ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2019 року

м. Харків

Справа № 643/12447/18

Провадження № 22-ц/818/2180/19

Категорія: договірні

Харківський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача: Кіся П.В.,

суддів: Хорошевського О.М., Яцини В.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Харкові справуапеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА»

на рішення Московського районного суду м.Харкова від 07 лютого 2019 року у складі судді Горбунової Я.М.,

у цивільній справі № 643/12447/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за договором про надання кредиту,-

встановив:

04.08.2018 року ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» звернулося до суду з позовом в якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 72777,08грн.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» посилалось на те, що відповідно до умов договору №500272231 від 25.04.2012 року, укладеного між відповідачем та ПАТ «Альфа-Банк», ОСОБА_1 отримав кредит на принципах поворотності, платності, строковості, у розмірі 49 999 грн. з кінцевим строком погашення до 27.04.2015 року.

Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором банк виконав своєчасно і повністю, надавши відповідачу кредитні ресурси. Відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання. ПАТ «Альфа-Банк» у зв`язку з простроченням повернення чергової частини кредиту вимагав дострокового повернення кредитних коштів, що залишилися, та сплати процентів.

23.12.2013 між позивачем та ПАТ «Альфа-Банк» було укладено договір факторингу №2013-1, відповідно до умов якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило на користь позивача своє право вимоги за вказаним кредитним договором. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором №500272231 від 25.04.2012 станом на 23.12.2013 відповідач має заборгованість у розмірі 72777,08грн., яка складається з наступного: 66577,08грн. - прострочена заборгованість по кредиту; 6200,00грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом.

Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 07 лютого 2019 року у задоволені вищевказаного позову відмовлено за недоведеністю обставин, на які ТОВ «Росвен інвест» посилалося як на підставу своїх вимог.

В апеляційній скарзі ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА»просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю, вважаючи рішення суду незаконним, необґрунтованим та прийнятим з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА»зазначає, що підставою відмови у задоволенні позову, як зазначено в рішенні суду першої інстанції, слугує відсутність належних та допустимих доказів наявності у позивача права вимоги сплати кредитної заборгованості та доведеності розміру заборгованості.

Однак, в матеріалах справи, які були додані до позовної заяви, знаходиться розписка про отримання платіжної картки, на яку і були зараховані кредитні кошти, за підписом відповідача. TOB «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» при поданні позовної заяви до суду першої інстанції надало Витяг Додатку № 1-1, а саме з Реєстру передачі Прав Вимоги до Договору факторингу № 2013-1 від 23.12.2013 року, укладеного між ПАТ «Альфа Банк» та TOB «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», стосовно зобов`язань відповідача. Зазначений електронний носій відповідає паперовому, TOB «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» на момент подання заяви до суду надало Витяг зроблений з електронного носія Додатку № 1-1 до Договору, а саме з Реєстру передачі Прав Вимоги до Договору факторингу № 2013-Івід 23.12.2013 року, укладеного між ПАТ «Альфа Банк» та TOB «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», стосовно зобов`язань Відповідача.

У Додатку № 1-1 до договору факторингу, що знаходиться на електронному носію, зазначено точну суму заборгованості - 72 777,08 гривень, яка складається з: заборгованості по тілу кредиту, у розмірі 66 577,08грн та 6 200,00 грн штрафу.

Суд першої інстанції визнав надані матеріали справи, як такі, що не доводять факт наявності у позивача права вимоги кредитних коштів від відповідача.

Стосовно Додатку № 1-1 до Договору факторингу № 2013-1 TOB «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» зазначає, що Договір факторингу № 2013-1 від 23.12.2013 року та Додаток № 1-1, а саме Реєстр передачі Прав Вимоги до Договору факторингу № 2013-1 від 23.12.2013 року, укладеного між ПАТ «Альфа Банк» та TOB «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» знаходиться на паперовому та електронному носіях і має великий об`єм. У зв`язку з чим, TOB «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» не має можливості надати завірену належним чином копію Додатку № 1-1 до Договору факторингу № 2013-1 від 23.12.2013 року в повному обсязі. На момент подання заяви до суду надано завірену належним чином копію Договору факторингу № 2013-1 від 23.12.2013 року.

Також суд першої інстанції вказував, що позивачем не надані первинні бухгалтерські документи, які були складені під час здійснення господарської операції, або ж одразу після її закінчення. Проте до матеріалів справи було надано засвідчену відповідним чином копію договору факторингу №2013-1, згідно пункту 5.1.5 якого, Банк передав Позивачу оригінали кредитних договорів а також документи до них, які містяться у Кредитних Досьє.

Згідно з пунктом 1.1 Договору Факторингу «під Кредитним Досьє розуміється: сукупність документів, що стосуються отримання Боржником кредиту та знаходяться у Банку. Кредитні Досьє щодо кожного Боржника включають оригінали Кредитних договорів з усіма додатками до них, а також копії паспорту, довідки про ідентифікаційний номер Боржника . Кредитні Досьє щодо окремих Боржників можуть також включати: анкети на відкриття взаємовідносин з Банком, заяви про надання кредиту, документи, що підтверджують дохід Боржника ». Отже, відповідно до умов договору факторингу № 2013-1, укладеного між Банком та Позивачем, первинні бухгалтерські документи не підлягали передачі позивачеві.

Усі вищенаведені документи, які передав Банк Позивачеві по кредитній заборгованості відповідача були долучені до матеріалів позовної заяви. Проте суд першої інстанції, дослідивши надані матеріали, відмовив у задоволенні позову, посилаючись на недостатність доказової бази.

Крім того, вказує апелянт, відповідно до п. 6 ч.2 ст. 356 ЦПК України TOB «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» вважає за необхідне подати на розгляд апеляційного суду матеріали, які є додатковим доказом дійсності права вимоги про стягнення грошових коштів за кредитним договором № 500272231 з Відповідача (Витяг з Додатку №1-1 до договору факторингу № 2013-1 від 23.12.2013 року) та докази невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором про надання кредиту - розрахунок заборгованості за період від 22.07.2011 року по 23.12.2013 року, а також Виписки з особового рахунку оформленого у ПАТ «Альфа Банк» на ім`я відповідача відповідно до умов кредитного договору № 500272231, які були надані первісним кредитором ПАТ «Альфа Банк». Дані докази свідчать про те, що розрахунок заборгованості, який додається до апеляційної скарги вказує на те, що відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов кредитного договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості.

На момент укладання договору факторингу між ПАТ «Альфа Банк» та TOB «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» від 23.12.2013 року про відступлення права вимоги за кредитним договором № 500272231, заборгованість склала: 72 777,08 гривень.

ОСОБА_1 відзив на апеляційну скаргу не подав.

Суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. ст. 7, 19, 274, 368, 369 ЦПК України, зважуючи на відсутність обґрунтованих клопотань про наявність підстав для зміни встановленого ухвалою суду порядку апеляційного перегляду справи, розглядає справу за апеляційною скаргою в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставин справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, а учасниками не заперечується та обставина, що 25.04.2012 року між відповідачем ОСОБА_1 і ПАТ «Альфа-банк» було укладено договір №500272231 за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит на принципах поворотності, платності, строковості, у розмірі 49 999 грн. з кінцевим строком погашення до 27.04.2015 року.

Жодного доказу про стан фактичного виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору позивачем до суду не надано.

Разом з тим, звертаючись до суду із позовом лише у серпні 2018 року, ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» вказало, що зазначена в позовній заяві заборгованість ОСОБА_1 перед кредитором виникла і вже існувала станом на 23.12.2013 року, тобто майже за 5 (п`ять) років до того, як товариство, начебто, набуло права вимоги за кредитним договором і звернулося до суду з позовом.

При цьому представник позивача Реутов М.П. як в позовній заяві так і в клопотанні від 30.01.2019 року, поданому у відповідь на виклик його в судове засідання для участі у розгляді справи, просив розглядати позовну заяву без участі представника.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем не доведено факт наявності в нього права вимоги до відповідача за договором №500272231 від 25.04.2012, та наявності у відповідача заборгованості перед ПАТ «Альфа-Банк» за вказаним договором. Вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору є не обґрунтованими, не доведеними і такими, що не підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується за таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно із частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положеннями статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно із статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16 (провадження № 12-97гс18), договір факторингу є правочином, який характеризується тим, що: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватись у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені у статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

В обґрунтування позовних вимог ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» надало копію кредитного договору №500272231 від 25.04.2012 укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 49999,00грн., зі сплатою процентної ставки за користування кредитом у розмірі 25,00%, шляхом безготівкового перерахування на рахунок позичальника. (а.с. 37)

ОСОБА_1 отримав платіжну картку у непошкодженому стані та запечатаний конверт з ПІН-кодом, що підтверджується копією підписаної відповідачем розписки (а.с. 41)

Згідно з положеннями пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» надало Договір факторингу №2013-1 від 23 грудня 2013 року відповідно до якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило позивачу право вимоги до боржників, перелік яких міститься в Додатку №1-1 до Договору на умовах вказаних Основними Договорами, за виключенням прав нарахування відсотків, комісій, неустойки, що передбачені умовами Основних Договорів. (а.с.5-14)

Відповідно до п.2.1 Договору факторингу, ПАТ «Альфа-Банк» передало позивачу Право Вимоги до Боржників за договорами, перелік, яких міститься в додатку №1-1 до Договору. Згідно з п.1.1 Договору факторингу реєстр боржників - погоджена сторонами форма реєстру боржників з переліком їх особистих даних, розмірів грошових зобов`язань кожного з боржників, а також іншої інформації, форма реєстру боржників наведена в Додатку №1-1 до цього Договору.

Отже, Договором факторингу передбачено, що Додаток №1-1 до Договору містить інформацію, зокрема, про розмір грошових зобов`язань кожного з боржників з переліком їх особистих даних.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з наданих позивачем доказів неможливо встановити юридичний зв`язок витягу з реєстру передачі прав вимоги до Договору факторингу №2013-1 від 23.12.2013 (а.с. 15) з реєстром боржників, який наведений в Додатку №1-1 до Договору факторингу, який був би належним доказом наявності в позивача права вимоги до відповідача за договором №500272231 від 25.04.2012, укладеним між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачем.

Згідно із ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При апеляційному розгляді вказаної цивільної справи колегія суддів приймає до уваги положення частин 1 та 2 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до яких суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд першої інстанції зазначав, що окрім витягу з реєстру передачі прав вимоги до Договору факторингу №2013-1 від 23.12.2013 (а.с. 15) позивачем не надано будь-якого належного та допустимого доказу на підтвердження факту наявності у позивача права вимоги до відповідача за кредитним договором №500272231 від 25.04.2012 та на підтвердження факту наявності у відповідача заборгованості перед ПАТ «Альфа-Банк» в розмірі, який позивач вказав в своїй позовній заяві.

Відповідно до положень ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 356 ЦПК України, в апеляційній скарзі мають бути зазначені нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.

Згідно з ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що, оскільки позивач, діючи в межах своїх повноважень, процесуальних прав та обов`язків, належним чином не обґрунтував вимоги позовної заяви, не надавши належних та допустимих доказів на підтвердження викладених в ній обставин, то місцевий суд правомірно відмовив в задоволенні даного позову.

Долучені до апеляційної скарги копія Додатку 1-1 до Договору Факторингу 2013-1 від 23.12.2013 року, розрахунок заборгованості та виписка по особовому рахунку з 25.04.2012 року по 23.12.2013 рік, колегія суддів до уваги не приймає та не розглядає в передбаченому законом порядку, з урахуванням вимог ч.3 ст.367 ЦПК України, оскільки ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА»не обґрунтовано на підставі належних та допустимих доказів неможливість надання вказаного додатку до договору факторингу та сформованого розрахунку заборгованості, як докази на підтвердження правомірності позовних вимог, безпосередньо до суду першої інстанції, в передбаченому процесуальним законом порядку.

Засади змагальності у цивільному судочинстві та обов`язок позивача доводити обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, шляхом подання до суду першої інстанції в установленому порядку і строки, не скасовані і обов`язкові для учасників процесу і суду. (п.4 ч.3 ст.2, статті 12, 81, 83 ЦПК).

Посилання в апеляційній скарзі на те, що районний суд безпідставно не взяв до уваги витяг з Реєстру передачі Прав Вимоги до Договору факторингу № 2013-1 від 23.12.2013 року, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», яким підтверджено факт переходу права грошової вимоги по кредитному договору № 500272231 від 25.04.2012 року, колегія суддів вважає безпідставним, оскілки із зазначеного витягу не вбачається за який саме кредитний договір нарахована заборгованість.

Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції, який при вирішенні справи виходив з того, що належним та допустимим доказом на підтвердження дійсної наявності у позивача права вимоги до ОСОБА_1 по кредитному договору 500272231 від 25.04.2012 року є саме відповідний договір про перехід такого права з додатками до нього, насамперед, Реєстром Боржників.

Суд, зважаючи на засади змагальності, не уповноважений за законом, принаймні в цій категорії справ, за своєю ініціативою просити позивача чи його представника надавати докази, відсутність яких унеможливлює задоволення позову.

ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» не належить до категорії учасників цивільного судочинства, які у зв`язку зі скрутним майновим станом та вадами фізичного стану потребують надання безоплатної первинної правової допомоги та безоплатної вторинної правової допомоги у відповідності до положень Закону України «Про безоплатну правову допомогу».

Оскільки суд першої інстанції розглянув справу і постановив судове рішення у відповідності із законом, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги і залишає рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду м.Харкова від 07 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише за наявності підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 10 червня 2019 року.

Головуючий: П.В. Кісь

Судді : О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина