Постанова

Іменем України

24 липня 2019 року

м. Київ

справа № 708/1134/16-ц

провадження № 61-27408св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Білоконь О. В. (суддя-доповідач),

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - Чигиринська державна нотаріальна контора Черкаської області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадженнякасаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чигиринського районного суду Черкаської області у складі судді Ткаченко С. Є. від 31 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області у складі колегії суддів: Пономаренка В. В., Гончар Н. І., Сіренка Ю. В., від 26 липня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Чигиринська державна нотаріальна контора Черкаської області, про визнання недійсним договору дарування житлового будинку.

Позовна заява мотивована тим, що після смерті його батька - ОСОБА_3 він мав успадкувати за заповітом все належне останньому майно, в тому числі житловий будинок АДРЕСА_1 . Під час оформлення спадщини йому стало відомо, що його баба - ОСОБА_4 у 1997 році подарувала належний їй вказаний вище житловий будинок його сестрі - ОСОБА_2 . Оскільки ОСОБА_4 на момент укладення вказаного договору не могла усвідомлювати своїх дій через хронічну хворобу, тому вважає, що цей договір слід визнати недійсним.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 31 жовтня 2016 року провадження у справі закрито.

Ухвалу суду першої інстанції мотивовано тим, що представник позивача у судовому засідання заявив клопотання про відмову від позову та закриття провадження у справі із яким погодився й позивач, а тому дійшов висновку про його задоволення.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 26 липня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, а ухвалу Чигиринського районного суду Черкаської області від 31 жовтня 2016 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що на момент постановлення судом першої інстанції ухвали про закриття провадження у справі припинилися повноваження представника позивача ОСОБА_5 у зв`язку із закінченням строку договору про надання правової допомоги, однак подане ним клопотання про відмову від позову підтримав сам позивач та просив закрити провадження у справі, а тому ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог процесуального законодавства.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У касаційній скарзі, поданій у серпні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 просить скасувати судові рішення попередніх інстанцій та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що відмова представника від позову суперечила його інтересам, а тому суд не мав її приймати. Наслідки відмови від позову не були зрозумілі позивач, судом не роз`яснювалися належним чином, а його представник в цьому процесі діяв протиправно. Рішення Дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Черкаської області, яким установлено протиправність дій його представника, має для суду преюдиційне значення.

Відзив (заперечення) на касаційну скаргу

У вересні 2017 року від ОСОБА_2 надійшли заперечення (відзив) на касаційну скаргу, в яких вона посилається на необґрунтованість доводів скарги та законність ухвалених у справі судових рішень.

Рух касаційної скарги в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ від 21 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України

у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Справа передана до Верховного Суду.

Відповідно до підпунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Про здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки», у справі № 708/1134/16-ц (провадження № 61-27408св18) призначено повторний автоматизований розподіл.

04 червня 2019 року справу розподілено судді-доповідачу.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

24 травня 2016 року ОСОБА_1 уклав із адвокатом ОСОБА_5 договір про надання правової допомоги зі строком його дії до 30 жовтня

2016 року.

31 жовтня 2016 року, тобто вже після спливу строку дії вказаного договору, у судовому засіданні у суді першої інстанції адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання про відмову від позову та закриття провадження у справі. Позивач ОСОБА_1 підтримав клопотання свого представника та погодився на закриття провадження у справі.

Рішенням Дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Черкаської області від 16 травня 2017 року адвоката

ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні дисциплінарного проступку та притягнуто його до дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження. Підставою для ухвалення такого рішення стало те, що адвокат представляв інтереси ОСОБА_1 після закінчення строку дії договору про надання правової допомоги та не застосував всі законні засоби ефективного вирішення спору на користь клієнта.

Позиція Верховного Суду

Касаційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 30 ЦПК України 2004 року передбачено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

За змістом частини першої статті 38 ЦПК України 2004 року сторона, третя особа, особа, яка відповідно до закону захищає права, свободи чи інтереси інших осіб, а також заявники та інші заінтересовані особи в справах окремого провадження (крім справ про усиновлення) можуть брати участь у цивільній справі особисто або через представника.

Згідно з частиною першою статті 40 ЦПК України 2004 року представником у суді може бути адвокат або інша особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність і належно посвідчені повноваження на здійснення представництва в суді, за винятком осіб, визначених у статті 41 цього Кодексу.

Згідно із частиною четвертою статті 42 ЦПК України 2004 року повноваження адвоката як представника можуть також посвідчуватись ордером, дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором. До ордера обов`язково додається витяг із договору, у якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій. Витяг засвідчується підписом сторін договору.

Як вбачається із матеріалів справи, інтереси позивача у суді першої інстанції представляв ОСОБА_5 на підставі укладеного між ними

24 травня 2016 року договору про надання правової допомоги, відповідно до пункту 3.1 якого цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 30 жовтня 2016 року (а. с. 29).

Однак, 31 жовтня 2016 року, тобто після закінчення строку дії зазначеного договору, у судовому засідання під час розгляді цієї справи ОСОБА_5 заявив клопотання про відмову від позову та закриття провадження у справі (а. с. 129).

Згідно з частинами першою-третьою, п`ятою статті 174 ЦПК України 2004 року позивач може відмовитися від позову протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову суд роз`яснює наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Суд не приймає відмову позивача від позову у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Суд першої інстанції на зміст статті 174 ЦПК України 2004 року та зазначені фактичні обставини уваги не звернув, не перевірив повноваження адвоката позивача, зокрема не перевірив строк дії договору про надання правової допомоги, який вже сплив на час постановлення судом першої інстанції оскаржуваної ухвали, а тому суд помилково допустив до участі у справі у судовому засіданні 31 жовтня 2016 року ОСОБА_5 , який станом

на 31 жовтня 2016 року не мав відповідних повноважень представляти інтереси позивача та заявляти від його імені відповідні клопотання, а тому дійшов помилкового висновку про закриття провадження у справі.

Суд апеляційної інстанції, вказуючи на те, що позивач підтримав заявлене його представником клопотання про відмову від позову і таке може бути підставою для задоволення такого клопотання, не звернув уваги на те, що його представник із самого початку не мав права брати участь у судовому засіданні 31 жовтня 2016 року та заявляти будь-які клопотання від імені

ОСОБА_1 . При цьому позивач особисто клопотання про відмову від позову у суді першої інстанції не заявляв.

При цьому суд апеляційної інстанції помилково вважав, що встановлені рішенням Дисциплінарною палатою кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Черкаської області від 16 травня 2017 року порушення адвокатом ОСОБА_5 Правил адвокатської етики не впливають на законність ухвали суду першої інстанції, оскільки підставою для ухвалення такого рішення стало те, що адвокат представляв інтереси ОСОБА_1 після закінчення строку дії договору про надання правової допомоги та не застосував всі законні засоби ефективного вирішення спору на користь клієнта, чим порушив положення статті 14 Правил адвокатської діяльності та пункту 2 статті 8 Правил адвокатської етики. Тобто, ОСОБА_5 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності з підстав невиконання ним своїх обов`язків саме щодо розгляду цієї справи і цей доказ також міг бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 21 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокату забороняється використовувати свої права всупереч правам, свободам та законним інтересам клієнта. Подаючи заяву про закриття провадження у зв`язку з відмовою від позову, адвокат ОСОБА_5 позбавив ОСОБА_1 права повторно звернутися до суду із аналогічним позовом (стаття 206 ЦПК України 2004 року).

Таким чином відмова адвоката позивача ОСОБА_5 від позову після закінчення строку дії договору про надання правової допомоги, за наявності інших механізмів, які б не позбавляли права позивача пред`явити аналогічний позов до суду, зокрема залишення позову без розгляду, свідчить про використання адвокатом своїх прав всупереч правам та законним інтересам ОСОБА_1 , а тому суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про задоволення заявленого адвокатом позивача клопотання про відмову у позові.

Частиною третьою статті 411 ЦПК України передбачено, що підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали чи постанови, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

З урахуванням наведеного, оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню.

Керуючись статтями 400, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Чигиринського районного суду Черкаської області від 31 жовтня

2016 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 26 липня

2017 року скасувати, а справу передати для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Білоконь

Судді: О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович