"12" червня 2019 р.
Ленінський районний суд м.Харкова
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 червня 2019р. Справа №642/3198/19 Провадження №2/642/1178/19
Суд у складі: Головуючого судді Секретаря Євтіфієв В.М.; Пшенична Т.М.;

За відсутності позивача ОСОБА_1 , представника позивача Літвінової О.Б., відсутності відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , сповіщених про день та час розгляду справи;

розглянув у відкритому судовому засіданні, справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання договору найму житла дійсним, стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звертаючись до суду, заявляє позовні вимоги до відповідача, а саме:

Визнати дійсним договір найму квартири АДРЕСА_1 укладеним між мною, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на невизначений термін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь мене, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) спричинену мені моральну шкоду у розмірі - 20 000 (двадцять тисяч) грн.

В мотивування позовних вимог позивач вказав, ОСОБА_1 разом зі своєю сім`єю, а саме чоловіком ОСОБА_5 , матір`ю ОСОБА_6 та дітьми ОСОБА_7 та ОСОБА_8 проживаємо в квартирі АДРЕСА_1 , що належить на праві власності гр. США ОСОБА_9 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією довіреності від 21.03.2019 р. № 640.

З відповідачем ми домовилися, що позивач разом із сім`єю, на правах наймача буду проживати в її квартирі на умовах плати за комунальні послуги в рахунок оренди на невизначений термін. Крім того, позивач з відповідачем обговорили те, що свою квартиру позивач виставила на продаж та після її реалізації буду придбавати квартиру у новобудові, де необхідно буде провести ремонт, на що відповідач повідомила, аби позивач не хвилювалася та, що ми зможемо проживати в її квартрирі тривалий час, а саме 2-3 роки, доки не владнаємо свої проблеми. Відповідач обіцяла по приїзду до Харкова укласти з позивачем договір найму квартири у письмовій формі. Таким чином, між сторонами було укладено договір найму квартири на невизначений строк з умовою сплати орендної плати у вигляді оплати комунальних послуг за квартиру. Тобто ми досягай згоди за всіма істотними умовами договору і виконували його.

Відповідач в лютому 2019 року приїхала до Харкова та висунула вимогу про звільнення квартири. З даного приводу вона прийшла в квартиру та влаштувала сварку в присутності моїх неповнолітніх дітей та мами, яка є особою похилого віку та має ряд захворювань, про що достеменно було відомо відповідачу.

20 квітня 2019 року в проміжок часу між 10.00 та 11.00 год., після від`їзду відповідача, до квартири відповідача, ОСОБА_10 з сім`єю проживаємо, без попередження заявилася представник відповідача, адвокат Петренко Оксана Василівна разом з дільничним інспектором, самостійно ключем відкрила двері та зайшла до квартири. На той час в квартирі була позивачка, діти та хвора мама. Представник відповідача почала вимагати аби ми звільнили квартиру та попередила, що у разі не згоди буде діяти «іншими способами».

Дані події супроводжувалися погрозами та сварками через, що негативно вплинули на психоемоційний стан позивачки, дітей та мами. Після візиту представника відповідача, при кожному відчиненні дверей до квартири діти починають нервувати та хвилюватися, що знову не відомі особи зможуть в будь-який час зайти до квартири.

З означених обставини, позивачка заявляє позовні вимоги

Представник відповідача у наданому відзиві вказав: ОСОБА_11 В.О. у позові посилається на те, що між нею та відповідачкою було укладено усний договір найму житла, ціною такого договору є оплата комунальних послуг, а строк - невизначений. Вважає, що наведені обставини доказуються: роздруківкою з «VіЬег» та копіями квитанціями про сплату за комунальні послуги.

З наведеною позовною заявою не погоджуємося в повному обсязі, вважаємо вимоги необгрунтованими та безпідставними з наступних підстав:

ОСОБА_12 є власником квартири АДРЕСА_1 . Квартира придбана у шлюбі, а тому іншим співвласником є чоловік ОСОБА_13 . Копія свідоцтва про шлюб додається, а оригінал у відповідачки.

Таким чином, квартира знаходиться у спільній власності двох осіб - ОСОБА_14 та ОСОБА_15

З 2004 року ОСОБА_16 з сім`єю постійно мешкає за кордоном в США.

У березні 2019 р. ОСОБА_16 приїхала до своєї квартири АДРЕСА_1 , а там мешкають невідомі їй люди: чоловік, жінка та двоє дітей.

Як ОСОБА_16 дізналась, після розмови з ними, вони є родичами сусідки - ОСОБА_17 ( АДРЕСА_3 ), якій ОСОБА_14 залишила ключі на випадок аварійних ситуацій, що не заперечує позивач у позові.

Чоловіка звати ОСОБА_5 , його дружину ОСОБА_18 , як вона зрозуміла з їх розмови.

