Сквирський районний суд Київської області
Провадження № 6/376/15/2019
У Х В А Л А

"11" липня 2019 р. Сквирський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Коваленка О.М.,

при секретарі Ткаченко Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сквира Київської області подання головного державного виконавця Сквирського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Поляруш Алли Миколаївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа, -

В С Т А Н О В И В:

До Сквирського районного суду Київської області надійшло вищевказане подання.

В обгрунування подання головний держаний виконавець Поляруш ОСОБА_1 .М. зазначила, що на виконанні у Сквирському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області знаходиться виконавче провадження № 529 01 706 з виконання виконавчого листа № 757/22811/14-ц виданого 15.09.2014 року про стягнення солідарно з ОСОБА_2 на користь КС «Центр фінансових послуг» борг в сумі 131 427, 04 грн..

За вказаним рішенням боржником є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

15.11.2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження. Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь-яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження».

Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно інформації наданої на запити (09.04.2019 року, 29.01.2019 року, повідомлення УПФУ та ДФС) боржник доходів не отримує.

Згідно Інформаційної довідки № 87205965 з ДРРПНМ за боржником зареєстроване нерухоме майно: 1/5 частини квартири АДРЕСА_1 та 1/4 частина квартири АДРЕСА_2 , на яке накладено арешт. Державним виконацем описано та передано на реалізацію 1/4 частина квартири АДРЕСА_2 , однак майно не реалізовано (протокол № 384227 ДП СЕТАМ). Відповідно до повідомлення ТСЦ №3249, також за боржником зареєстровані транспортні засоби ВАЗ 2101 1980 р.в. та ВАЗ 21112, 2007 р.в., на які накладено арешт та оголошено в розшук. Рішенням Сквирського районного суду №376/2498/17 знято арешт з автомобіля ВАЗ 21112, 2007 р.в.

Виконавцем 03.02.2017р. на адресу боржника надсилались виклики, щодо явки до виконавця для надання пояснень, щодо причин невиконання рішення суду, однак ОСОБА_2 на виклики не з`явилася, про причини неявки не повідомила виконавця.

Вжитими виконавцем заходами встановлено, що боржнику належить майно на праві власності, однак ОСОБА_2 рішення не виконує.

На запит виконавця Державною прикордонною службою України листом від 25.04.2019 року повідомлено про те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , неодноразово перетинала державний кордон України.

В зв`язку з вищевикладеним старший державний виконавець Сквирського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київської області Шимчук Л.В. звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 без вилучення паспортного документа та просить суд: тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 до виконання зобов`язань покладених на неї згідно виконавчого листа № 757/22811/14-ц виданого 15.09.2014 року про стягнення солідарно з ОСОБА_2 на користь КС «Центр фінансових послуг» борг в сумі 131 427, 04 грн..

Державний виконавець в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується розпискою про отримання повістки суду.

Представник стягувача ТОВ «Сучасний Факторинг» в судове засідання на виклик суду не з`явився, про час та місце розгляду повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням.

Боржник ОСОБА_2 в судове засідання також не з`явилася. До канцелярії суду 11.07.2019 року надійшло заперечення ОСОБА_2 на подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон без вилучення паспортного документу, в якому вона вказала, що не погоджується з поданням Головного державного виконавця, тому що викладені обставини в поданні не відповідають дійсності, оскільки з неї ОСОБА_2 та з ОСОБА_3 , проводяться стягнення по погашенню вищевказаного боргу, що підтверджується довідкою ТОВ «Сквиратекс» №16 від 13.05.2019 року. Крім того, по мірі фінансової можливості вона сплачує борг, що підтверджується квитанціями.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно зі ч.4 ст. 441ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного, або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Суд, дослідивши подання та додатки до нього, з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи приходить до висновку, що подання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у державного виконавця Сквирського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київської області Поляруш А.М. перебуває виконавче провадження № 52901706 з виконання виконавчого листа № 757/22811/14-ц виданого 15.09.2014 року про стягнення солідарно з ОСОБА_2 на користь КС «Центр фінансових послуг» борг в сумі 131 427, 04 грн. (а.с.6).

Державним виконавцем було направлено виклики ОСОБА_2 , що підтверджується копією виклику від 09.02.2017 року та копією поштового повідомлення (а.с.7,8).

Згідно Інформаційної довідки № 87205965 з ДРРПНМ за боржником зареєстроване нерухоме майно: 1/5 частини квартири АДРЕСА_1 та 1/4 частина квартири АДРЕСА_2 , (а.с.10,11) на яке накладено арешт. Державним виконацем описано та передано на реалізацію 1/4 частина квартири АДРЕСА_2 (а.с.17,18,19), однак майно не реалізовано, що підтверджується копією протоколу № 384227 ДП СЕТАМ (а.с.20). Відповідно до копії повідомлення ТСЦ №3249, також за боржником зареєстровані транспортні засоби ВАЗ 2101 1980 р.в. та ВАЗ 21112, 2007 р.в. (а.с.9), на які накладено арешт та оголошено в розшук (а.с.15), що вказує на те, що боржник ОСОБА_2 не ухиляється від виконання своїх обов`язків.

Рішенням Сквирського районного суду Київської області №376/2498/17 знято арешт з автомобіля ВАЗ 21112, 2007 р.в. (а.с.12-14).

З матеріалів справи, також вбачається, що ОСОБА_2 виконує рішення суду 757/22811/14-ц, що підтверджується копіями квитанцій про сплату боргу (а.с.41), що ще раз підтверджує, те що ОСОБА_2 не ухиляється від виконання рішення суду.

Одже, в матеріалах подання відсутні будь-які об`єктивні, беззаперечні докази на підтвердження того, що боржник, ОСОБА_2 ухиляється від виконання свого зобов`язання, або вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють його виконання.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п.18 ч.3 ст.11 Закону, державний виконавець уповноважений у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.

На думку суду особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Ч.1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави

Відповідно до ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

Положеннями ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України" встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання - до виконання зобов`язань або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, або він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань. В такому випадку громадянин зобов`язаний здати свій паспорт на збереження до органу внутрішніх справ за місцем проживання у місячний термін після виникнення таких обставин.

П. 8 ст. 19 Закону України "Про державну прикордонну службу України" встановлено, що на державну прикордонну службу відповідно до визначених законом завдань покладається, зокрема запобігання та недопущення в`їзду в Україну або виїзду з України осіб, яким згідно з законодавством не дозволяється в`їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України.

Таким чином, розглядаючи подання, суд приходить до висновку про те, що діючим законодавством України передбачено обмеження у тимчасовому виїзді громадян України за кордон у разі ухилення такою особою від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань, що обмеження здійснюється шляхом тимчасової відмови у видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон, або тимчасово відмовлено у виїзді за кордон громадянину, який має паспорт громадянина України для виїзду за кордон, зазначений паспорт може бути тимчасово вилучений.

Статтею 33 Конституції України гарантовано кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку , запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

У справі Гочев проти Болгарії ( Gochev v. Bulgaria від 26.11.2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, та має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

З огляду на те, що судом не встановлено ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань, суд приходить до висновку, що підстав для встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України не має.

На підставі викладеного та керуючись ст. 2,4,5,76,81,258-260, 353, 354,441 ЦПК України, ст. ст. 11,18 Закону України "Про виконавче провадження", ст. 33 Конституції України, ст. 19 Закону України "Про державну прикордонну службу України" , ст. 6 "Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України" суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання Гголовного державного виконавця Сквирського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Поляруш Алли Миколаївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа - відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвали суду може бути подано протягом п`ятнадцяти днів після її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: О. М. Коваленко