ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6085/19 Справа № 205/9135/18 Суддя у 1-й інстанції - Басова Н. В. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у м. Дніпрі цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Позов мотивований тим, що в провадженні Ленінського РВ ДМУ ГМВС України в Дніпропетровській області перебувало кримінальне провадження № 0001616 від 16.05.2015 року про вчинення кримінального правопорушення за обвинуваченням ОСОБА_1 за 2 ст. 125 КК України, в якому зазначалося, що 07.03.2015 року близько 12 години 20 хвилин ОСОБА_3 знаходився поблизу буд. 42а по вул. Піщаній, де між ним та обвинуваченим ОСОБА_1 виник словесний конфлікт з приводу вуличного освітлення, під час якого обвинувачений підійшов до позивача та наніс йому один удар двома руками, стиснутими в кулак, в область лобної частини обличчя, від якого ОСОБА_3 втратив рівновагу та впав на коліна, обличчям до землі, отримавши таким чином легкі тілесні ушкодження. Вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.02.2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у виді громадських робіт строком на 200 (двісті) годин; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 : в рахунок відшкодування майнової шкоди - 73 грн. 85 коп.; в рахунок відшкодування моральної шкоди - 5000 грн. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 29.11.2018 року клопотання ОСОБА_1 про звільнення від кримінальної відповідальності задоволено. Вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.02.2018 року стосовно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 125 КК України скасовано; звільнено ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності; кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності.

Внаслідок кримінального правопорушення позивачу спричинено матеріальну шкоду, а саме: витрати на ліки та медикаменти в сумі 1058,02 грн. Крім того, позивачу була спричинена психологічна травма, душевні страждання, приниження людської честі та гідності, моральну шкоду позивач оцінює в 100000,00 грн.

У зв`язку з чим, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в розмірі 1058,02 грн. та моральну шкоду в розмірі 100000,00 грн.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2019 року позов задоволено частково та ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 1058,02 грн., моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн.; вирішено питання стосовно судових витрат, в задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що внаслідок кримінального правопорушення позивачу було спричинено матеріальну шкоду, а саме: витрати на ліки та медикаменти 1058,02 грн. Також позивач зазнав моральної шкоди у зв`язку із завданням йому тілесних ушкоджень з вини відповідача, тому з урахуванням характеру правопорушення, позовні вимоги в частині стягнення на користь позивача моральної шкоди слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача 10000,00 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний скарга мотивована тим, що рішення суду прийняте з неповним з`ясуванням всіх обставин справи, що призвело до ухвалення необґрунтованого та незаконного рішення по справі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2019 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Так, судом встановлено, що вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.02.2018 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у виді громадських робіт строком на 200 годин. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування майнової шкоди 73 гривні 85 копійок, в рахунок відшкодування моральної шкоди 5 000 гривень. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено. Цим вироком ОСОБА_1 визнано винуватим в умисному незаконному тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, вчиненого за наступних обставин. ОСОБА_1 07.03.2015 року, приблизно о 12 годині 20 хвилин, знаходився біля буд. 42а по вул. Піщаній, в м. Дніпро на ґрунті особистих неприязних стосунків, діючи умисно, підійшов до ОСОБА_3 та наніс йому один удар обома руками, стиснутими в кулак, в область лобної частини обличчя, від якого потерпілий втратив рівновагу та впав на землю, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку та інших ушкоджень, які за своїм характером відносяться до категорії легких, як таких, що зумовили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше як три тижні (21 день) (а.с. 3-4).

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 29.11.2018 року клопотання ОСОБА_1 про звільнення від кримінальної відповідальності задоволено. Вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.02.2018 року стосовно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 125 КК України скасовано; звільнено ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності; кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності (а.с. 5-9).

Внаслідок кримінального правопорушення позивачу було спричинено матеріальну шкоду, а саме: витрати на ліки та медикаменти 1058,02 грн. (а.с. 11-14).

Задовольняючи частково позовні вимоги, районний суд обґрунтовано виходив з того, що внаслідок кримінального правопорушення позивачу було спричинено матеріальну шкоду, а саме: витрати на ліки та медикаменти 1058,02 грн. Також позивач зазнав моральної шкоди у зв`язку із завданням йому тілесних ушкоджень з вини відповідача, тому з урахуванням характеру правопорушення, позовні вимоги в частині стягнення на користь позивача моральної шкоди слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача 10000,00 грн.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

У статтях 55, 56 Конституції України закріплено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частиною першою статті 6 Конвенції, яка з огляду на приписи частини першої статті 9 Конституції України, статті 10 ЦК України є частиною національного законодавства, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно із частиною першою статті 15 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Аналогічна норма закріплена й у частині першій статті 19 ЦПК України у чинній редакції.

За змістом положень статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

На підставі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичною особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в тому числі: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням майна, в фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим пошкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода заподіяна фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушені права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушені нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних,психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи вищевикладене, аналізуючи фактичні обставини справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що у зв`язку з протиправними діями відповідача, а саме нанесення позивачу легких тілесних ушкоджень, позивачу було спричинено матеріальну та моральну шкоду.

Встановивши обсяг спричинених страждань, характер душевних страждань, яких позивач зазнав внаслідок неправомірних дій відповідача, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про справедливість заявлених позивачем вимог щодо стягнення з відповідача на його користь матеріальної шкоди, та вірно встановив розмір моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги про те, що ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 29.11.2018 року клопотання ОСОБА_1 про звільнення від кримінальної відповідальності задоволено. Вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.02.2018 року стосовно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 125 КК України скасовано; звільнено ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності; кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності, а тому у суду першої інстанції не було підстав для часткового задоволення позову, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки в матеріалах справи наявні докази встановленої вини відповідача, а звільнено останнього від кримінальної відповідальності лише на підставі закінчення строків давності, тобто з нереабілітуючих обставинах.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що при розгляді справи, судом першої інстанції були виконані всі вимоги процесуального закону, всебічно перевірено обставини, спір вирішено у відповідності з нормами матеріального права. Рішення є обґрунтованим, з повним відображенням обставин, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є правильними. Отже апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко