Справа № 640/9377/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

05 серпня 2019 року м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Якуші Н.В.,

за участі секретаря судового засідання - Коваль А.О.,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Київського районного суду м. Харкова у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів, заявивши вимоги про визнання за нею право власності в порядку спадкування на 22/100 часток квартири АДРЕСА_1 .

В обґрунтуванні позовних вимог позивач зазначила, що 09.12.2005 р. ОСОБА_6 склав заповіт за реєстровим номером 6945, яким заповів їй все своє майно. Крім того, 09.12.2005 р. ОСОБА_7 склала заповіт за реєстровим номером 6947 на користь позивача. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 30 квітня 1999 р., реєстраційний номер НОМЕР_4 ОСОБА_7 та ОСОБА_6 володіли на підставі спільної сумісної власності 16/100 частинами квартири АДРЕСА_1 . Вказала, що відповідно до свідоцтва про смерть № НОМЕР_1 ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до свідоцтва про смерть № НОМЕР_2 ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідно до витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі № 30011012 від 27.03.2012 року Восьма харківська державна нотаріальна контора зареєструвала спадкову справу за номером 52598819 у зв`язку зі смертю ОСОБА_7 . Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 30888945 від 16.01.2006 року Восьма харківська державна нотаріальна контора зареєструвала спадкову справу за номером 38438213 у зв`язку зі смертю ОСОБА_6 .

Позивач зазначила, що постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, зазначивши у постанові, що неможливо встановити спадкову масу у вищезазначеній комунальній квартирі, так як частки між співвласниками комунальної квартири НОМЕР_11 не розподілялися після того, як рішенням Київського РВК м. Харкова №255-1 від 05.12.2006 року колишні 28/100 часток комунальної квартири НОМЕР_11 визнані ізольованою квартирою з присвоєнням нової адреси - АДРЕСА_3 .

Вказала, що відповідно до довідки БТІ від 20 лютого 2019 р. № 2699/19 відбулося перерахування ідеальних часток і частка спільної сумісної власності ОСОБА_7 та ОСОБА_6 стала 22/100.

Враховуючи викладене, просила суд визнати за нею в порядку спадкування право власності на 22/100 квартири АДРЕСА_4 , які належали спадкодавцям на праві власності.

Ухвалою суду від 21 травня 2019 року провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , про визнання права власності відкрито, ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

08 липня 2019 року від представника позивача до суду надійшла уточнена позовна заява, в якій він замінив прізвище відповідача - ОСОБА_9 на ОСОБА_9 .

Ухвалою суду від 15 липня 2019 року за клопотанням представника позивача суд витребував з Восьмої Харківської державної нотаріальної контори ( 61024, м. Харків, вул. Ярослава Мудрого, 26) належним чином завірені копії спадкових справ, заведених за померлими ОСОБА_7 (дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та ОСОБА_6 (дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ), а також Витяги зі спадкового реєстру та реєстру заповітів про наявність (відсутність) посвідчених заповітів ОСОБА_7 , ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 15 липня 2019 року підготовче провадження цивільній справі було закрито, справу призначено до розгляду.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник не з`явились, у своїй заяві підтримали заявлені у позові вимоги та просили суд задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 не з`явились, про час та місце слухання справи неодноразово повідомлялись своєчасно та належним чином шляхом надсилання їм судових повісток на адресу місця їх реєстрації, причини неявки суду не повідомили, відзиви на позовну заяву не надали.

Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чинному повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Цих випадків, суд не встановив, а відповідач суду не довів.

Суд наголошує, що згідно з ч. 2 ст. 43 ЦПК України відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача належним чином користуватися своїми процесуальними правами та виконувати свої процесуальні обов`язки.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Приймаючи рішення про ухвалення рішення, суд зазначає, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення і послався, щодо тривалості розгляду даної справи, яка пов`язана поведінки відповідача, спираючись на справу «Писатюк проти України», в якій Європейський суд з прав людини зазначив, що «розумність тривалості провадження має оцінюватись в світлі обставин справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета розгляду для заявника».

При цьому суд враховує, що відповідно до ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, суд вважає що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку.

Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Так, судом встановлено, що між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 30 липня 1982 року було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу № НОМЕР_3 від 30.07.1982 (а.с.10).

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про право власності на житло від 30.04.1999 року, реєстраційний номер № НОМЕР_4 - ОСОБА_7 та ОСОБА_6 належало на праві спільної сумісної власності 16/100 комунальної квартири АДРЕСА_1 (а.с.21).

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 помер, що підтверджується наявною у справі копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 11.01.2006 року (а.с.11).

Крім того, матеріалами справи підтверджено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_7 (свідоцтво серії НОМЕР_6 від 31.01.2012 року) (а.с.12).

Судом також встановлено, що 09.12.2005 р. ОСОБА_6 склав заповіт за реєстровим номером 6945, яким заповів їй все своє майно ОСОБА_1 , позивачу по справі. Крім того, судом встановлено, що 09.12.2005 р. ОСОБА_7 склала заповіт за номером №6947 на все своє майно на користь позивача. (а.с.13-15).

