вищенаведеним і нічим об`єктивно не підтверджуються.

При таких обставинах суд вважає можливим позовну заяву задовольнити та стягнути з ОСОБА_1 на користь Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради суму виплаченої щомісячної адресної допомоги, бюджетних коштів, особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, операції об`єднаних сил для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послугу за період з грудня 2014 року по червень 2016 року /включно/ розмірі 12 207 (дванадцять тисяч двісті сім) гривень 28 копійок, а також стягнути з ОСОБА_1 на користь Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 1 762 грн..

.

Таким чином суд вважає, що позовні вимоги про стягнення коштів в такому вигляді ґрунтуються на вимогах закону і підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 8, 19, 41, 55, 124, 129 Конституції України, ст. 15, 16, 22, 215 ЦК України, Порядком призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848, Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505, ст. 4, 5, 18, 43, 49, 76-81, 84, 89, 258, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради суму виплаченої щомісячної адресної допомоги, бюджетних коштів, особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, операції об`єднаних сил для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послугу за період з грудня 2014 року по червень 2016 року /включно/ розмірі 12 207 (дванадцять тисяч двісті сім) гривень 28 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 1 762 грн..

Рішення може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд протягом 30 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 11 червня 2019 року.

Суддя -