ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

12 грудня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/3427/19

Головуючий у першій інстанції - Карапута Л. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1505/19

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Скрипки А.А., Харечко Л.К.

Позивач: ОСОБА_1

Відповідач: Національний університет «Чернігівський колегіум» імені Т.Г.Шевченка

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 01 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т.Г.Шевченка про стягнення надбавки за особливі умови роботи (суддя Карапута Л.В.), ухвалене о 08 год. 42 хв. у м.Чернігів, повний текст рішення складено 01 жовтня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про стягнення з Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т.Г.Шевченка надбавки за особливі умови роботи у розмірі 60 181 грн за період з 08.2014 року по 01.2018 року, а також 878,12 грн компенсації у зв`язку з інфляцією. Позов мотивовано тим, що позивач працює бібліотекарем у науковій бібліотеці Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т.Г.Шевченка з 05 лютого 2007 року. Позивачка посилалась, що в порушення законодавства України роботодавець з серпня 2014 року не виплачує їй та іншим працівникам гарантовану законодавством надбавку за особливі умови роботи у розмірі до 50% посадового окладу.

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 01 жовтня 2019 року у задоволенні позову відмовлено. Рішення суду мотивовано тим, що встановлення позивачці надбавки до заробітної плати у розмірі 5% за особливі умови роботи було здійснено керівником навчального закладу у відповідності з його повноваженнями у цьому питанні, визначеними Постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.2009 року №1073 «Про підвищення заробітної плати працівникам бібліотек» та вимогам чинного законодавства. При цьому наказ керівника про визначення надбавки саме в такому розмірі є чинним та не оспорювався позивачем на час розгляду справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати зазначене рішення суду і ухвалити нове про задоволення позову. Апеляційна скарга мотивована тим, що суд взагалі не розглянув по суті питання стягнення компенсації та інфляції. При цьому відповідач не надав жодного доказу, що в 5% виплаченої надбавки входить компенсація у зв`язку з інфляцією. Позивач вважає, що вона має право на оплату праці згідно з попередніми умовами, оскільки роботодавець змінив умови оплати праці у бік погіршення, позбавивши позивача надбавки як додаткової заробітної плати та не попередивши про це у встановлений статтею 29 Закону України «Про оплату праці», статтею 103 КЗпП України строк. За доводами ОСОБА_1 , Національним університетом «Чернігівський колегіум» імені Т.Г.Шевченка не доведено відсутність фінансової не можливості виплачувати надбавку за особливі умови роботи у розмірі 50% посадового окладу і не надано доказів щодо правових підстав для зменшення розміру цієї надбавки. Позивач вказує, що до видачі наказів №100 вк/II від 21.05.2014 і від 15.02.2019 №28 вк/II, а також до затвердження штатного розпису на 2018 рік відповідач обов`язково повинен був погодити розмір надбавки, що є предметом спору, з первинною профспілковою організацією закладу.

У відзиві на апеляційну скаргу Національний університет «Чернігівський колегіум» імені Т.Г.Шевченка просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Відповідач вказує, що згідно чинного законодавства надбавка встановлюється не у фіксованому розмірі - 50% від окладу, а у граничному розмірі - 50%, визначення ж конкретного її розміру покладено на керівника установи, закладу, організації у межах фонду оплати праці.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Висновок місцевого суду про відсутність підстав для стягнення надбавки за особливі умови роботи підтверджується матеріалами справи, яким суд дав вірну оцінку, і не суперечить нормам матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.

По справі встановлено, що ОСОБА_1 з 05 лютого 2007 року працює на посаді бібліотекаря Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т.Г.Шевченка (колишній Чернігівський державний педагогічний університет імені Т.Г.Шевченка) (а.с.3).

Постановою Кабінету Міністрів України №1073 від 30 вересня 2009 року «Про підвищення заробітної плати працівникам бібліотек», яка набрала чинності з 01 жовтня 2009 року, установлено працівникам державних і комунальних бібліотек, які провадять культурну, освітню, інформаційну, науково-дослідну, методичну діяльність та займають посади, включені до переліку посад згідно з додатком до Порядку виплати доплати за вислугу років працівникам державних і комунальних бібліотек, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 січня 2005 р. N 84, надбавку за особливі умови роботи у розмірі 50 відсотків посадового окладу.

Позивач не заперечує, що до серпня 2014 року Національний університет «Чернігівський колегіум» імені Т.Г.Шевченка виплачував їй надбавку за особливі умови роботи у розмірі 50% посадового окладу.

З 11 квітня 2014 року набрали чинності зміни до вказаної постанови Кабінету Міністрів України №1073 від 30 вересня 2009 року, згідно з якими визначено, що 50 відсотків посадового окладу становить граничний розмір надбавки, а конкретний розмір надбавки встановлюється керівником установи, закладу, організації у межах фонду оплати праці.

Наказом Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т.Г.Шевченка №100 вк/II від 21 травня 2014 року у зв`язку зі зміною істотних умов праці знято всім працівникам наукової бібліотеки 50% надбавки за особливі умови роботи з 1 серпня 2014 року (а.с.4).

13 лютого 2019 року Управлінням Держпраці у Чернігівській області складено припис про усунення виявлених порушень №25-01-104/0089-0079, з якого вбачається виявлення порушення Національним університетом «Чернігівський колегіум» імені Т.Г.Шевченка вимог ст.98 КЗпП України та постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2009 №1073 «Про підвищення заробітної плати працівникам бібліотек» щодо виплати надбавки за особливі умови роботи працівникам Наукової бібліотеки Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т.Г.Шевченка за період з серпня 2014 року по листопад 2018 року (а.с.23-25).

З метою усунення порушень, виявлених інспекційним відвідуванням Управління Держпраці у Чернігівській області, відповідачем видано Наказ №28 вк/II від 15 лютого 2019 року, яким встановлено з 01.08.2014 по 31.10.2018 надбавку за особливі умови роботи в розмірі 5% посадового окладу всім працівниками бібліотеки, які займають посади, включені до переліку посад згідно з додатком до Порядку виплати доплати за вислугу років працівникам державних і комунальних бібліотек, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 січня 2005 року №84 (а.с.26).

Відповідно до довідки відповідача 28 лютого 2019 року працівникам наукової бібліотеки університету було виплачено надбавку за особливі умови роботи за період з 01.08.2014 по 31.10.2018, зокрема ОСОБА_1 - 5289,08 грн (а.с.27).

Вирішуючи питання наявності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача надбавки за особливі умови роботи, апеляційний суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначаються цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати, яка складається із основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних і компенсаційних виплат.

Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Відповідно до ст. 98 КЗпП України, ст. 13 Закону України «Про оплату праці» оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом.

За змістом ст. 30 Закону України «Про бібліотеки і бібліотечну справу» працівникам бібліотек можуть встановлюватися надбавки та доплати в межах затвердженого фонду оплати праці працівників бібліотек.

Пунктом 1 статті 48 Бюджетного Кодексу України визначено, що розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами.

Колегія суддів апеляційного суду вважає вірним висновок суду першої інстанції, що наказ Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т.Г.Шевченка № 28 вк/ІІ від від 15 лютого 2019 року винесений керівником навчального закладу в межах його повноважень, а встановлений розмір надбавки за особливі умови роботи не перевищує граничного розміру, встановленого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.2009 № 1073 «Про підвищення заробітної плати працівникам бібліотек», наказ є чинним та неоспореним. У вказаному розмірі зазначена надбавка була виплачена позивачці, що останньою не заперечується.

Доводи ОСОБА_1 , що відповідач безпідставно припинив виплату їй надбавки до заробітної плати за особливі умови роботи з серпня 2014 року, жодними доказами не підтверджено.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем до суду першої інстанції було надано витяг з Наказу №100 вк/ІІ від 21 травня 2014 року, який є лише частиною розпорядчого документа. До суду апеляційної інстанції Національним університетом «Чернігівський колегіум» імені Т.Г.Шевченка надано вказаний Наказ у повній версії, з якого встановлено, що Наказ погоджено в тому числі і з головою профспілкової організації (а.с.107 зворот). У зв`язку з викладеним не заслуговують на увагу доводи позивача, що зниження розміру надбавки за особливі умови роботи не було погоджено з первинною профспілковою організацією.

Згідно із додатком до Наказу №100 вк/ІІ від 21 травня 2014 року ОСОБА_1 була ознайомлена із наказом 22 травня 2014 року (а.с.109), чим спростовуються посилання ОСОБА_1 на те, що відповідач змінив умови оплати праці, не попередивши про це працівника.

Виплата Національним університетом «Чернігівський колегіум» імені Т.Г.Шевченка надбавки до серпня 2014 року у розмірі 50% посадового окладу не може свідчити про наявність можливості виплачувати її у вказаному розмірі після зазначеної дати, враховуючи також зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 30.03.2009 № 1073, якими право визначення конкретного розміру надбавки у межах фонду оплати праці надано керівнику установи. Крім того, у своєму листі Міністерство освіти і науки України повідомило адвоката позивача, що Міністерство щороку доводить закладам вищої освіти бюджетні асигнування, в тому числі видатки розвитку, і на підставі дії статей 32 і 34 Закону України «Про вищу освіту» навчальний заклад самостійно визначає напрями спрямування бюджетних коштів, планує видатки за статтями витрат, як за загальним, так і за спеціальним фондом та коригує їх протягом року (а с.46).

Доводи ОСОБА_1 щодо чинності наказу №296 вк/II від жовтня 2009 року про встановлення надбавки за особливі умови роботи у розмірі 50% посадового окладу не можуть бути прийняті до уваги, з огляду на те, що фактично вказаний наказ припинив свою дію у зв`язку з видачею наказів №100 вк/II від 21 травня 2014 року і №28 вк/II від 15 лютого 2019 року, якими спочатку знято 50% надбавки за особливі умови праці, а згодом встановлено її у розмірі 5% посадового окладу.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновку суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення надбавки за особливі умови роботи.

Проте, є слушними доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції залишились поза увагою позовні вимоги про стягнення з Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т.Г.Шевченка на користь ОСОБА_1 компенсації у зв`язку з інфляцією, а також витрат на правову допомогу.

Відповідно до ч.ч.4, 5 ст.265 ЦПК України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову; у резолютивній частині рішення зазначається висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог, розподіл судових витрат.

У порушення вказаних вимог закону у мотивувальній частині рішення не мотивовано наявності або відсутності підстав для задоволення позовних вимог про стягнення компенсації у зв`язку з інфляцією, яка розрахована позивачем на суму виплачених їй п`яти відсотків надбавки, а також у резолютивній частині рішення не зазначено висновок щодо вказаної вимоги та розподілу судових витрат, а саме заявлених позивачем витрат на правову допомогу.

Проте, суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями вирішувати вказані питання, які не були предметом розгляду суду першої інстанції. У відповідності до положень ст.270 ЦПК України зазначені вимоги можуть бути вирішені судом першої інстанції шляхом ухвалення додаткового судового рішення.

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 375, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 01 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Судді: