Справа № 201/5852/19
Провадження № 2/201/2466/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2019р. суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська - Ткаченко Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) в приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (треті особи - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., приватний виконавець Виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозов О.М.) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И Л А :

21.05.2019р. ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до АТ КБ "ПриватБанк" (треті особи - приватний нотаріус ДМНО Бондар І.М., приватний виконавець Виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозов О.М.) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (а.с. №3-6).

Разом з позовною заявою, позивачка надала суду заяву про витребування доказів, а саме, витребувати у приватного нотаріуса ДМНО Бондар ІМ. усі копії документів надані АТ КБ "ПриватБанк" для вчинення виконавчого напису від 14.09.2018р. за реєстровим №1382 (а.с. №7-8)

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 27.05.2019р. було відкрито провадження по справі та відповідно до положень ч.2,3 ст. 274, ч.5 ст.279 ЦПК України призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. Крім того, цією ж ухвалою витребувано у приватного нотаріуса ДМНО Бондар І.М. належним чином засвідчені документи, надані АТ КБ "ПриватБанк" для вчинення виконавчого напису від 14.09.2018р. зареєстровано в реєстрі за № 1382 (а.с. №22).

В обґрунтування позовних вимог, позивачка в позовній заяві посилалася на те, що у травні 2019р. їй стало відомо про те, що 13.11.2018р. приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозовим О.М. було відкрито виконавче провадження №57674011 про примусове виконання виконавчого напису приватного нотаріуса ДМНО Бондар І.М. вчиненого 14.09.2018р., яким запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно боржника, а саме: квартиру АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . За рахунок одержаних коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, запропоновано задовольнити вимоги АТ КБ "ПриватБанк" у розмірі: заборгованість за кредитом 225977,35 грн; заборгованість за відсотками 351607,80 грн; пеня 876276,69 грн; витрати пов`язані із вчиненням виконавчого напису нотаріуса 3500 грн., а загалом 1457361,84 грн. Позивачка зазначає, що виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинений з порушенням ст.ст. 87,88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та в обґрунтування своїх доводів посилалася на те, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус не пересвідчився, що стягувач звернувся з заявою про вчинення виконавчого напису після спливу трьох років з дня виникнення вимоги, враховуючи що у виконавчому написі зазначено, що строк, за який здійснено стягнення становить більше 10 років. Виконавчий напис нотаріусом було вчинено лише на підставі розрахунку заборгованості за період з 17.12.2007р. по 17.07.2018р. (включно), проте цей розрахунок не є документом, який підтверджує безспірність вимог банку. При вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримав від стягувача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, тощо), тому не має підстави вважати, що розмір заборгованості зазначений у виконавчому написі, є безспірним. Крім того, стягувач не повідомляв позивачку про наявність заборгованості, документом, що підтверджував би такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Позивачка не отримувала від банку вимогу про усунення порушення. На підставі викладеного ОСОБА_1 просила визнати виконавчий напис приватного нотаріуса ДМНО Бондар І.М. вчиненого 14.09.2018р. зареєстровано в реєстрі №1382 таким, що не підлягає виконанню, судові витрати покласти на відповідача.

На виконання ухвали судді Ткаченко Н.В. від 27.05.2019р. від приватного нотаріуса ДМНО Бондар І.М. 18.06.2019р. до суду надійшли засвідчені копії документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис (а.с. № 29-66).

12.07.2019р. від відповідача надійшов відзив на позов, в якому представник АТ КБ "ПриватБанк" - Юзіков Г.С. (діє на підставі довіреності від 09.11.2018р. - а.с. №74) виклав свої заперечення щодо спору зазначивши про те, що виконавчий напис було вчинено у відповідності до вимог законодавства, банком були надані усі необхідні документи згідно з Переліком документів затвердженим КМУ, які підтверджують наявність правовідносин між кредитором та боржником, а також документи, які підтверджують заборгованість. Крім того, відповідно до п.2.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, позивачці було направлено письмову вимогу по усунення порушення за договором, яка залишена без задоволення. Також послався, що в обґрунтування доводів щодо спірності суми заборгованості, позивачкою не надано жодних розрахунків, які б підтверджували спірність оспорюваного виконавчого напису. Під час вчинення виконавчого напису нотаріус не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Зазначив, що строки передбачені ст.88 Закону України "Про нотаріат", за своєю природою, не є позовною давність, вчинення виконавчого напису та є позасудовим способом захисту цивільних прав. Не зважаючи на те, що строк позовної давності невірно використовувати у даному випадку, банком все одно норма цієї статті не порушено. Оскільки згідно зі ст.251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. У даному випадку певною подією для початку перебігу строку має бути дата припинення дії договору, але договір не був припинений у зв`язку з п.9.6. Умов та правил надання банківських послуг, які діяли на момент підписання договору. У цьому пункті чітко зазначено, що договір є дійсним до моменту належного виконання сторонами зобов`язань, зобов`язання позивачкою на сьогоднішній день не виконано (а.с. №68-73).

16.07.2019р. від приватного нотаріуса ДМНО Бондар І.М. разом з копіями документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис №1382, до суду надійшла заява, в якій третя особа виклала свої пояснення щодо спору, зазначивши про те, що виконавчий напис було вчинено у відповідності до вимог законодавства на підставі наданих стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості. Нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. (а.с. № 76-77).

Приватний виконавець Виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозов О.М.), отримавши копію позову 07.06.2019р. (а.с. № 24)Ю, правом надання пояснень не скористався.

19.07.2019р. надійшла відповідь позивачки на відзив відповідача, в якій, окрім вже викладених у позові доводів, позивачка зазначила, що як і зазначено було раніше, будь яких вимог та претензій стосовно заборгованості за кредитним договором, вона не отримувала, а також повідомлення банку про намір звернутися до приватного нотаріуса для вчинення виконавчого напису вона обізнана не була. Відповідно до виконавчого напису строк, за який проводиться стягнення становить більше 10 років, враховуючи, що остання проплата за кредитним договором проводилась в 2013 році, граничний строк для заявлення відповідачем вимог сплив в 2016 році. Розрахунок заборгованості наданий банком нотаріусу не є документом, який підтверджує безспірність вимог банку, даний розрахунок був підготовлений працівниками банку, який є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків банку і не може бути доказом безспірності грошових вимог (а.с. №123-124).

Згідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Вивчивши матеріали справи, надавши оцінку доводам та запереченням сторін в сукупності з наданими письмовими доказами, вважаю, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

При розгляді справи встановлено, що 17.12.2007р. між ЗАТ КБ "ПриватБанк" (правонаступником якого є АТ КБ "ПриватБанк") та ОСОБА_1 укладено договір про іпотечний кредит №DNUHGI, відповідно до якого банк зобов`язався надати позичальнику грошові кошти в розмірі 227250 грн. строком до 17.12.2027р. зі сплатою 15% річних (а.с. № 52-55).

В забезпечення виконання умов договору про іпотечний кредит №DNUHGI, між ЗАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 укладено іпотечний договір №DNUHGI, відповідно до якого іпотекодавці з метою забезпечення належного виконання зобов`язання, що випливає з договору про іпотечний кредит, передали, а іпотекодержатель прийняв в іпотеку майно: трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 (а.с. №48-51).

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Частиною 1 ст.12 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

14.09.2018р. приватним нотаріусом ДМНО Бондар І.М. було вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі №1382, яким запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно боржника, а саме: квартиру АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . За рахунок одержаних коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, запропоновано задовольнити вимоги АТ КБ "ПриватБанк" у розмірі: заборгованість за кредитом 225977,35 грн; заборгованість за відсотками 351607,80 грн; пеня 876276,69 грн; витрати пов`язані із вчиненням виконавчого напису нотаріуса 3500 грн., а загалом 145 361,84 грн. (а.с. № 29).

Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється КМУ.

Згідно до п.п. 3.1., 3.2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом МЮУ №296/5 від 22.02.2012р. нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. № 1172.

Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Як зазначено в правовій позиції ВСУ у справі №6-887цс17: « З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Дослідивши надані стягувачем нотаріусу документи, на підставі яких вчинено виконавчий напис №1382, приходжу до висновку, що вони не були достатніми для підтвердження безспірності заборгованості ОСОБА_1 перед банком на день вчинення напису, враховуючи наступне.

Банком нотаріусу була надана копія договору про іпотечний кредит №DNUHGI від 17.12.2007р., іпотечний договір №DNUHGI від 17.12.2007р., виписка з рахунку боржника станом на 17.07.2018р. копії письмової вимоги про усунення порушень, опису вкладення та поштового чека про направлення позивачу та іншим іпотекодавцям письмової вимоги (а.с.№ 36-58).

Згідно з п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою КМУ від 29.06.1999р. №1172 зі змінами та доповненнями «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», для одержання виконавчого напису щодо кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з розрахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідно до п.4.10 «Положення про організацію операційної діяльності в банках України», що затверджене Постановою НБУ №254 від 18.06.2003р. первинні документи складаються на бланках форм, затверджених відповідно до законодавства України. Документування операцій може здійснюватися з використанням бланків, виготовлених банками самостійно, які повинні містити обов`язкові реквізити чи реквізити форм, затверджених відповідно до законодавства України. Відповідно до п. 5.5. Положення форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: номер особового рахунку; дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код банку, у якому відкрито рахунок; код валюти; суму вхідного залишку за рахунком; код банку-кореспондента; номер рахунку кореспондента; номер документа; суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку.

Так, на підтвердження безспірності заборгованості стягувачем приватному нотаріусу був наданий документ найменований, як виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за договором від 17.12.2007р. станом на 17.07.2018р. (а.с. № 57-58).

Дослідивши зміст даного розрахункового документу, приходжу до висновку, що він не відповідає, вимогам до первинних документів (виписки по рахунку) оформлених у відповідності до ст.9 Закону України від 16.07.1999р. № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та Переліку документів визначених в п.2 Постанови КМУ від 29.06.1999р. №1172, а тому не може вважатися обов`язковим документом - випискою з розрахунку боржника, дослідивши який, нотаріусом вчиняється виконавчий напис про стягнення заборгованості в безспірному порядку.

Відповідно до п.10 Узагальнення «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» ВССУ від 07.02.2014р. належними доказами, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювали розмір заборгованості, могли бути первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст.9 Закону України від 16.07.1999р. № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та Переліку документів визначених в п.2 Постановою КМУ від 29.06.1999р. №1172.

В матеріалах справи відсутні докази, що при вчиненні напису нотаріус отримував від банку первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, чеки тощо), а тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком є безспірними.В виконавчому написі нотаріусом зазначено, що стягнення проводиться за період з 17.12.2007р по 17.07.2018р. тобто більше ніж за 10 років. Згідно розрахунку заборгованості, прострочена заборгованість за тілом кредиту утворилася 17.10.2008р., та вже з цієї дати збільшувалася за накопиченням. Оскільки відповідно до умов договору погашення кредиту, процентів та інших платежів повинно здійснюватись позичальником частинами кожного місяця отже, відповідач починаючи з 17.10.2008р. був обізнаний про порушення свого права та у нього виникло право вчиняти дії для захисту порушеного права, а тому, виконавчий напис вчинено після трьох років з дня виникнення у стягувача права вимоги, що є порушенням ст. 88 Закону України "Про нотаріат".

Пред`являючи позов, ОСОБА_1 посилалась на те, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус не перевірив отримання нею та іншими іпотекодавцями письмової вимоги про погашення боргу.

Відповідно до ч.1 ст.35 ЗУ "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

З наданих нотаріусом копії документів вбачається, що 01.08.2018р. АТ КБ "ПриватБанк" направило на адресу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 вимогу про усунення порушень за кредитним договором протягом 30 днів з дати направлення цієї вимоги із попередженням, що згідно зі ст.33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольняти свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

З заявою про вчинення виконавчого напису банк звернувся до приватного нотаріуса 14.09.2018р. при цьому, серед документів, які були надані нотаріусу відсутні докази, про вручення відповідно до вимог закону боржнику та іпотекодавцям письмової вимоги про усунення порушення основного зобов`язання, а нотаріус в порушення Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України не перевірила, чи попередив кредитор боржника про здійснення виконавчого напису, відтак вчинила виконавчий напис на підставі поданих документів, що не підтверджують безспірності заборгованості. Отже, звернення стягнення на предмет іпотеки мало місце у позасудовому порядку і іпотекодавці були позбавлений можливості висувати свої заперечення щодо вчинення нотаріусом виконавчого напису, а неотримання ними письмової вимоги про усунення порушень вплинуло на їх права та обов`язки.

Відповідний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 06.06.2018р. по справі №357/3727/17-ц.

Підводячи підсумок викладеному, вважаю, що при розгляді справи позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису №1382 від 14.09.2018р. таким, що не підлягає виконанню, знайшли своє підтвердження, а отже підлягають задоволенню.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позову, вважаю за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки понесені судові витрати по справі у розмірі 768 грн. 40 коп. (а.с. №2)

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 87, 88 ЗУ «Про нотаріат», ч..1 ст.35 ЗУ "Про іпотеку", п.п. 3.1. 3.2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом МЮУ №296/5 від 22.02.2012р., правовою позицією ВСУ у справі за №6-887цс17, постановою ВС від 06.06.2018р. по справі №357/3727/17-ц, Узагальненням ВССУ від 07.02.2014р «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні», ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, ч.2,3 ст. 274, ч.5 ст. 279 ЦПК України, суддя,

В И Р І Ш И Л А:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (треті особи - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., приватний виконавець Виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозов О.М.) - задовольнити.

Визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни від 14.09.2018р., зареєстрований в реєстрі за № 1382, яким запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно боржника, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та за рахунок одержаних коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, запропоновано задовольнити вимоги АТ КБ "ПриватБанк" у розмірі: заборгованість за кредитом 225977,35 грн; заборгованість за відсотками 351607,80 грн; пеня 876276,69 грн; витрати пов`язані із вчиненням виконавчого напису нотаріуса 3500 грн., а загалом 1457361,84 грн. - таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768 грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Ткаченко Н.В.