Справа № 758/2927/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2019 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва в складі головуючого судді Гребенюка В.В., за участю секретаря судового засідання Добривечір А.О., розглянувши цивільну за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року ОСОБА_1 (надалі за текстом - позивач) звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом про розірвання шлюбу, до ОСОБА_2 (надалі за текстом - відповідач).

На обґрунтування позову було зазначено, що 28 травня 2015 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, що підтверджено свідоцтвом про шлюб від 28.05.2015 року, серія НОМЕР_1 , актовий запис № 864, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві. Від шлюбу дітей не мають. Позивач посилається на те, що подружнє життя у них не склалося через різні погляди на життя, внаслідок чого часто виникають сварки та конфлікти. Шлюбні відносини між ними фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливим, позивач просив розірвати шлюб.

До початку судового засідання позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав та просив його задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, надіслала заяву про надання строку для примирення.

Суд, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності усі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України (надалі за текстом - СК України), шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Як вбачається з матеріалів справи, 28 травня 2015 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, що підтверджено свідоцтвом про шлюб від 28.05.2015 року, серія НОМЕР_1 , актовий запис № 864, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві (а.с.4). Від шлюбу дітей не мають.

Відповідач просила суд у відповідності ст. 111 СК України вжити заходів щодо примирення подружжя.

Як вбачається з заяви позивача, останній категорично заперечує проти примирення, з часу перебування справи в суді обставини, які викладені в позовній заяві не змінилися, позивач вважає, що примирення неможливе. Так, судом було відмовлено в клопотанні відповідача про надання строку на примирення, оскільки примирення само собою обумовлює спільне бажання подружжя зберегти сім`ю. На час розгляду позову в суді такої обопільної згоди не досягнуто. Відмовляючи в клопотанні відповідача стосовно вжиття заходів щодо примирення подружжя у відповідності до ст. 111 СК України, суд виходив з наступного. Згідно ч. 7 ст. 240 ЦПК України у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців. Тобто, надання можливості примирення є правом, а не обов`язком. Судом встановлено, що цивільна справа надійшла до суду 04.03.2019 року, Ухвалою від 12.03.2018 року справу було призначено до судового розгляду на 02 травня 2019 року, про що сторонами повідомлялось (а.с. 17-21). Судом не було встановлено, що сторони за час перебування справи в судді примирилися, а позивач змінив свого волевиявлення.

У відповідності до ч. 1 ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Приймаючи до уваги, що причини, що спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Судові витрати, згідно ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, з огляду на задоволення його позовних вимог.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 24, 105, 110, 112, 114 - 115 СК України, ст. ст. 28, 141, 206, 258, 259, 265, 280-283, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити;

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зареєстрований 28 травня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 864 - розірвати;

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок судового збору;

Повне найменування:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 );

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 );

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення (враховуючи положення п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України);

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Суддя В.В. Гребенюк