ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2019 року

м. Харків

Справа № 629/6204/18

Провадження № 22-ц/818/2656/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - судді Бровченка І.О.,

суддів: Пилипчук Н.П., Колтунової А.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 21 березня 2019 року в складі судді Смірнової Н.А.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини.

Позовна заява мотивована тим, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 08 квітня 2000 року по 27 квітня 2017 року. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, з відповідача за рішенням суду від 02 липня 2001 року було стягнуто на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. З урахуванням рішення Апеляційного суду Харківської області від 23 жовтня 2013 року було зменшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на утримання сина з 1/4 частини з усіх видів його заробітку на 1/6 частку з усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 10 липня 2013 року та до досягнення дитиною повноліття. З 01 вересня 2016 року їх син навчається в Лозівській філії Харківського державного автомобільно-дорожнього коледжу на ІІІ курсі на денній формі навчання за рахунок фізичних та юридичних осіб. Відповідно до договору № 105 від 09 вересня 2016 року про надання освітніх послуг загальна вартість освітньої послуги становить 19 680,00 гривень. Згідно квитанцій позивачем сплачено 17422,00 гривні. Зараз вона не працює, перебуває на обліку у Лозівському МРЦЗ без виплати, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, є багатодітною та малозабезпеченою. Відповідач є інвалідом І групи, знаходиться на обліку УПФУ в Лозівському районі і отримує пенсію, тому додаткову допомогу на утримання сина надавати може.

В зв`язку з чим просила стягнути з відповідача на її користь половину понесених нею додаткових витрат на дитину - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме 8 711,00 гривень.

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 21 березня 2019 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Лозова Харківської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 додаткові витрати, понесені на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 8 711,00 грн. та витрати за професійну правничу допомогу в розмірі 500,00 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено. Судові витрати компенсовано за рахунок держави.

06 квітня 2019 року ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку подав апеляційну скаргу на зазначене рішення суду.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; вказує, що судом неправильно застосовані норми матеріального права, не застосовано положення ч. 2 ст. 185 СК України щодо необхідності врахувати обставини, що мають істотне значення при встановленні розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину, при визначенні розміру додаткових витрат суд не врахував обставини, що мають істотне значення, а саме стан здоров`я платника, його потреби у регулярному медичному обстеженні та лікуванні, матеріальний стан, не надав оцінки письмових доказам, долученим до відзиву на позовну заяву, що ОСОБА_2 є інвалідом І Б групи за загальним захворюванням, потребує стороннього догляду. З позовної заяви не вбачається, що витрати, пов`язані із навчанням у коледжі, викликані особливими обставинами, зокрема, розвитком особливих здібностей дитини.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 16 квітня 2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 21 березня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 19 квітня 2019 року закінчено підготовку апеляційного розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

Призначено цивільну справу до розгляду судом апеляційної інстанції в приміщенні Харківського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами справи.

08 травня 2019 року до суду подано відзив ОСОБА_1 на апеляційну скаргу, в якому вона вважає рішення суду законним та обґрунтованим, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 21 березня 2019 року - без змін.

Вказує на те, що син навчається на ІІІ курсі в Лозівській філії Харківського державного автомобільно-дорожнього коледжу на денній формі навчання, згідно договору про надання освітніх послуг нею було сплачено 17 422, 00 грн., аліментів в розмірі 604,32 грн. не достатньо для забезпечення матеріальних потреб дитини та оплати його навчання, на її думку, відповідач намагається уникнути зобов`язань щодо надання матеріальної допомоги дитині.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції керувався ст. ст. 180, 185 СК України та виходив з того, що позивачем надано документи про здійснені нею додаткові витрати на утримання сина, а саме: договір про надання освітніх послуг від 09 вересня 2016 року та квитанції про сплату ОСОБА_1 за період з вересня 2016 по вересень 2018 року на рахунок Лозівської філії Харківського державного автомобільно-дорожнього коледжу 17 422,00 грн. Таким чином, суд вважав, що з відповідача підлягає стягненню 50% понесених позивачем додаткових витрат на дитину, що становить 8 711,00 грн.

Довідка про сплату адвокатського гонорару у розмірі 200,00 грн. за підготовку відповіді на відзив, позивачем до суду не надана, тому суд вважав в даній частині позовна заява задоволенню не підлягає, оскільки відсутні належні докази на підтвердження сплати даної суми. Суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в розмірі 500,00 грн.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Шлюб між ними розірваний 27 квітня 2001 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія НОМЕР_3 , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 203. Від даного шлюбу сторони мають сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з позивачем, що підтверджується Витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання від 27 січня 2018 року. (а.с. 14, 17, 20).

Згідно свідоцтва про зміну імені серія НОМЕР_4 , виданого 09 лютого 2017 року Лозівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 04, дитині змінено прізвище з « ІНФОРМАЦІЯ_5 » на « ІНФОРМАЦІЯ_5 ». (а.с. 18).

Відповідно до довідки Лозівської філії Харківського державного автомобільно-дорожнього коледжу № 396 від 05 вересня 2018 року ОСОБА_5 навчається на ІІІ курсі Лозівської філії Харківського державного автомобільно-дорожнього коледжу на денній формі навчання за рахунок фізичних та юридичних осіб, термін навчання з 01 вересня 2016 року по 30 червня 2020 року. (а.с. 22).

Згідно свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові серія НОМЕР_5 , виданого 10 січня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 01, позивач змінила прізвище з ОСОБА_1 » на ОСОБА_1

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 23 жовтня 2013 року зменшено розмір стягуваних аліментів з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_10 з 1/4 частини всіх видів заробітку на 1/6 частину всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 10 липня 2013 року та до досягнення дитиною повноліття. (а.с. 8-11).

Статтею 51 Конституції України гарантовано, а статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із вимогами частини першоїстатті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до вимог частини другоїстатті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

При цьому, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Як на підставу своїх вимог ОСОБА_1 посилалась на те, що з 01 вересня 2016 року їх син навчається в Лозівській філії Харківського державного автомобільно-дорожнього коледжу на ІІІ курсі на денній формі навчання за рахунок фізичних та юридичних осіб.

Відповідно до договору № 105 від 09 вересня 2016 року про надання освітніх послуг загальна вартість освітньої послуги становить 19 680,00 гривень. Згідно квитанцій нею сплачено 17422 гривні. Зараз позивач не працює, перебуває на обліку у Лозівському МРЦЗ без виплати, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, є багатодітною та малозабезпеченою. Відповідач є інвалідом І групи, знаходиться на обліку УПФУ в Лозівському районі і отримує пенсію, тому додаткову допомогу на утримання сина надавати може, просить стягнути з відповідача на її користь половину понесених нею додаткових витрат на дитину в сумі 8711,00 гривень.

Як свідчать матеріали справи, від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з позивачем, що підтверджується Витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання від 27 січня 2018 року. (а.с. 17, 20).

Згідно свідоцтва про зміну імені серія НОМЕР_4 , виданого 09 лютого 2017 року Лозівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 04, дитині змінено прізвище з « ІНФОРМАЦІЯ_5 » на « ІНФОРМАЦІЯ_5 ». (а.с. 18).

Згідно свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові серія НОМЕР_5 , виданого 10 січня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 01, позивач змінила прізвище з ОСОБА_1 » на ОСОБА_1

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 23 жовтня 2013 року зменшено розмір стягуваних аліментів з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_10 з 1/4 частини всіх видів заробітку на 1/6 частину всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 10 липня 2013 року та до досягнення дитиною повноліття. (а.с. 8-11).

Відповідно до довідки Лозівської філії Харківського державного автомобільно -дорожнього коледжу ОСОБА_4. дійсно навчається з 01 вересня 2016 року в Лозівській філії Харківського державного автомобільно-дорожнього коледжу на ІІІ курсі на денній формі навчання, термін навчання по 30 червня 2020 року. (а.с. 22).

Згідно договору про надання освітніх послуг від 09 вересня 2016 року, укладеного між ОСОБА_1 та Харківським автомобільно-дорожним технікумом (Лозівська філія), та квитанції про сплату ОСОБА_1 за період з вересня 2016 по вересень 2018 року на рахунок Лозівської філії Харківського державного автомобільно-дорожнього коледжу 17 422,00 грн. (а.с. 26).

Згідно посвідчення № НОМЕР_6 від 31 серпня 2012 року ОСОБА_1 має право на пільги, передбачені законодавством для багатодітних сімей, діти : ОСОБА_6 , 2000 року народження, ОСОБА_5 , 2008 року народження, ОСОБА_12 , 2012 року народження. (а.с. 24).

Як вбачається, ОСОБА_6 на даний час є повнолітнім, а строк дії посвідчення до 06 грудня 2018 року.

Відповідно до довідки Лозівського МРЦЗ ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрована як безробітна в Лозівському МРЦЗ з 21 серпня 2018 року. Дохід з 21 серпня 2018 року по 31 жовтня 2018 року становить 0, 00 грн. (а. с. 25).

Разом з цим, вона є працездатною, докази стосовно поганого стану здоров`я, інвалідності ОСОБА_1 тощо, в матеріалах справи відсутні.

Водночас, суд не в повному обсязі дослідив надані відповідачем ОСОБА_2 докази та не надав їм належної оцінки, не врахував стан здоров`я відповідача, що він є інвалідом І групи, також наявність у нього непрацездатного батька - пенсіонера, з яким він проживає.

Відповідно до Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серії 12 ААА № 449154 ОСОБА_2 є інвалідом І «Б» групи з 01 червня 2016 року, потребує стороннього догляду. (а.с. 57). Також проходив стаціонарне лікування, що підтверджується виписками з медичної карти стаціонарного хворого. (а.с. 62-69).

Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своїм батьком ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . (а.с. 70-71).

Відповідно до копії пенсійного посвідчення № НОМЕР_7 ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є пенсіонером за віком. (а.с. 73).

ОСОБА_2 також вказував на те, що сплачує кошти за житлово - комунальні послуги, сума яких є для них непомірно великою та надав копії рахунків про сплату за житлово-комунальні послуги, за електроенергію, за газ. (а.с. 81-84).

Таким чином, положення ст. 185 СК України стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

В матеріалах справи відсутні докази підтверджуючі, що ОСОБА_5 проявляв будь-які здібності пов`язані зі вступом до навчального закладу. Сам по собі вступ дитини на навчання до навчального закладу з метою здобуття відповідного ступеню освіти не може безумовно свідчити, що витрати, пов`язані з навчанням у ньому викликані особливими обставинами.

Суд вважає, що позивачем не доведено, що витрати на навчання дитини у навчальному закладі зумовлені особливими обставинами, пов`язаними з розвитком певних здібностей дитини, оскільки зазначені витрати не є витратами, що викликані особливими обставинами, зокрема, схильністю дитини до музики або до певного виду спорту, або пов`язаних з хворобою дитини, каліцтвом тощо, що вимагає додаткових матеріальних витрат, а тому положення статті 185 СК України на такі правовідносини не поширюються.

Разом із цим, необхідно звернути увагу на наступні обставини.

Як свідчать матеріали справи, згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_8 ОСОБА_2 та ОСОБА_14 є батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с. 17, 19).

Згідно свідоцтва про зміну імені серія НОМЕР_4 , виданого 09 лютого 2017 року Лозівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 04, дитині змінено прізвище з « ІНФОРМАЦІЯ_5 » на « ІНФОРМАЦІЯ_5 ». (а.с. 18).

Відповідно до договору про надання освітніх послуг від 09 вересня 2016 року предметом договору є надання освітньої послуги. Виконавець бере на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити одержувачу освітньої послуги, а саме: навчання студента ОСОБА_6 за денною формою навчання в період з 01 вересня 2016 року по 30 червня 2020 року на території та в приміщенні виконавця, освітньо - комерційний рівень 133 «Галузеве машинобудування», «Експлуатація та ремонт підйомно-транспортних, будівельних і дорожніх машин і обладнання».

Згідно з п. 5.1 договору загальна вартість освітньої послуги становить 19 680, 00 грн. (а.с. 26).

Як вбачається з копій квитанцій за період з 20 вересня 2016 по 03 вересня 2018 року на рахунок Лозівської філії Харківського державного автомобільно-дорожнього коледжу ОСОБА_14 . було оплачено вартість освітніх послуг у сумі 17422 грн. (а.с. 27-28).

14 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини.

06 грудня 2018 року ОСОБА_5 виповнилося 18 років, він досяг повноліття. Період навчання у коледжі : з 01 вересня 2016 року по 30 червня 2020 року. Таким чином, період навчання охоплює також і період повноліття ОСОБА_5 з 06 грудня 2018 року по 30 червня 2020 року.

Разом із цим, тлумачення статті 199 СК України дозволяє зробити висновок, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Згідно статті 201 СК України щодо застосування норм цього Кодексу до відносин щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Тлумачення статті 201 СК України дозволяє стверджувати, що стаття 185 СК України не поширюється на правовідносини між батьками та повнолітніми дітьми, які продовжують навчання.

У постанові від 13 вересня 2017 у справі № 6-1489цс17 Верховний Суд України зробив правовий висновок, що «СК виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення».

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вищевикладене узгоджується з правовим висновком, викладеним в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)».

Оскільки ОСОБА_5 досяг повноліття та продовжує навчання, у разі існування обставин, які підтверджують, що він потребує матеріальної допомоги, за умови, що відповідач може таку надавати, ОСОБА_1 має право звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, за відповідний період, відповідно до положень ст. 199 СК України.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 статті 376 ЦПК України).

Отже, враховуючи положення закону,правові підстави для стягнення додаткових витрат на утримання дитини відсутні. За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Статтею 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд дійшов висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини необхідно відмовити, вимоги про стягнення витрат за професійну правничу допомогу в розмірі 500,00 грн. задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 21 березня 2019 року - скасувати, ухвалити нову постанову.

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повне судове рішення складено 31 липня 2019 року.

Головуючий - суддя - І.О. Бровченко

Судді : Н.П. Пилипчук

А.І. Колтунова