Відповідно до витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі № 30011012 від 27.03.2012 року та отриманих судом копій спадкових справ№30/2006 та №196/2012, заведених після смерті ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , вбачається, що Восьма Харківська державна нотаріальна контора зареєструвала вказані спадкові справи на підставі заяв про прийняття спадщини, складених ОСОБА_1 . Інші спадкоємці відсутні.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Як встановлено судом, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.10.2017 року нотаріус відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за померлими ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , зазначивши у постанові, що неможливо встановити спадкову масу у вищезазначеній комунальній квартирі, яка належала померлим на праві власності, так як після рішення Київського РВК м. Харкова№255-1 від 05.12.2006 року, яким колишні 28/100 часток комунальної квартири НОМЕР_11 визнані ізольованою квартирою з присвоєнням нової адреси - АДРЕСА_3 , частки між співвласниками комунальної квартири НОМЕР_11 не були перерозподілені.(а.с.23-24).

Відповідно до технічного паспорту комунальної квартири АДРЕСА_1 , складеного ТОВ «Харківська служба бюро технічної інвентаризації» від 20.01.2019 року - загальна площа 5-ти кімнатної квартири НОМЕР_11 складає 164.1 кв.м., з них житлова площа - 108,4 кв.м. (а.с.18-19).

Відповідно до довідки КП Харківське міське бюро технічної інвентаризації від 26.06.2013 року №1800825 вбачається, що власниками квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 (свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_7 на спільну сумісну власність) - частка 31/100; ОСОБА_2 (договір купівлі-продажу №Н17-3752) - частка 13/100; ОСОБА_3 (свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_8 ) - частка 12/100; ОСОБА_7 та ОСОБА_6 (свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_4 на спільну сумісну) - частка 16/100 (а.с.26).

Згідно інформації, наданої КП Харківське міське бюро технічної інвентаризації, вбачається, що рішенням Київського РВК м. Харкова №255-1 від 05.12.2006 року колишні 28/100 часток комунальної квартири НОМЕР_11 визнані ізольованою квартирою з присвоєнням нової адреси - АДРЕСА_3 .

Таким чином, судом встановлено, що перерозподіл 72/100 часток комунальної квартири АДРЕСА_1 після виділення з неї 28/100 частки квартири, якій було присвоєно нову адресу - АДРЕСА_3 , не відбувалось. Саме на цій підставі ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлих ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , які залишили їй спадкове майно на підставі складених ними заповітів.

Відповідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду у порядку позовного провадження.

Частина 1 ст. 55 Конституції України, яка передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод.

Згідно ч. 1 ст. 64 Основного Закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Вирішуючи по суті заявлені позивачем вимоги, суд дослідив надану позивачем довідку ТОВ «Харківська служба - Бюро технічної інвентаризації» від 20.02.2019 року №2699/19, з якої вбачається, що користуючись Інструкцією «Щодо поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна», затверджену наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №55 від 18.06.2007 року, можливо визначити перерахунок ідеальних часток співвласників у праві власності на 5-ти кімнатну квартиру АДРЕСА_1 чином: частка ОСОБА_7 та ОСОБА_6 буде складати 22/100, частка ОСОБА_2 - 19/100, частка ОСОБА_3 - 16/100, частка ОСОБА_14 , ОСОБА_5 - 43/100 (а.с.25).

Таким чином, оскільки згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, в зв`язку з чим в даний час неможливо належним чином оформити право власності на 22/100 частку квартири АДРЕСА_1 , що належала померлим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , що дало б можливість позивачу отримати свідоцтво про право на спадщину після їх смерті у нотаріальній конторі, то суд приходить до переконання щодо відсутності іншого способу захисту прав позивача. Суд вважає, що позивач обґрунтовано звернувся з позовом до суду за захистом порушеного права шляхом визнання за нею права власності на 22/100 частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування в судовому порядку.

Таким чином, оскільки судом встановлено, що позивач своєчасно звернулась до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини за заповітами після смерті ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , інші спадкоємці відсутні, а належний померлим на праві власності об`єкт нерухомого майна у дійсному розмірі ідеальної частки не був належним чином переоформлений відповідно до законодавства, то суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов`язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 76, 81, 82, 133, 141, 247, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_9 , право власності на 22/100 часток квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітами після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 та смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 .

Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст. ст. 284-285 ЦПК України.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський районний суд м. Харкова.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: https://ki.hr.court.gov.ua/.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_9 , мешкає за адресою: АДРЕСА_5 ,

представник позивача - адвокат Кислий Андрій Матвійович, свідоцтво №1294 від 08.06.2004 р., адреса для листування: АДРЕСА_6 ,

відповідач - ОСОБА_2 , РНОКПП невідомий, мешкає за адресою: АДРЕСА_3 ,

відповідач - ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_10 , мешкає за адресою: АДРЕСА_3 ,

відповідач - ОСОБА_15 , РНОКПП невідомий, мешкає за адресою: АДРЕСА_3 ,

відповідач - ОСОБА_5 , РНОКПП невідомий, мешкає за адресою: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складено 05 серпня 2019 року.

Суддя-