ОСОБА_16 не надавала дозволу на зайняття її квартири, будь-яких договорів не укладала, ключі від квартири не передавала ОСОБА_1 чи ОСОБА_5

ОСОБА_1 разом із ОСОБА_5 самовільно без дозволу власників зайняли квартиру АДРЕСА_1 .

На своє прохання звільнити квартиру ОСОБА_16 почула відмову та нецензурну лайку, дружина цього чоловіка почала кидатися на неї з кулаками, але він її тримав.

Потім ОСОБА_16 виштовхали з квартири. Наразі попасти в квартиру не можливо, оскільки двері не відчиняють, а замки змінені.

Після цих подій ОСОБА_14 звернулась до Прокуратури Харківської області з відповідною заявою щодо протиправних дій з боку відповідачів.

Наведена обставина підтверджується заявою від 21.03.2019 р. Копія додається разом із квитанцією поштовою про відправлення, а оригінал знаходиться в Прокуратурі Харківської області.

На підставі заяви ОСОБА_14 було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000256 від 04.04.2019 р.

Копія Витягу з ЄРДР додається разом із супровідним листом з Прокуратури Харківської області від 09.04.2019 р. №04/2/2-174-19. Оригінал супровідного листа у мене знаходиться, а оригінал Витягу з ЄРДР в прокуратурі Харківської області.

25.03.2019р. представник в інтересах позивачки звернулась до Начальника ГУ НП в Х/О генерала поліції третього рангу ОСОБА_19 із скаргою на дії їх працівника ОСОБА_5 . Копія скарги додається, а оригінал в ГУ НА в Х/ ОСОБА_20 .

За результатом розгляду моєї скарги отримала відповідь, що звернення щодо можливих протиправних дій з боку оперуповноваженого ОПВ УКР ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_5 , яке зареєстровано в журналі Єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події ГУ НП в Х/о №458 від 04.04.2019 р., направлено до Директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого м. Полтава Тимошку В.В. Копія відповіді додається, а оригінал у мене знаходиться.

17.05.2019р. Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташованого м. Полтава внесло відомості до ЄРДР щодо протиправних дій з боку ОСОБА_5 за фактом самовільного заселення в квартирі. Копія супровідного листа та витягу ЄРДР.

Також надсилалися два листи з вимогою звільнити самовільно зайняту квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується листом та квитанцією про відправлення.

25.04.2019р. було подано позов про виселення ОСОБА_21 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , яка також діє в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_22 , ОСОБА_23 (справа № 643/6581/19, головуючий суддя Бородіна О.В.).

У зв`язку з наведеним позовом та для затягування часу позивачка подала свій позов.

Іншого житла ОСОБА_14 не має.

Відповідачі відмовляють виселитися з квартири ОСОБА_14 , чим порушують права власника на користування, володіння та розпорядження майном.

Будь-яких усних та письмових договорів ані Ягли ОСОБА_24 Д., а ні ОСОБА_25 не укладали. Твердження ОСОБА_1 « ОСОБА_16 обіцяла укласти договір найму на невизначений строк в письмовій формі» ми заперечуємо та спростовується заявами до правоохоронних органів. Позивачка не надала доказів законного вселення в квартиру, будь- які докази відсутні. Підтвердила в позові, що ключі від квартири АДРЕСА_4 отримала від своєї тітки ОСОБА_17 , а не від відповідачки.

Все вище наведене свідчить про відсутність будь-яких домовленостей між ОСОБА_26 та позивачкою і її родиною.

Щодо норм матеріального права:

Посилання позивача ОСОБА_1 на приписи ст. 810 ЦК України є невірним, оскільки договір найму жилого приміщення передбачає обов`язкову щомісячну плату за користування житлом, і це окрім комунальних платежів (сплата яких є обов`язком орендарів ст. 162 ЖК УРСР).

Відповідно до ст. 162 ЖК УРСР, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

ОСОБА_1 посилається на безоплатність проживання, що не підпадає під визначення договору найму житла, а тому не можна навіть припустити, що сторонами було досягнуто всіх істотних умов договору.

Відповідно до ст. 815 ЦК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму.

ОСОБА_1 у позові посилається на ту обставину, що начебто між нею та ОСОБА_14 був укладений договір про безстроковий договір найму житла, що не передбачено чинним законодавством України.

Відповідно до ст. 821 ЦК України, договір найму житла укладається на строк, встановлений договором.

Окрім цього, договором найму житла обов`язково повинні визначатися права та обов`язки сторін (ст. 158 ЖК УРСР, договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначати права і обов`язки наймодавця і наймача та інші умови найму.). Доказів щодо визначених прав та обов`язків позивачка до суду не надала.

Таким чином, спростовується твердження позивачки щодо узгодження всіх істотних умов договору.

Необхідно звернути увагу суду на ту обставину, що позивачем навіть не вказано дату укладення такого договору, на її думку.

Твердження ОСОБА_1 у позові, що нібито ОСОБА_14 просила позивачку підшукати квартиру їй для оренди взагалі є нонсенс, при наявності у власності відповідачки квартири, що заперечуємо та спростовується доказами по справі.

Заперечуємо обставини начебто спілкування по телефону ОСОБА_1 та ОСОБА_14 , як і начебто листування по «Вайбер». Надана роздруківка начебто листування по «Вайбер» не може бути визнана доказом, оскільки таку роздруківку ОСОБА_1 могла самостійно надрукувати, доказів належності номеру телефону НОМЕР_2 не надано, а ми таку належність заперечуємо.

Окрім того, з роздруківки не відомо хто з ким спілкувався, мається тільки номер невідомого телефону та слово (ім`я) на іноземній мові, яке не має перекладу.

Жодного ремонту в квартирі не здійснено, це спростовується тим, що жодних доказів ремонту позивачка не надала.

Також необхідно зазначити, що навіть якби обставини, на які посилається позивач, існували, то він не може бути дійсним, оскільки квартира знаходиться у власності двох осіб, а тому для укладання договору найму житла необхідно обов`язково отримати згоду обох власників, що не має місця по справі.

У випадку задоволення позову ОСОБА_1 будуть порушені права власності (користування, володіння, розпорядження) ОСОБА_16 і ОСОБА_15 , оскільки останні фактично будуть позбавлені прав на квартиру на невизначений строк та безкоштовно.

Дії позивачки обурливі з урахуванням самовільного заселення, проживання там, і у зв`язку з відмовою виселитися на законну вимогу власника квартири.

Дослідивши докази матеріалів справи, суд встановив наступні факти та обставини:

Вимогами статті 12 ч.3 ЦПК України визначено: Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

ОСОБА_12 є власником квартири АДРЕСА_1 . Квартира придбана у шлюбі, а тому іншим співвласником є чоловік ОСОБА_13 . Вказані обставини підтверджені копією вказаного договору та копією свідоцтва про шлюб.

Таким чином, квартира знаходиться у спільній власності двох осіб - ОСОБА_14 та ОСОБА_15

З 2004 року ОСОБА_16 з сім`єю постійно мешкає за кордоном в США. Вказані обставини визнає позивачка.

Позивачка на теперішній час разом з родиною проживає у квартири АДРЕСА_1 .

На твердження відповідачки ОСОБА_1 разом із ОСОБА_5 самовільно без дозволу власників зайняли квартиру АДРЕСА_1 .

На вимогу відповідачки звільнити квартиру ОСОБА_16 почула відмову.

Відповідачка звернулась до Прокуратури Харківської області з відповідною заявою щодо протиправних дій з боку позивачки.

Наведена обставина підтверджується заявою від 21.03.2019 р.

На підставі заяви ОСОБА_14 було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000256 від 04.04.2019 р., що свідчит копія Витягу з ЄРДР.

Дослідивши та оцінив в сукупності докази матеріалів справи, суд вважає:

За змістом статті 158 ЖК України визначено:

Наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення.

Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначати права і обов`язки наймодавця і наймача та інші умови найму.

Суд вважає, що правова позиція позивача, щодо укладення договору найму житла є необґрунтованою, т.я позивач повинен був діяти на підставі вимог статті 158 ЖК України, а саме укласти договір найму житла в письмової форми та провести його реєстрацію у виконавчому комітеті місцевої ради народних депутатів.

Згідно ст. 218 ЦК України, недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків.

Якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним.

Надані докази позивачкою, щодо листування в ОСОБА_27 , суд вважає, що за змістом вказане листування не підтверджує обставини укладення договору найму житла яке належить особі на праві приватної власності. Крім того, позивачем суду не доведено, що акаунт з яким відбувалось листування належить відповідачки.

Також, судом встановлено, що квартира яка на думку позивачки є предметом договору найму, є спільним майном відповідачки придбане під час шлюбу, а за таких обставин, найм житла повинен відбуватись з усіма власниками житла. Але позивачка ці обставини не спростовує та не доказує, що найм був укладених з усіма власниками. Проте, позивачка півд. Час звернення до суду та розгляду справи не вирішує участі в справі всіх осіб права та обов`язки яких торкається рішення по справі.

Вирішуючи вимоги, щодо відшкодування моральної шкоди, позивач на підстави заявлених вимог посилається:

ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода, яка відшкодовується винною особою, може полягати:

- у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

- у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідності до ч.І ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Враховуючи заявлені позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, згідно вимог ст..23 ЦК України моральна шкода відшкодовується противоправними діями особи. Отже, позивачем суду не доведено наявності противоправних дій відповідача. Проте, суд вважає, що противоправні дій в частині проживання в житлі без належних підстав наявні безпосередньо у позивачки, а за таких обставини позовні вимоги в даної частині задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.11, 15, 62, 81, 169, 203, 213, 215, 223. 226, 263, 265, 282-284, 289, ЦПК України,

У Х В А Л И В:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання договору найму житла дійсним, стягнення моральної шкоди, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , судові витрати у сумі 768,40грн.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі Апеляційна скарга на рішення суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Харківського Апеляційного суду..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: В.М.Євтіфієв