П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2019 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 756/13014/18

Номер провадження № 22-ц/824/6673/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Вербової І.М., суддів Саліхова В.В., Шахової О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Якушко Т. А.,

вивчивши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 07 лютого 2019 року, ухвалене під головуванням судді Жука М. В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт», третя особа - Публічне акціонерне товариство «Кредобанк», про стягнення страхового відшкодування, інфляційних втрат та трьох відсотків річних,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Оболонського районного суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт», третя особа - Публічне акціонерне товариство «Кредобанк», про стягнення страхового відшкодування за договором № 0113-0103-2449 від 05 квітня 2017 року добровільного страхування транспортного засобу в розмірі 103 570 грн., інфляційних втрат у розмірі 7 909 грн. 73 коп., трьох відсотків річних у розмірі 3 053 грн. 94 коп., судового збору в розмірі 1 306 грн. 20 коп. та витрат на правову допомогу в розмірі 14 000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 11 квітня 2016 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Кредобанк» було укладено кредитний договір, на виконання п. 9.1.3 якого 05 квітня 2017 року позивачем укладено договір добровільного страхування транспортного засобу № 0113-0103-2449.

Пунктом 2 договору добровільного страхування вигодонабувачем за цим договором визначено ПАТ «Кредобанк».

Пункт 5 вищевказаного договору визначено коло осіб, допущених до керування транспортним засобом, а саме будь-яку особу, що керує транспортним засобом на законних підставах із стажем водія відповідної категорії не менше 10 років.

Відповідно до п. 3.1.7 договору страхування виключенням із страхового випадку є керування транспортним засобом особою, що не визначена в договорі як особа, що допущена до керування застрахованим транспортним засобом. Разом з тим, пунктом 16.1 даного договору було визначено додаткову умову, що у разі перебування за кермом у момент настання ДТП особи, яка не відповідає вимога п. 5 договору страхування, застосовується подвоєний розмір франшизи при пошкодженні транспортного засобу, але не менше 2% від страхової суми.

26 травня 2017 року сталась дорожньо-транспортна пригода, у якій було пошкоджено застрахований автомобіль LADA 319070,державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Телефонним дзвінком відповідача повідомлено про настання страхового випадку, а 23 серпня 2017 року позивач подав письмову заяву на виплату страхового відшкодування та надав автомобіль для складання акту огляду та визначення розміру збитку.

Умовами договору страхування передбачено, що відповідач приймає рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування та складає страховий акт протягом 10 днів з дати отримання всіх належним чином оформлених документів, необхідних для встановлення причин, обставин та наслідків події, що має ознаки страхового випадку, та визначення розміру завданих збитків, а протягом 30 днів останній зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування протягом 30 робочих днів після складення страхового акту.

Звіт про оцінку вартості матеріального збитку № 12136 було складено 10 червня 2017 року. Виплата мала бути здійснена 05 жовтня 2017 року, однак станом на вказану дату її не здійснено.

19 жовтня 2017 року позивач отримав письмову відмову у виплаті страхового відшкодування.

Страхова сума відповідно до договору добровільного страхування складає 185 000 грн., сума безумовної франшизи - 1 000 грн. Разом з тим, договором передбачено застосування подвоєної суми франшизи у разі керування транспортним засобом, особою не допущеною до керування, але не менше 2% від страхової суми. У разі повної загибелі транспортного засобу застосовується окремий розмір франшизи, а саме 5%.

Враховуючи вищенаведене, позивач зазначає, що страховик у даному випадку мав застосувати франшизу у подвійному розмірі, тобто 10%, що складає 18 500 грн.

Залишкова вартість автомобіля склала 62 930 грн., а тому відповідач мав сплати на користь третьої особи суму страхового відшкодування у розмірі 103 570 грн.

Крім того, листом від 27 серпня 2018 року ПАТ «Кредобанк» повідомив про відсутність заперечень щодо перерахування коштів страхового відшкодування на погашення кредитної заборгованості.

За період з 05 жовтня 2017 року по 05 жовтня 20108 року сума витрат від інфляції складає 7 909 грн. 73 коп., а сума 3 % річних за цей період - 3 053 грн. 94 коп.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 07 лютого 2019 року (а.с.131-135) позов задоволено, стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» на користь ОСОБА_1 103 570 грн. страхового відшкодування, 7 909 грн. 73 коп. інфляційних втрат, 3 053 грн. 94 коп. - три відсотки річних, 1 306 грн. 20 коп. судового збору та 2 000 грн. - витрат на правову допомогу, а всього стягнуто 117 839 грн. 87 коп.

Не погоджуючись із вищевказаним рішенням суду, 11 березня 2019 року представником Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» - адвокатом Демент'євим Є.О., направлено апеляційну скаргу, в якій останній просить ухвалити нове судове рішення, яким скасувати рішення Оболонського районного суду міста Києва від 07 лютого 2019 року, в задоволенні позовних вимог - відмовити в повному обсязі, а також стягнути з позивача на користь скаржника судовий збір у розмірі 2 643 грн. 00 коп.

Апеляційну скаргу мотивував, зокрема, тим, що оскаржуване судове рішення ухвалене з порушення норм матеріального права.

Так, на момент ДТП ОСОБА_2 не мав повних 10 років водійського стажу, а тому на підставі ст.991 ЦК України, ст.26 Закону України «Про страхування» та п.12.1.14, розділу 5 Договору страхування страховиком було прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування за випадком, що стався 26 травня 2017 року, про що 31 серпня 2017 року страховиком було повідомлено позивача.

Судом першої інстанції не враховано, що стаж водія безпосереднім чином впливає на ступінь страхового ризику, а тому належним відповідачем у справі про відшкодування шкоди є ОСОБА_2 як безпосередній заподіювач шкоди. Жодних відомостей про допуск до керування застрахованим автомобілем особи, стаж якої є меншим 10 років, позивачем до скаржника не подавалося, чим також було порушено умови Договору страхування.

Ухвалюючи рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування відповідно до 12.1.14 Договору, страховиком не було порушено жодних його умов, а тому посилання позивача на 16.1 в якості аргументу є безпідставними.

Крім того, судом першої інстанції не обґрунтовано, на підставі чого було задоволено вимоги позивача про відшкодування витрат на правову допомогу.

Отже, враховуючи, що стаж водія, що перебував за кермом застрахованого автомобіля в момент ДТП, не відповідав умовам Договору страхування, підстав для задоволення позовних вимог не вбачається.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 квітня 2019 року (т. І а.с. 171) відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано учасникам строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 24 квітня 2019 року (а.с. 175) справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

26 квітня 2019 року на адресу суду надійшов відзив Варакути Г. Г. в інтересах ОСОБА_1 з відповідними підтвердженнями його надсилання іншим учасникам справи, з якого зокрема вбачається, що рішення суду є обґрунтованим та законним.

Остання зазначає, що, враховуючи, що договором добровільного страхування передбачено застосування подвійної франшизи при пошкодженні транспортного засобу, у разі перебування за кермом в момент настання ДТП особи, що не відповідає вимогам п. 5 даного договору, тобто має водійський стаж менше 10 років, відмова у виплаті страхового відшкодування є необґрунтованою.

Крім того, позивачем було надано суду доказу на підтвердження надання правової допомоги адвокатом Варкутою Г. Г., а саме копію договору про надання правової допомоги, копію посвідчення адвоката, копію звіту про надання правової допомоги та копії документів про оплату таких послуг.

У судовому засіданні представник відповідача - адвокат Демент`єв Є. О. підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити з підстав, викладених у ній.

Представник позивача - адвокат Варакута Г. Г. заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила залишити її без задоволення, посилаючись на її обґрунтованість, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.

Представник третьої особи до суду апеляційної інстанції не з`явився, повідомлений належним чином, про що свідчить зворотне повідомлення, а тому, керуючись ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважала за можливе розглядати справу за відсутності останнього.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши доводи та заперечення представника позивача та представника відповідача, які з`явились у судове засідання, з`ясувавши обставини справи, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 11 квітня 2016 року між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 7306.09.02.2329, відповідно до умов якого банк видав кредит в сумі 220 375 грн. 61 коп. для здійснення повної/часткової оплати за договором купівлі-продажу транспортного засобу маркиLADA, модель 219070, дата виписку 2015, № кузова НОМЕР_2 , укладеного між позичальником та ТОВ «Автостиль Київ» (а.с. 12 - 15).

05 квітня 2017 року між позивачем та ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» укладено договір добровільного страхування транспортного засобу № 0113-0103-2449, за яким застраховано автомобіль марка та модель LADA219070, № кузова НОМЕР_2 .

Пунктом 5 розділу І даного договору передбачено, що особою, допущеною до керування застрахованим транспортним засобом є будь-яка особа, що керує транспортним засобом на законній підставі із стажем водія відповідної категорії не менше 10 років.

Згідно п. 7.6. вищевказаного розділу застосовується окремий розмір франшизи у разі повної загибелі транспортного засобу, а саме 5%. Відповідно до п. 10страхова сума на період страхування становить 185 000 грн.

Пунктом 16.1 розділу І встановлено додаткові умови, що в разі перебування за кермом в момент настання ДТП особи, яка не відповідає вимогам, згідно з п. 5 розділу І Договору, застосовується подвійний розмір франшизи при пошкодженні ТЗ, але не менше 2% від страхової суми.

Пунктом 24.1 розділу ІІ Договору передбачено, що взаємовідносини сторін, їх права та зобов`язання, умови виплати страхового відшкодування, які не врегульовані розділами І та ІІ цього Договору регулюються Додатком № 1 до цього договору, що є його невід`ємною складовою частиною (а.с.115-116).

Додатком № 1 до укладеного між сторонами договору добровільного страхування транспортного засобу № 0113-0103-2449 є Умови добровільного страхування транспортного засобу, п. 12.1.14 яких передбачено, що страхувальник має право відмовити у виплаті страхового відшкодування у випадку порушення режиму експлуатації (використання) Т, його умов зберігання, невідповідність водійського стажу водіїв, допущених до керування застрахованим транспортним засобом, а також інших умов та даних , задекларованих страхувальником в заяві на страхування та договорі (а.с.117-124).

23серпня 2017 року ОСОБА_1 звернувсядо ПАТ «СК «Український Страховий Стандарт» із заявою про виплату страхового відшкодування у зв`язку із настанням страхового випадку, а саме дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце за участю застрахованого автомобіля 26 травня 2017 року (а.с 127).

29вересня 2017 року ОСОБА_1 подав до ПАТ «СК «Український Страховий Стандарт» повідомлення про настання випадку, який має ознаки страхового, а саме того, що 26травня 2017 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого за договором страхування від 05 квітня 2017 року автомобіля Lada 219070 № кузову НОМЕР_3 G0377315 під керуванням водія ОСОБА_2 (а.с. 125)

Як вбачається зі змісту довідки УПП у м. Києві про дорожньо-транспортну пригоду 26травня 2017 року о 11 год. 14 хв. по пр-ту Маяковського, 22сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки Lada 219070, № кузову НОМЕР_2, що належить ОСОБА_1 на праві власност, під керуванням водія ОСОБА_2 , та автомобілями марки Chevrolet Aveo, д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_4 , Mitsubihi Colt , д.н.з. НОМЕР_5 , під керуванням водія ОСОБА_6 ,а також автомобіля Hyundai Elantra, д.н.з. НОМЕР_6 , що був припаркований (а.с. 69-71).

Відповідно до посвідчення водія серії НОМЕР_7 ОСОБА_2 має стаж керування транспортними засобами категорії «В» з 06 липня 2013 року (а.с. 68).

Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 02серпня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с. 72).

Згідно звіту № 12136 про оцінку вартості матеріального збитку від 10 червня 2017 року вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля марки Lada 219070 № кузову НОМЕР_2 у результаті його пошкодження при дорожньо-транспортної пригоди становить 186 285 грн. 80 коп. (а.с. 29-40).

Зі змісту листа ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» від 19 жовтня 2017 року вбачається, що ОСОБА_1 відмовлено у виплаті страхового відшкодування на підставі п. 12.1.14 Додатку №1 до Договору добровільного страхування транспортного засобу №0113-0103-2449 від 05 квітня 2017 року (а.с. 41).

Зі змісту листа ПАТ «Кредобанк» від 22 червня 2018 року вбачається, що банк не заперечує перерахування коштів страхового відшкодування на погашення кредитної заборгованості згідно кредитного договору.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що посилання відповідача на п. 12.1.14 Умов добровільного страхування транспортного засобу є безпідставним, оскільки положення цих Умов відповідно до п. 24.1 Договору страхування застосовуються лише у випадку, коли умови виплати страхового відшкодування не врегульовані Розділом І та ІІ Договору страхування.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступні обставини.

Частиною ч. 1 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Обов`язковість умов договору, укладеного між сторонами, встановлена ч. 1 ст. 628 ЦК України.

Відповідно до статті 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з частиною першою статті 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства (ч. 1 ст. 6 Закону України «Про страхування»).

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Отже, обов`язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування страхувальнику виникає у разі, якщо такий страховий випадок прямо передбачений умовами договору страхування; якщо ж подія, що настала, не може бути кваліфікована як страховий випадок відповідно до вимог договору страхування або закону, обов`язок у страховика здійснити страхову виплату не виникає.

Колегією суддів під час апеляційного перегляду рішення суду встановлено, що 05 квітня 2017 року між сторонами було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу.

Під час укладання вищевказаного договору, позивачем було обрано програму страхування стандарт, відповідно до якої особа, допущена до керування застрахованим транспортним засобом, є будь-яка особа, що керує транспортним засобом на законній підставі із стажем водія відповідної категорії не менше 10 років.

З Довідки НПУ УПП у м. Києві про дорожньо-транспортну пригоду вбачається, що водієм транспортного засобу, застрахованого вищевказаним договором, під час ДТП був ОСОБА_8 , який відповідно до доказів, що містяться в матеріалах справи має стаж керування з 06 липня 2013 року, що станом на 26 травня 2017 року складає 4 роки.

Пункт 12.1.14 Умов добровільного страхування транспортного засобу, передбачено, підставами для відмови у виплаті страхового відшкодування є невідповідність водійського стажу водіїв, допущених до керування застрахованим ТЗ.

Враховуючи, що ДТП було скоєно не страхувальником, а третьої особою щодо віку якого і були встановлені обмеження у Договорі страхування, колегія суддів прийшла до висновку про те, що подія, яка на відбулась не може бути кваліфікована як страховий випадок відповідно до умов укладеного Договору, а, отже, відсутні підстави для виплати страхового відшкодування.

Крім того, обмеження страхового відшкодування в разі не досягнення водієм встановленого договором віку є правомірним, оскільки таке обмеження встановлене не відносно позивача як сторони договору та як власника застрахованого транспортного засобу, а відносно інших водіїв застрахованого транспортного засобу.

Враховуючи вищенаведене, відповідач, відмовляючи у виплаті страхового відшкодування діяв відповідно до умов договору, укладеного між сторонами, а тому колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, оскаржуване рішення не можна назвати законним та обґрунтованим в розумінні ст.263 ЦПК України, у зв`язку з чим колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Як вбачається з платіжного доручення № 4307 від 13 березня 2019 року скаржником сплачено судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 2 643 грн.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з позивача на користь скаржника судових витрат зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» - задовольнити.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 07 лютого 2019 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт», третя особа - Публічне акціонерне товариство «Кредобанк», про стягнення страхового відшкодування, інфляційних втрат та трьох відсотків річних, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт»судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 643 (дві тисячі шістсот сорок три) грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Повне судове рішення складено 14 червня 2019 року.

Суддя-доповідач: І.М. Вербова

Судді: В.В. Саліхов

О. В. Шахова