Справа №133/1600/19
РІШЕННЯ
Іменем України
29.07.19 року

КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

в складі головуючого судді Воронюк В.А.

при секретарі Полонській Н.М.

з участю заявника ОСОБА_1

представника заявника адвоката Макаревич К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Козятині цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство соціальної політики України, Російська Федерація, про встановлення факту, що має юридичне значення,-

встановив:

Заявник звернулася до суду із заявою в якій просила встановити юридичний факт загибелі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при виконанні обов"язку військової служби 14.10.2014 року в районі села Сміле Слов"янського району Луганської області України внасідок збройної агресії Російської Федерації проти України.

Свої вимги мотивувала тим, що ОСОБА_2 на день своєї смерті був її чоловіком. 07.08.2014 року на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 21.07.2014 року №607 Козятинським РВК її чоловіка, старшого лейтенанта - ОСОБА_2 призвали на військову службу у зв`язку з мобілізацією, З 26.09.2014 року ОСОБА_2 проходив службу на посаді старшого лейтенанта, заступника командира роти оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 оперативного територіального об`єднання Національної гвардії України. В період з 02.10.2014 року по 14.10.2014 року ОСОБА_2 безпосередньо брав участь у захисті незалежності суверенітету та територіальноїцілісності України на території Луганської області у складі військової частини 3008 оперативного територіального об"єднання Націонаьної гвардії України.

14.10.2014 року близько 12 год. 00 хв. військовосужбовці військової частини НОМЕР_1 були відправлені в східний регіон України для виконання службово-бойових завдань по обороні та охороні рубежу між блокпостами АДРЕСА_1 . Рухаючись на БТР-4Е з блокпоста № НОМЕР_2 , який знаходився на перехресті доріг населених пунктів Золоте, Фрунзе, Хороше, Сміле Луганської області, до блокпоста №31 - на перехресті доріг населених пунктів Золоте, Фрунзе, Кримське Попаснянського району Луганскої області, військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 потрапили під обстріл з боку російських збройних формувань. На момент обстрілу в БТРі-4Е знаходився старший лейтенант ОСОБА_2 , сержант ОСОБА_3 , солдат ОСОБА_4 , солдат ОСОБА_5 .. В ході обстрілу в БТР-4Е влучив кулеметний снаряд, що спричинило підпищення тиску в середині машини. Як наслідок вирвало двері для десантування та екіпаж машини отримав різного ступеня важкості поранення. Зокрема старший лейтенант ОСОБА_2 отримав поранення не сумісне з життям. Через постійні обстріли з боку окупанта, його тіо знаходилося на місці події аж до 27.10.2014 року.

Відповідно до Акту про загибель старшого лейтенанта ОСОБА_2 від 12.11.2014 року №77, 27.10.2014 року під час виведення особового складу з блокпоста 332, на якому виконували службово-бойові завдання по обороні та охороні рубежу і пропускного режиму, було евакуйовано тіло загиблого ОСОБА_2 та доставлено до Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи, де 29.10.2014 року було ідентифіковано старшого лейтенанта ОСОБА_2 .

Згідно з лікарським свідоцтвом про смерть від 01.08.2017 року №3509 Дм/14, довідкою про причину смерті від 01.08.2017 року №3509 Дм/14, свідоцтвом про смерть від 26.08.2017 року серії НОМЕР_3 , «Множинні проникаючі осколкові поранення. Вибухова травма», отримані під час виконання бойового завдання старшим лейтенантом ОСОБА_2 послужили причиною його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) від 14.09.2017 року №240, старшого лейтенанта ОСОБА_2 , заступника командира роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) по роботі з особовим складом батальйону оперативного призначення, який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок вибухової травми несумісної з життям, було виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення у зв`язку зі смертю .

Постанови №12 Військово-лікарської комісії УМВС України у Вінницькій області від 04.12.2014 року, травма старшого лейтенанта ОСОБА_2 : «Вибухова травма, множинні проникаючі осколкові поранення тіла», яка призвела до смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.

24.12.2015 року Вінницький обласний військовий комісаріат видав їй посвідчення «члена сім`ї загиблого» військовослужбовця серії НОМЕР_4 , що дає право користуватися відповідними пільгами, встановленими законодавством України, як для членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час Походження військової служби.

Указом Президента України «Про відзначення державними нагородами України» від 26.02.2015 р. №109/2015 старшого лейтенанта ОСОБА_2 «за особисту мужність і високий професіоналізм, виявлені у захисті державного суверенітету та територіальної цілісності України» було нагороджено орденом «За мужність» III ступеня (посмертно). Крім того, її чоловіка ОСОБА_2 було нагороджено посмертно медаллю «За жертовність і любов до України» та нагрудним знаком «Гідність та честь»

Отже, саме в результаті збройної агресії та воєнного конфлікту, який був розпочатий Російською Федерацією, її чоловік, ОСОБА_2 , загинув в районі села Сміле Слов`яносербського району Луганської області України 14.10.2014 року.

Встановлення юридичного факту поранення та загибелі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при виконанні обов`язку військової служби 14.10.2014 року у складі військової частини НОМЕР_1 оперативного територіального об`єднання Національної гвардії України, в районі села Сміле Слов`яносербського району Луганської області України, що сталося внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України, їй дасть можливість визначити статус ОСОБА_2 , як особи, яка перебувала під захистом Конвенції про поліпшення долі поранених і хворих у діючих арміях, яка ратифікована Україною 03.07 1954 року, тобто жертви міжнародного збройного конфлікту, що обумовлює виникнення прав та обов`язків, передбачених цією конвенцією, іншими нормами міжнародного права.

Заявник та її представник адвокат Макаревич К.В. в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити заяву та встановити факт, що має юридичне значення .

Заінтересована особа Міністерство соціальної політики України свого представника до суду не направили, проте надали суду письмове клопотання в якому просили розглядати справу без участі їх представника.

Заінтересована особа Російська Федерація (Посольство Російської Федерації в Україні) у судове засідання свого представника не направили, повідомлені про дату, місце та час проведення судового засідання в установленому законом порядку, причину неявки представника не повідомили, будь-які заяви чи клопотання не надали.

Незважаючи на те, що в якості однієї із заінтересованих осіб у даній справі визначено іноземну державу, правило про застосування щодо неї судового імунітету, передбачене частиною першою статті 79 Закону України «Про міжнародне приватне право» від 23.06.2005 року, не порушено, з огляду на наступне. Вказана норма визначає імунітет від пред`явлення позову до іноземної держави та залучення її до участі у справі як третьої особи. Натомість, у даному випадку Російська Федерація бере участь як заінтересована особа у справі окремого провадження, а не виступає із вимогами як сторона чи третя особа у справі позовного провадження. Підставою подання громадянами України заяви про встановлення відповідного факту є тимчасова окупація Російською Федерацією частини території України. Як зазначено в абзаці 15 преамбули Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», дії Російської Федерації на території окремих районів Донецької та Луганської областей, Автономної Республіки Крим та міста Севастополя грубо порушують принципи та норми міжнародного права. Частина четверта статті 79 Закону України «Про міжнародне приватне право» вказує на ті випадки, коли Україна може застосувати реторсію - правомірні обмежувальні заходи у відповідь на аналогічні заходи іншої держави. Так, якщо в порушення норм міжнародного права Україні, її майну або представникам в іноземній державі не забезпечується такий же судовий імунітет, який згідно з частинами першою та другою цієї статті забезпечується іноземним державам, їх майну та представникам в Україні, Кабінетом Міністрів України може бути вжито до цієї держави, її майна відповідних заходів, дозволених міжнародним правом, якщо тільки заходів дипломатичного характеру не достатньо для врегулювання наслідків зазначеного порушення норм міжнародного права. На необхідності врахування вказаних приписів закону наголошується у пункті 19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.12.2014 року №13 «Про застосування судами міжнародних договорів України при здійсненні правосуддя».

Незважаючи на викладене, суд враховує, що необхідною передумовою справедливого судового розгляду, дотримання принципів змагальності та процесуальної рівноправності сторін є належне повідомлення про судовий процес осіб, які беруть участь по справі, а тому суд неодноразово та завчасно надсилав на адресу Посольства Російської Федерації в Україні повідомлення про судовий процес, що підтверджено повідомленнями про вручення поштового відправлення. Відповідно до змісту повідомлень про вручення поштового відправлення воно було вручено особі, уповноваженій адресатом на одержання поштової кореспонденції. Натомість, Посольство Російської Федерації в Україні у судових засіданнях участі не брали, жодних заяв, у тому числі щодо невизнання юрисдикції українських судів на вирішення даної справи, не заявляли.

Викладене відповідає висновкам, які викладено у Постановах Верховного Суду від 14.03.2018 року по справі №363/2981/16-ц, від 21.08.2018 року по справі №428/8076/16-ц, від 12.09.2018 року по справі №755/14659/16-ц та іншим.

Заслухавши заявницю, представника заявника адвоката Макаревич К.В., дослідивши письмові матеріали справи суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відповідно ст.293 ч.2 п.5 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ст.315 ч.2 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Звернення заявника в порядку окремого провадження до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, обумовлено необхідністю визначення статусу ОСОБА_2 , як особи, яка перебувала під захистом Конвенції про поліпшення долі поранених і хворих у діючих арміях, яка ратифікована Україною 03.07.1954 року, тобто жертви міжнародного збройного конфлікту, що обумовлює виникнення прав та обов`язків, передбачених цією конвенцією, іншими нормами міжнародного права. Встановлення факту, що має юридичне значення, а саме загибелі при виконанні обов`язку військової служби внаслідок збройної агресії, можливо лише у судовому порядку, оскільки законодавством не визначено іншого позасудового способу встановлення вказаного факту.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та заявник ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі 02.04.1988 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_5 (а.с.25)

07.08.2014 року на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 21.07.2014 року №607 Козятинським РВК старшого лейтенанта - ОСОБА_2 призвали на військову службу у зв`язку з мобілізацією (а.с. 27)

З 26.09.2014 року ОСОБА_2 проходив службу на посаді старшого лейтенанта, заступника командира роти оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 оперативного територіального об`єднання Національної гвардії України

В період з 02.10.2014 року по 14.10.2014 року ОСОБА_2 безпосередньо брав участь у захисті незалежності суверенітету та територіальноїцілісності України на території Луганської області у складі військової частини 3008 оперативного територіального об"єднання Націонаьної гвардії України (а.с. 56)

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 помер у с. Сміле Слов"яносербського району Луганської області, Україна, внаслідок множинних осколкових поранень. Вибухової травми, отриманих під час виконання бойового завдання, що підтверджується лікарським свідоцтво про смерть №2509 Дм/14 від 01.08.2017 року, виданим Комунальним закладом охорони здоров"я, Харківського обласного бюро судово- медичної експертизи (а.с.64), а також свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 , виданим 26.08.2017 року Козятинським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області. (а.с. 65).

Із акта розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) від 07. 11.2014 року та у Висновку службового розслідування за фактом загибелі від 28.11.2014 року вбачається, що 14.10.2014 року близько 12 год. 00 хв. військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 були відправлені в східний регіон України для виконання службово-бойових завдань по обороні та охороні рубежу між блокпостами АДРЕСА_1 . Рухаючись на БТР-4Е з блокпоста № НОМЕР_2 , який знаходився на перехресті доріг населених пунктів Золоте, Фрунзе, Хороше, Сміле Луганської області, до блокпоста №31 - на перехресті доріг населених пунктів Золоте, Фрунзе, Кримське Попаснянського району Луганської області, військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 потрапили під обстріл з боку російських збройних формувань. На момент обстрілу в БТРІ-4Е знаходився старший лейтенант ОСОБА_2 , сержант ОСОБА_3 , солдат ОСОБА_6 солдат ОСОБА_5 . В ході обстрілу в БТР-4Е влучив кумулятивний снаряд, що спричинило підвищення тиску в середині машини. Як наслідок, вирвало двері для десантування та екіпаж машини отримав різного ступеня важкості поранення. Зокрема старший лейтенант ОСОБА_2 отримав поранення несумісне з життям. Через постійні обстріли з боку окупанта, його тіло знаходилося на місці вищевказаної події аж до 27.10.2014 року (а.с.28-29).

Із акту про загибель старшого лейтенанта ОСОБА_2 від 12.11.2014 року №77, вбачається, що 27.10.2014 року під час виведення особового складу з блокпоста № НОМЕР_2 , на якому виконували службово-бойові завдання по обороні та охороні рубежу і пропускного режиму, було евакуйовано тіло загиблого ОСОБА_2 та доставлено до Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи, де 29.10.2014 року було ідентифіковано старшого лейтенанта ОСОБА_2 (а.с.58-59)

Відповідно до постанови №12 військово-лікарської комісії УМВС України у Вінницькій області від 04.12.2014 року, травма старшого лейтенанта ОСОБА_2 - "Вибухова травма, множинні проникаючі осколкові поранення тіла", яка призвела до смерті, пов"язана з виконанням обов"язків військової служби (а.с.67 )

Витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) №240 від 14.09.2017 року свідчить про те, що старший лейтенант ОСОБА_2 , заступник командира роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) по роботі з особовим складом батальйону оперативного призначення, який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок вибухової травми несумісної з життям, був виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення у зв"язку зі смертю (а.с.66)

24.12.2015 року Вінницький обласний військовий комісаріат видав заявнику ОСОБА_1 , посвідчення члена сім"ї загиблого військовослужбовця серії НОМЕР_4 , що данє право користуватися відповідними пільгами, встановленими законодавством України, як для членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби (а.с.68)

Повідомлення прес-центру Служби безпеки України від 01.10.2014 року, 14.10.2014 року, 02.03.2015 року, отримані заявником із офіційного сайту та надані суду, містять інформацію, що затримано громадянина Російської Федерації, старшого лейтенанта запасу Збройних Сил Російської Федерації із військовою спеціальністю бортового техніка вертольоту МІ-8. 27.09.2014 року, який незаконно перетнув державний кордон України і намагався потрапити до м. Донецьк, де повинен був приєднатися до представників окупаційної адміністрації РФ для участі у бойових діях проти українських військ, терактах проти мирного населення, доставки боєприпасів та перевезення тіл вбитих окупантами людей. Також зазначається, що під час обшуку у затриманого було вилучено російський військовий квиток. Також затримано громадяника Російської Федерації, ОСОБА_7 , з позивним « ОСОБА_8 », який обіймав посаду оператора ПЗРК, що зазначено в посвідченні «Народного ополченця», засвідчив, що за період його чергування на блокпостах окупантів, розташованих поряд з кордоном, він бачив пересування російської військової техніки у кількості щонайменше 200 одиниць, яка в`їжджала на територію України зі сторони Ростовської області Російської Федерації через пункт пропуску. Також на Луганщині контррозвідка СБУ затримала поблизу Станиці-Луганської громадянина Російської Федерації, уродженця Нижньогородської області. Зі слів затриманого стало відомо, що 18.01.2015 року він переїхав до м. Міллерово, Російська Федерація, та через ПП «Ізварине» 19.01.2015 року незаконно потрапив до Луганська під прикриттям - на автомобілі з гуманітарною допомогою. Громадянин Росії повідомив слідчим СБУ, що в Луганську зустрів свого однокурсника Новосибірського вищого військового командного училища - громадянин Російської Федерації, який зараз бере участь у бойових діях проти України (а.с.33,34,35 ).

Відповідно ст.1 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 року збройна агресія - це застосування іншою державою або групою держав збройної сили проти України. Збройною агресією проти України вважається будь-яка з таких дій, зокрема: вторгнення або напад збройних сил іншої держави або групи держав на територію України, а також окупація або анексія частини території України; напад збройних сил іншої держави або групи держав на військові сухопутні, морські чи повітряні сили або цивільні морські чи повітряні флоти України.

Постановою Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17.03.2015 року визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

Згідно ст.2 ч.4 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» від 18.01.2018 року визначено, що відповідальність за матеріальну чи нематеріальну шкоду, завдану Україні внаслідок збройної агресії Російської Федерації, покладається на Російську Федерацію відповідно до принципів і норм міжнародного права.

Відповідно ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Датою початку тимчасової окупації є 20.02.2014 року.

Згідно ст.5 ч.6 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації державі Україна, юридичним особам, громадським об`єднанням, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, у повному обсязі покладається на Російську Федерацію як на державу, що здійснює окупацію.

Абзац 2 Постанови Верховної Ради України «Про Заяву Верховної Ради України «Про визнання Україною юрисдикції Міжнародного кримінального суду щодо скоєння злочинів проти людяності та воєнних злочинів вищими посадовими особами Російської Федерації та керівниками терористичних організацій «ДНР» та «ЛНР», які призвели до особливо тяжких наслідків та масового вбивства українських громадян» від 04.02.2015 року свідчить, що з 20.02.2014 року проти України триває збройна агресія Російської Федерації та підтримуваних нею бойовиків-терористів, під час якої було анексовано Автономну Республіку Крим та місто Севастополь, які є частиною території незалежної та суверенної держави Україна, окуповано частину Донецької та Луганської областей України, загинуло тисячі громадян України, серед яких діти, поранено тисячі осіб, зруйновано інфраструктуру цілого регіону, сотні тисяч громадян вимушені були покинути свої домівки.

Президент України своїм Указом від 24.09.2015 року №555 ввів у дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 02.09.2015 року «Про нову редакцію Воєнної доктрини України» та затвердив Воєнну доктрину України, де у пунктах 3, 9, 11, 16, 17, 28 - 30, 36, 42, 49, 65 визнано та зафіксовано факт збройної агресії Російської Федерації проти України.

Постановою Верховної Ради України від 27.01.2015 року законодавчий орган України затвердив звернення до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЕ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором.

Резолюція Парламентської Асамблеї Ради Європи «Зниклі особи під час конфлікту в Україні» від 25.06.2015 року визнає, що військові дії на частині територій Донецької та Луганської областей України є агресією зі сторони Російської Федерації.

Обставини, які свідчать про факт збройної агресії Російської Федерації проти України є загальновідомим фактом, що його закріплено державою на законодавчому рівні, а тому на підставі ст.82 ч.3 ЦПК України, не потребують доказування.

Таким чином, відповідальність за порушення визначених Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина на тимчасово окупованій території, у тому числі частині Донецької області, покладено на Російську Федерацію як на державу-окупанта відповідно до норм і принципів міжнародного права, що встановлено статтею 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», частиною четвертою статті 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», та підтверджує факт загибелі ОСОБА_2 при виконанні обов`язку військової служби 14.10.2014 в районі Сміле Слов"яносербського району Луганської області України, внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.

За таких обставин, суд вважає, що заява про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає задоволенню.

Відповідно ст.263 ч.4 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Висновок суду по даній справі узгоджується з висновками щодо застосування відповідних норм права, викладеними у постановах Верховного Суду, а саме: від 14.03.2018 року по справі №363/2981/16-ц, від 21.03.2018 року по справі №428/12368/16-ц, від 21.03.2018 року по справі №417/3852/17, від 12.04.2018 року по справі №243/7029/17, від 06.06.2018 року по справі №428/13977/16-ц, від 21.08.2018 року по справі №428/8076/16-ц, від 12.09.2018 року по справі №755/14659/16-ц.

Керуючись Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, Конвенцією про поліпшення долі поранених і хворих у діючих арміях, ст.ст.4, 76-81, 89, 263-265, 268, 293 - 294, 315 - 319 ЦПК України, суд

керуючись ст.ст 293, 315, 316, 319 ЦПК України, суд, -

ухвалив :

Встановити факт загибелі ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 при виконанні обов`язку військової служби 14.10.2014 року в районі села Сміле Слов`яносербського району Луганської області Укоаїни внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.

На рішення суду може бути подано апеляцію до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів після проголошення.

Якщо в судовому засіданні виготовлено вступну та резолютивну частину рішення строк на апеляційне оскарження рахувати з дати виготовлення повного судового рішення.

Повне судове рішення буде виготовлено 5 серпня 2019 року.

Суддя В.А.Воронюк

29.07.19