ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9288/19 Справа № 178/1349/19 Суддя у 1-й інстанції - Берелет В.В. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Варенко О.П.,

суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

за участю секретаря - Василенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2019 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Семенівської сільської ради, Криничанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2019 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Семенівської сільської ради, Криничанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про зобов`язання вчинити певні дії.

З цією ухвалою не погодився позивач та, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування ухвали та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки позовні вимоги прямо пов`язані з порушенням його права на отримання земельної ділянки.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Семенівської сільської ради, Криничанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про зобов`язання вчинити певні дії.

В позовній заяві ОСОБА_1 посилається на те, що відповідачі обмежують його права на отримання у власність земельної ділянки та просить суд зобов`язати видати йому дозвіл на розробку проекту землеустрою земельної ділянки.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Однак, з таким висновком погодитись неможливо з огляду на наступне.

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

За змістом ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення. Зокрема, юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» визначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

З аналізу наведених процесуальних норм вбачається, що до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників суб`єкт владних повноважень здійснює владні управлінські функції, в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Натомість визначальні ознаки приватноправових відносин це юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило, майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

Порівняльний аналіз змісту статті 19 ЦПК України та статті 19 КАС України у сукупності дає підстави для висновку, що при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ у кожній конкретній справі недостатньо застосування виключно формального критерію визначення суб`єктного складу спірних правовідносин (участь у них суб`єкта владних повноважень). Визначальною ознакою для правильного вирішення такого питання є характер правовідносин, із яких виник спір.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України).

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Водночас приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Аналогічні висновки викладені в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 року у справі № 539/3192/16-ц, від 13.02.2019 року у справі № 706/563/15-а, від 03.04.2019 у справі № 921/158/18.

З позовної заяви вбачається, що рішенням Семенівської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області від 17.11.2000 року було вирішено передати у приватну власність ОСОБА_1 земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарскього виробництва згідно з картою-схемою поділу земель КСП «Зоря»у розмірі 3,77 умовних кадастрових одиниць, в тому числі ріллі 3,77 га в контурі № НОМЕР_1 . Однак позивач не може реалізувати своє право без отримання дозволу на розробку проекту землеустрою земельної ділянки, у видачі якого йому було відмовлено.

Таким чином, предметом розгляду в цій справі є не стільки дії та рішення органу місцевого самоврядування, як суб`єкта, наділеного владно-управлінськими функціями, скільки приватний інтерес позивача щодо набуття права власності на земельну ділянку, що свідчить про приватноправовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин.

Таким чином, ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, відповідно до вимог ст.379 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2019 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова