КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 червня 2019 року м. Київ

Єдиний унікальний номер справи № 753/22746/18

Апеляційне провадження №22-ц/824/7224/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Іванченка М.М.

суддів: Болотова Є.В., Музичко С.Г.

при секретарі: Макаровій К.В.

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Сніжинського Тараса Євгеновича, заінтересована особа: товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України»

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1

на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва постановлену 30 січня 2019 року в приміщенні суду в складі Сирбул О.Ф.,-

В С Т А Н О В И В:

Скаржник звернувся до Дарницького районного суду м. Києва із скаргою, в якій просить визнати протиправними та скасувати постанови винесені державними виконавцями Дарницького РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві про відкриття виконавчого провадження від 20 травня 2016 року та про арешт коштів боржника від 12 вересня 2018 року.

В обґрунтування своєї скарги ОСОБА_1 посилається на те, що 20 травня 2016 року державним виконавцем Дарницького РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Головковим Ю.В. відкрито виконавче провадження № 51186869, з примусового виконання виконавчого напису №4959, виданого 31 серпня 2012 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» боргу у сумі 1 164 161 грн 71 к.

Крім того, 12 вересня 2018 року державним виконавцем Дарницького РВ ДВС м.Києва ГТУЮ у м.Києві Сніжинським Т.Є., в рамках виконавчого провадження №51188987, з примусового виконання виконавчого листа № 753/4837/13, виданого 26 липня 2013 року Дарницьким районним судом м.Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» боргу у сумі 3441 грн., винесено постанову про арешт коштів боржника у межах 3 866 408 грн 45 к, що обліковуються на всіх відкритих рахунках боржника - ОСОБА_1

Скаржник зазначав, що державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження не направлялось, внаслідок чого вважає постанови виконавця від 20 травня 2016 року та від 12 вересня 2018 року незаконними та винесені з грубим порушенням прав скаржника, тому підлягають скасуванню.

При цьому вказує, що про існування виконавчого провадження дізналась лише 5 листопада 2018 року.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 30 січня 2019 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Дарницького РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві, заінтересована особа: ТОВ «ОТП Факторинг України» - відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити скаргу у повному обсязі, вважаючи, що судом порушено норми процесуального права.

Від учасників справи відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Учасники справи у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Від ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 надійшла заява, в якій просить розглядати справу без участі скаржника та його представника.

З урахуванням викладеного та у відповідності до ч.2 ст.372 ЦПК України, апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності боржника.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що на виконанні Дарницького РВДВС ГТУЮ у місті Києві перебуває виконавче провадження по виконанню зокрема виконавчого листа № 753/3689/14, виданого 16 травня 2019 року Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Факторинг» боргу в сумі 2453368 грн 86 к.

Статтею 25 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент винесення оскаржуваної постанови) державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

20 травня 2016 року, на підставі заяви представника стягувача, державним виконавцем Дарницького РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Головковим Ю.В. відкрито виконавче провадження за вказаним виконавчим листом.

21 червня 2016 року державним виконавцем Дарницького РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Головковим Ю.В . винесено постанови про стягнення з боржника витрат пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та про стягнення виконавчого збору.

Крім цього, 21 червня 2016 року виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження (а.с. 49).

12 вересня 2018 року державним виконавцем Дарницького РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Сніжинським Т.Є. винесено постанову про арешт коштів ОСОБА_1 , що містяться на рахунках у: ПАТ «ПРОКРЕДИТ БАНК», ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», ПАТ «УКРСИББАНК», ПАТ «УКРСОЦБАНК», ПАТ «Державний ощадний банк», ПАТ «ОТП Банк», ПАТ «УКРГАЗБАНК», ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», ПАТ «Державно експортно-імпортний банк України», ПАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», ПАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», ПАТ «АЛЬФА-БАНК», ПАТ «СБЕРБАНК»,ПАТ КБ «ПРАВЄКС-БАНК», ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», та всіх інший відкритих рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 3866408 грн 45 к.

В порядку виконавчого провадження державним виконавцем вчинено ряд виконавчих дій.

Стаття 31 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент винесення оскаржуваної постанови) передбачає, що копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Отже, апеляційний суд погоджується з висновком суду про те, що державним виконавцем виконано вимоги закону щодо направлення ухвали про відкриття виконавчого провадження, при цьому скаржником не надано доказів на спростування вказаного висновку.

Доводи скаржника про те, що державний виконавець не мав підстав для винесення постанови про виконавче провадження апеляційним судом вважається необґрунтованим з огляду на таке.

Частина 2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяв на момент винесення оскаржуваної постанови) передбачає, що арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

У відповідності до ч.10 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяв на момент винесення оскаржуваної постанови) у порядку, встановленому цією статтею, виконавець, в провадженні якого знаходиться виконавче провадження, за заявою стягувача чи з власної ініціативи може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Отже, з аналізу зазначених норм, державний виконавець діяв у межах Закону та наданих йому повноважень.

Також, не заслуговують на увагу посилання скаржника на те, що державний виконавець не перевірив режим використання рахунків ОСОБА_1 на які накладено арешт.

Стаття 48 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяв на момент винесення оскаржуваної постанови) вказує, що забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Так, у постанові від 12 вересня 2018 року державним виконавцем зроблено застереження щодо неможливості накладення арешту на кошти та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що скаржником не надано доказів того, що кошти на які накладено арешт підпадають під заборону встановлену ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» на накладення арешту.

За наведеного, вимоги апеляційної скарги не знайшли своє підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи наведені обставини та вимоги ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для перерозподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 30 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 11 червня 2019 року.

Головуючий суддя:

Судді: