Провадження № 2/344/1876/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Шамотайла О.В.

секретаря Устинської Н.С..,

з участю представника позивача ОСОБА_1 , Ілляшенко ОСОБА_2 В., представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4 , треті особи ОСОБА_5 , Перша Івано-Франківська державна нотаріальна контора про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 , треті особи ОСОБА_5 , Перша Івано-Франківська державна нотаріальна контора про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: земельну ділянку площею 0,1515 га, що призначена для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 проведення прилюдних торгів.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 29.03.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк Аваль») та гр. ОСОБА_5 було укладено Кредитний договір №014/0005/82/73070 за яким банк надав позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 20000,00 дол. США строком до 28.03.2017 року, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 13,750% річних та сплатити комісії за умовами договору.

Станом на 02.08.2018 року заборгованість позичальника за розрахунками банку складає 64076,12 дол. США, з яких 7088,63 дол. США заборгованість за кредитом та 4852,27 дол. США заборгованість за відсотками, а також 1405676,58 грн. пені.

В забезпечення виконання умов вказаного вище кредитного договору між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк Аваль») та гр. ОСОБА_6 було укладено договір іпотеки від 29.03.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Пітеляк С.В. за реєстровим номером 845, за умовами якого виконання кредитного договору забезпечується нерухомим майном, а саме:

- земельною ділянкою площею 0,1515 га, що призначена для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 та на праві приватної власності належить іпотекодавцю.

В позові позивач також зазначає, що в ході проведення претензійно-позовної роботи по боржнику банку стало відомо, що іпотекодавець помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За таких обставин банк прохає про звернення стягнення на предмет іпотеки нерухоме майно із дружини ОСОБА_6 - ОСОБА_4 .

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити, а надалі в судове засідання не прибули, причини неявки суду не повідомили. Натомість подали клопотання про заміну неналежного відповідача, яке з урахуванням положень ст. ст. 51, 182, 197, 209, 222 ЦПК України суд залишає без розгляду.

Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову, правом надання письмового відзиву не скористався, надалі подав заяву про подальший розгляд справи без його участі.

Представник третьої особи ОСОБА_5 ОСОБА_7 В.Т. подав суду письмові пояснення в яких вказав, що останній платіж по кредиту він вчинив 20.05.2014 року, з 07.11.2015 року по 2018 рік заборгованість по кредиту ним не сплачувалася, також зауважив на необґрунтованість нарахованої банком пені, вказав, що банком подано позов до неналежного відповідача, так як ОСОБА_4 після смерті чоловіка подала в нотконтору заяву про відмову від прийняття спадщини, просив відмовити у задоволенні позову. В судове засідання, будучи належним чином повідомленим про дату час та місце судовго розгляду не являлись, причину неявки суд не повідомили.

Представник Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори в судове засідання, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду не з`явився, подав заяву про розгляд справи без участі представника.

При цьому суд констатує, що з урахуванням того, що сторони брали участь у судових засіданнях, висловлювали свою позицію з приводу даного спору по суті і надавали свої пояснення, позивач будучи повідомленим про дату, час та місце судового розгляду про причини своєї неявки не повідомив і в засідання не прибув, відповідач подав заяву про подальший розгляд справи без його участі, то суд вважає за можливе ухвалити рішення по суті спору, що узгоджується із положеннями ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, де вказано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Суд роз`яснював сторонам їх права та обов`язки, а також наслідки їх невиконання і постановляє судове рішення на підставі тих доказів, що були надані сторонами.

Заслухавши сторін, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору, забезпеченого іпотекою, внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту.

29.03.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк Аваль») та гр. ОСОБА_5 було укладено Кредитний договір №014/0005/82/73070 за яким банк надав позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 20000,00 дол. США строком до 28.03.2017 року, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 13,750% річних та сплатити комісії за умовами договору. (а.с. 10-11).

З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за кредитним договором між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк Аваль») та гр. ОСОБА_6 було укладено договір іпотеки від 29.03.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Пітеляк С.В. за реєстровим номером 845, за умовами якого виконання кредитного договору забезпечується нерухомим майном, а саме:

земельною ділянкою площею 0,1515 га, що призначена для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 та на праві приватної власності належить іпотекодавцю (а.с. 15-17).

Заборгованість ОСОБА_5 за кредитним договором №014/0005/82/73070 від 29 березня 2007 року за період з 29.03.2007 року по 02.08.2018 року становить 64076,12 дол. США, з яких 7088,63 дол. США заборгованість за кредитом та 4852,27 дол. США заборгованість за відсотками, а також 1405676,58 грн. пені (а.с.7-9).

За змістом ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

В силу дії ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у встановлений договором строк.

Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов`язання, за змістом якої у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка.

В матеріалах справи відсутні вимоги до боржника чи майнового поручителя про порушення забезпеченого іпотекою зобов`язання, а за позовної заяви вбачається, що банком такі заходи не вживалися.

Відповідно до ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобовязанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобовязання (ст. 7 Закону України «Про іпотеку»).

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», якою визначено що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Статтею 589 ЦК України встановлено, що у разі невиконання зобовязання забезпеченого заставою, заставодержатель (іпотекодержатель) набуває право звернення стягнення на предмет застави (іпотеки). За рахунок предмета застави, іпотеки він має право задовольнити в повному обсязі свої вимоги з урахуванням сплати відсотків, неустойки, збитків та іншого.

Відповідно до положень ст.ст. 16, 20 ЦК України передбачено право особи захистити своє порушене право шляхом звернення до суду. При цьому право на захист особа здійснює на свій розсуд. В даному випадку позивач просить про захист його порушеного права шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини. На які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В той же час, з матеріалів справи не вбачається, а позивач не конкретизує, коли йому стало відомо про смерть іпотекодавця, обмежившись у позовній заяві лише фразою, що такий факт став відомий позивачу в ході претензійно-позової роботи.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи позов подано до неналежного відповідача, оскільки ОСОБА_4 згідно до довідки Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори №3682/02-14 від 26.11.2018 року подала в нотаріальну контору заяву про відмову від спадщини (а.с. 55).

Позивач не скористався своїм правом, передбаченим ст. 51 ЦПК України щодо залучення співвідповідача чи заміни неналежного відповідача на іншого відповідача, хоча підтверджуючі цей факт документи долучені до матеріалів справи до початку розгляду судом справи по суті. Таке клопотання подано суду лише після пояснень сторін, наданих під час розгляду справи по суті.

За загальним процесуальним правилом суд має сприяти залученню до розгляду справи всіх осіб, прав та інтересів яких стосується виниклий спір. Захист своїх прав та інтересів ці особи реалізують за допомогою широких процесуальних прав і гарантій. Натомість незалучення кого-небудь з них до розгляду справи, як і залучення в неналежному статусі позбавляє їх цієї можливості.

Пленум Верховного Суду України у п.8 постанови від 12 червня 2009р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснив, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК України. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. ЦПК не передбачає можливості заміни позивача за ініціативою суду .

Враховуючи те, що позивач пред`явив позов до неналежного відповідача, а клопотання про його заміну в передбачені ЦПК України строки не заявляв і не подавав, а заявив таке клопотання вже після початку розгляду судом справи по суті і надання пояснення сторонами, обґрунтування, що позивач не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача в клопотанні не довів і не вказав, а відтак у суду відсутні підстави вважати, що позивач не знав та не міг знати до подання позову у справі про залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Натомість з матеріалів справи вбачається (а.с. 55), що ще до початку розгляду судом справи по суті такі докази були долучені до матеріалів справи і позивач міг і повинен був бути обізнаний з цими обставинами, а тому суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 16, 20, 527 ч.1, 530, 589, 590, 612, 1054 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 7, 33, 39 Закону України «Про іпотеку», керуючись ст. ст. 12, 13, 141, 247, 259, 263, 265, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні вимог позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Шамотайло О.В.