Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/2630/18

26 липня 2019 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого - судді - Грещука Р.П.

секретаря - Шпитко М.І.,

за участю представника позивача, адвоката - Капака В.М.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Надвірна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний Банк "Приватбанк", ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог: Надвірнянський районний відділ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області про зняття арешту з майна, -

ВСТАНОВИВ:

04.12.2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до АТ КБ "Приватбанк", ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог: Надвірнянський РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області про зняття арешту з майна.

Просить суд ухвалити рішення, яким зняти арешт з нерухомого майна, а саме гаражу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , і належить йому на праві власності та виключити запис щодо реєстрації обтяження з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а саме, тип обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 9542864, що зареєстровано 22.02.2010 року, 11:04:10, підстава обтяження: постанова про відкриття виконавчого провадження №17461531 від 17.02.2010 року, ВДВС Надвірнянського РУЮ.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав з підстав, наведених в позовній заяві та просив їх задоволити в повному обсязі. Не заперечує щодо проведення заочного розгляду справи.

Представник відповідача - АТ КБ "Приватбанк", відповідач ОСОБА_2 , а також представник третьої особи без самостійних вимог - Надвірнянського РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області в судове засідання повторно не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися заздалегідь та належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, які знаходяться в матеріалах справи. Про причини своєї неявки суд не повідомили, заяв про слухання справи у їх відсутності не поступало.

Тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст.280-281 ЦПК України.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У відповідності до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеного договору №IFN0GA від 08.04.2008 року, ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 276800 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 08.04.2018 року.

В забезпечення виконання зобов`язання між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_1 , 10.04.2008 року було укладено договір іпотеки № IFN0GA. Згідно даного договору ОСОБА_1 передав під іпотеку нерухоме майно: будинок загальною площею 289,70 кв.м, житловою площею 150,20 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Цуцилівською сільською радою на підставі рішення виконкому №64 від 13.07.2004 року, зареєстрованого в Івано-Франківському ОБТІ 21.07.2004 року, реєстраційний № 6695295; а також земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 0,4623 га., надану для обслуговування будівель та ведення особистого підсобного господарства, яка належить відповідачу на праві власності, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1 , виданого Цуцилівською сільською радою 29.10.1995 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації Державних актів за №8. Сторони визначили, що вартість предмета іпотеки складає 357500 грн. 00 коп.

Згідно рішення Надвірнянського районного суду від 27.10.2009 року задоволено позов ПАТ КБ "ПриватБанк" та стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь банку 261233 грн. 73 коп. заборгованості за кредитним договором № IFN0GA від 08.04.2008 року.

28.09.2018 року ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса з метою укладання договору дарування належного йому гаражу, який знаходиться в м . АДРЕСА_1 на території гаражного кооперативу «Промінь».

Однак від нотаріуса останньому стало відомо, що на належне йому нерухоме майно накладено арешт.

01.10.2018 року ОСОБА_1 отримав в центрі надання адміністративних послуг Надвірнянської РДА інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 01.10.2018 року.

Із вказаної довідки ОСОБА_1 стало відомо, що 17.02.2010 року постановою ВДВС Надвірнянського РУЮ про відкриття виконавого провадження №17461531 було накладено арешт на все належне йому нерухоме майно. Відповідні відомості були внесенні 22.02.2018 року.

Як встановлено в судовому засіданні, про накладення арешту на все нерухоме майно позивачу нічого не було відомо, оскільки державний виконавець з даного приводу не інформував його в встановленому законом порядку.

08.10.2018 року до Надвірнянського районного відділу ДВС було направлено адвокатський запит, з приводу надання копій постанов про відкриття провадження та накладення арешту, а також інформування про направлення вказаних процесуальних документів боржнику.

08.11.2018 року стороною позивача отримано відповідь з відділу ДВС з якої вбачається, що виконавче провадження №17461531 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 в користь ПАТ КБ «Приват Банк» повернуто 29.12.2010 року стягувачу на підставі п.4 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження». Виконавче провадження знищене.

Таким чином, єдиним способом зняти арешт із зазначеного майна, а саме гаража, можливо тільки за рішенням суду.

В судовому засіданні перевірено, що права відповідача жодним чином не будуть порушенні в зв`язку з тим, що кредитні зобов`язання забезпеченні заставою в яку входить домоволодіння та земельна ділянка.

Крім того, на даний час виконавче провадження більше вісім років як завершене, що вказує на безпідставне перебування майна ОСОБА_1 під арештом та унеможливлює звільнення майна з-під арешту у позасудовому порядку.

Відповідно до статті 1 «Захист власності» Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який ратифікований Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів: або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно ст.1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

У пункті 4 постанови Пленуму Веріовного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27.08.1976 №6(в редакції від 30.06.1978 №5) надані роз`яснення, що вимоги особи, які грунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.

Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

У відповідності до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Наявність арешту, накладеного на нерухоме майно, а саме гараж порушує право власності позивача, оскільки він обмежений у праві розпорядження належним йому майном на власний розсуд, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Враховуючи наведене, а також те, що існуючий арешт гаражу порушує

гарантоване Конституцією України та іншими нормативно-правовими актами право

приватної власності позивача, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та оцінюючи їх в сукупності, суд прийшов до висновку про можливість задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

На підставі ст.ст.16, 317, 319, 321, 391 ЦК України, керуючись ст.ст.258, 263, 265, 268, 280-282, 289 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задоволити.

Зняти арешт з нерухомого майна, а саме гаражу, що знаходиться за адресою:

АДРЕСА_1 , що належить на праві власності

ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 .

Виключити запис щодо реєстрації обтяження з Єдиного реєстру заборон

відчуження об`єктів нерухомого майна, а саме, тип обтяження: арешт нерухомого майна,

реєстраційний номер обтяження: 9542864, що зареєстровано 22.02.2010 року, 11:04:10, підстава обтяження: постанова про відкриття виконавчого провадження №17461531 від 17.02.2010 року, ВДВС Надвірнянського РУЮ.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Грещук Р.П.

Повний текст рішення

виготовлено 05.08.2019 року.