ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7243/19 Справа № 182/3568/19 Суддя у 1-й інстанції - Рунчева О. В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2019 року м.Кривий Ріг

Справа № 182/3568/19

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.,

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.,

секретар судового засідання: Євтодій К.С.

сторони:

заявниця - ОСОБА_1 ,

заінтересована особа: Виконавчий комітет Нікопольської міської ради,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу апеляційну скаргу заявниці ОСОБА_1 на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2019 року, яка ухвалена суддею Рунчевою О.В. у місті Нікополі Дніпропетровської області (відомості щодо дати складання повного судового рішення в матеріалах справи відсутні), -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення юридичного факту, а саме просила встановити юридичний факт наявності чи відсутності рішення Нікопольського виконкому міської ради про переведення житлового приміщення квартири АДРЕСА_1 у нежитлове приміщення.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2019 року відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Нікопольський виконавчий комітет міської ради про встановлення юридичного факту, на підставі ч.4 ст. 315 ЦПК України, оскільки із поданої ОСОБА_1 заяви вбачається спір про право. Роз`яснено заявнику ОСОБА_1 право на звернення до суду в порядку позовного провадження.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, вважає ухвалу суду незаконною, необ`єктивною та такою, що підлягає скасуванню, а справу необхідно направити до суду першої інстанції на новий розгляд. Зазначає, що вона звернулась до суду з заявою про встановлення юридичного факту для того, щоб виникли підстави для оскарження неправомірних дій посадових осіб, які здійснили незаконну реєстрацію ПП «Брокер - Н». На думку заявниці, власник квартири АДРЕСА_1 та засновник ПП «Брокер - Н» - ОСОБА_2 здійснив реконструкцію квартири АДРЕСА_1 без дозволу усіх мешканців, тобто самовільно. Вважає, що встановлення юридичного факту про наявність чи відсутність рішення про переведення в нежитлове приміщення квартири АДРЕСА_1 дасть можливість отримати інформацію на якому етапі оформлення офісу були здійсненні неправомірні дії посадовими особами та у зв`язку з цим, на її думку, не буде вирішуватись питання про право.

Заінтересована особа Виконавчий комітет Нікопольської міської ради надав відзив на апеляційну скаргу, який не враховується судом при розгляді даної справи, як такий, що подано з порушеннями вимог ч. 4 ст. 360 ЦПК України (до відзиву не додано докази надсилання (надання) копію відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи).

Учасники справи, будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, що (у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, який має юридичне значення, суд першої інстанції виходив з того, що з заявлених вимог вбачається спір про право.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.7 ст.19 та ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; усиновлення; встановлення фактів, що мають юридичне значення; відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі; передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; визнання спадщини відумерлою; надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб.

У ч. 2 ст. 315 ЦПК України зазначено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно ч.4 ст.315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Аналіз даних норм дає підстави для висновку, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, що засвідчує факт, що має юридичне значення; 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Відповідно до п.1.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням про право.

З огляду на це, вбачається, що процесуальний закон передбачає умови, за яких в окремому провадженні можуть бути встановлені факти, що мають юридичне значення, зокрема: факти, що підлягають установленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Як вбачається з матеріалів справи, заявниця звернулась до суду з заявою про встановлення юридичного факту, а саме встановлення факту наявності чи відсутності рішення Нікопольського виконкому міської ради про переведення житлового приміщення квартири АДРЕСА_1 у нежитлове приміщення з метою зняття з реєстрації ПП «Брокер-Н» і відновлення немайнових прав мешканців будинку на охорону здоров`я, безпечні та належні умови проживання.

В зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у відкритті провадження у справі, застосувавши ч.4 ст. 315 ЦПК України, оскільки такий факт не відноситься до переліку, що міститься у ч.1 ст.315 ЦПК України.

Доводів, які б спростували законність та обґрунтованість постановленої судом першої інстанції ухвали, апеляційна скарга заявника не містить.

Фактично всі доводи, викладені в апеляційній скарзі відповідача зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала є обґрунтованою, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є правильними у зв`язку з чим вона повинна бути залишена без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 374, 375,381,382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06 серпня 2019 року.

Головуючий:

Судді: