КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа №369/1055/17

11 червня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» Сокуренка Євгена Сергійовича на рішення Іванківського районного суду Київської області від 15 вересня 2017 року, ухвалене під головуванням судді Слободян Н.П., у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

30 січня 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до укладеного між сторонами договору № б/н від 29.12.2011 року, ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 8100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Посилається, що відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», Правилами користування платіжною карткою та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Також відповідачка на час укладення кредитної угоди дала свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідачка станом на 31.10.2016 року має заборгованість у розмірі 70 713,99 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 8013 грн., заборгованості по процентах за користування кредитом у розмірі 55 621,30 грн., заборгованості за пенею та комісією в розмірі 3235,79 грн., штрафу(фіксована частина) - 500,00 грн., штрафу (процентна складова) - 3343,52 грн. В добровільному порядку вказану заборгованість відповідачка не погашає, а тому просив стягнути з відповідачки на користь банку вказану загальну суму заборгованості, а також понесені судові витрати в сумі 1 600,00 грн.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21.03.2017 року справу передано за підсудністю до Іванківського районного суду Київської області.

Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 16 червня 2017 року відкрито провадження у справі.

Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 15 вересня 2017 року в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

НЕ погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, представник Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Сокуренко Євген Сергійович подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Іванківського районного суду Київської області від 15 вересня 2017 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що рішення суду ухвалене без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм процесуального і матеріального права. Зазначив, що суд дійшов хибного висновку про пропуск позивачем строку позовної давності, оскільки останній платіж було здійснено відповідачкою 16.12.2013 року, строк сплати щомісячного платежу визначений до 25 числа наступного місяця, тому саме 26 січня 2014 року починається відлік строку загальної позовної давності, який закінчується 26 січня 2017 року. З даним позовом банк звернувся до суду 25 січня 2017 року, тобто в межах строку позовної давності. Крім того, строк дії картки № НОМЕР_3, яка була видана відповідачці, визначено до останнього дня січня 2016 року. Строк дії картки є строком дії кредитного договору.

Постановою Апеляційного суду Київської області від 13 березня 2018 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» залишено без задоволення, а рішення Іванківського районного суду Київської області від 15 вересня 2017 року залишено без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 зазначив, що апеляційна скарга є необґрунтованою, а висновки суду щодо пропуску позивачем позовної давності відповідають обставинам справи. Посилався також на те, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження подання вказаного позову до суду саме 25 січня 2017 року.

В судовому засіданні представник Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Олейнік Наталія Олександрівна апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Кормушин Юрій Олександрович проти задоволення апеляційної скарги заперечували та просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.12.2011 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

Згідно розрахунку заборгованості, наданого ПАТ «ПриватБанк», відповідач має заборгованість за договором б/н від 29.12.2011 року, яка станом на 31.10.2016 року становить 70 713,99 грн. та складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 8013 грн., заборгованості по процентах за користування кредитом у розмірі 55 621,30 грн., заборгованості за пенею та комісією в розмірі 3235,79 грн., штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн., штрафу (процентна складова) - 3343,52 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач дійсно має борг перед банком за вказаним кредитним договором, проте позивач звернувся до суду з позовом з пропуском строку позовної давності, про застосування якого було подано заяву відповідачем, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити з підстав пропуску позивачем строку позовної давності звернення до суду з вказаним позовом.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначав, що відповідно до укладеного договору № б/н від 29.12.2011 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 8100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

На підтвердження укладення кредитного договору та наявності у відповідачки ОСОБА_1 заборгованості за вказаним договором, позивачем АТ КБ «ПриватБанк» було надано суду першої інстанції розрахунок заборгованості за кредитним договором, копію анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, копію паспорта відповідачки.

Як вбачається з матеріалів справи, анкета-заява від 29.01.2013 року містить анкетні дані ОСОБА_1 , її контактну інформацію. Також згідно заяви ОСОБА_1 виявила бажання на оформлення платіжної картки «Універсальна» та зазначила бажаний ліміт у 5 000 грн.

Зі змісту вказаної заяви вбачається, що ОСОБА_1 погодилася з тим, що дана заява разом із Пам`яткою, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг.

Відповідно до частини 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Отже, з моменту підписання особою анкети-заяви, між банком та нею укладено кредитний договір шляхом приєднання такої особи до запропонованого банком договору.

Обставини щодо укладення кредитного договору, умов кредитування, видачі кредитних коштів, користування кредитними коштами позичальником не оспорюються та визнаються.

Відповідно до вимог ч.1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У силу ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з пунктом 2.1.1.2.1 Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг, для надання послуг банк видає клієнту картку, її вид визначений у Пам`ятці клієнта/Довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладання договору є дата отримання картки, вказана у заяві.

Відповідно до пункту 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно з пунктом 2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг за користування кредитом і овердрафтом банк нараховує проценти в розмірі, встановленому Тарифами Банка, із розрахунку 360 календарних днів в році, якщо інше не передбачено п. 2.1.1.12.13.

Позивач обов`язки за умовами договору виконав, надавши кредитні кошти відповідачці, що не заперечується останньою.

ОСОБА_1 свої обов`язки за кредитним договором №б/н від 29 грудня 2011 року належним чином не виконувала, що призвело до виникнення заборгованості, а тому Публічне акціонерне товариства Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості, яка за розрахунками банку становить суму 70713 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 8013,38 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом - 55621,30 грн., пеня та комісія - 3235,79 грн., штрафи - 3843,52 грн.

Частиною 1 статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. У вказаних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

З наявної в матеріалах справи довідки Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» вбачається, що ОСОБА_1 згідно кредитного договору б/н від 29.12.2011 року отримала картку № НОМЕР_1 , терміном дії до 01.2016 року.

За умовами договору сторони погодили щомісячну (до 25 числа) сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий до 31 січня 2016 року (строк дії картки № НОМЕР_1) включно.

Відтак, у межах строку кредитування до 31 січня 2016 року (строк дії картки № НОМЕР_1) відповідачка мала, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами до 25 числа кожного місяця, а також неустойку.

З наданого банком розрахунку заборгованості за договором б/н від 29.12.2011 року станом на 31.10.2016 року вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 за кредитом становить 70713,99 грн., з яких: 8013,38 грн. - тіло кредиту; 55621,30 грн. - заборгованість за відсотками; 3235,79 грн. - пеня та комісія, 3848,52 грн. - штрафи.

При цьому відсотки за користування кредитом на загальну суму 55621,30 грн. нараховувалися банком за період з 16.05.2012 року по 31.10.2016 року, пеня в сумі 3235,79 грн. нараховувалася з 01.06.2013 року по 31.10.2016 року, тобто і після закінчення строку дії кредитного договору від 29 грудня 2011 року, а саме після 31 січня 2016 року, що суперечить вимогам чинного законодавства.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що обґрунтованими є вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту, відсоткам та пені за період до 31 жовтня 2016 року.

У свою чергу, колегія суддів вважає, що у задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафів слід відмовити з огляду на наступне.

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами і правилами надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», а саме пунктом 2.1.1.12.6.1 передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, тоді як пунктом 2.1.1.7.6 передбачено сплату штрафів, як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків сплати платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених договором.

Враховуючи, що штраф і пеня застосовані позивачем одночасно за одне й те саме порушення - недотримання строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, зазначене є порушенням встановленої у ст.61 Конституції України заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Дійшовши висновку про законність вимог про стягнення заборгованості по тілу кредиту, відсотках та пені за період до 31 січня 2016 року (строк дії картки) колегією суддів враховується подана до суду першої інстанції заява ОСОБА_1 про застосування строку позовної давності.

Скасовуючи постанову Апеляційного суду Київської області від 13 березня 2018 року та, направляючи справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, Верховний Суд вказав, що вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 останній платіж на погашення заборгованості внесла 16 грудня 2013 року, а з позовом до суду банк звернувся 30 січня 2017 року, тобто банк пропустив строк позовної давності, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. Однак з такий висновок є помилковим з огляду на те, що перебіг позовної давності починається не з моменту внесення позичальником останнього платежу, а після несплати чергового платежу, який повинен бути внесений в даному випадку 25 січня 2014 року, а з урахуванням факту пред`явлення банком позову 25 січня 2017 року, що підтверджується реєстром направлених банком позовів та накладною (а. с. 113), а не 30 січня 2017 року, як помилково вважав суд апеляційної інстанції, тобто в межах позовної давності після несплати чергового платежу, погодитися із аргументацією суду про пропуск позивачем позовної давності не можна.

У силу ч.1 ст.417 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

За статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 19 березня 2014 року у справі №6-14цс14, за договором про надання банківських послуг (позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким встановлено щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту, тобто зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України).

Останній платіж по даному договору було внесено відповідачкою 16 грудня 2013 року. Дата внесення чергового щомісячного платежу в даному випадку 25 січня 2014 року. Строк дії картки № НОМЕР_1 визначено до 31 січня 2016 року включно. З позовом про стягнення заборгованості Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду 25 січня 2017 року, тобто в межах трирічного строку звернення до суду за захистом порушених прав.

Таким чином, вимога про стягнення заборгованості по тілу кредиту в розмірі 8013,38 грн. підлягає задоволенню в повному обсязі.

Щодо вимоги про стягнення заборгованості по процентах колегією суддів враховується наступне.

Заборгованість за процентами почала нараховуватися банком з 16.05.2012 року, а з позовом про стягнення даної заборгованості банк звернувся до суду 25 січня 2017 року.

З огляду на те, що строк позовної давності до щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, враховуючи заяву відповідачки про застосування строку позовної давності, а також те, що нарахування відсотків може здійснюватися до закінчення дії договору, в даному випадку до останнього дня строку дії картки, колегія суддів приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь банку заборгованості по процентах за користування кредитом з 25.01.2014 року (за три роки перед зверненням до суду) по 31.01.2016 року (строк закінчення дії картки) в сумі 27586,98 грн.

Що стосується вимог про стягнення пені колегією суддів враховується наступне.

Частиною 2 ст. 258 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

З вимогою про стягнення пені банк звернувся до суду 25.01.2017 року, а строк дії картки - договору сплив 31.01.2016 року, тому позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про на стягнення пені підлягають задоволенню за період з 25.01.2016 року (за рік перед зверненням до суду) до 31.01.2016 року (закінчення строку дії картки - договору) в розмірі 100 грн.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи зазначене, оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення Іванківського районного суду Київської області від 15 вересня 2017 року підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» та стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за кредитом у розмірі 8013,38 грн., заборгованості за відсотками в сумі 27586,98 грн. та пені в сумі 100 грн. У задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів слід відмовити.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 цієї статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В ході розгляду даної справи Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» було понесено судові витрати по сплаті судового збору до суду першої інстанції в розмірі 1 600 грн. та за подання апеляційної скарги - в розмірі 1760 грн., позовні вимоги та апеляційна скарга задоволені частково на загальну суму 35700,36 грн., що становить 50,49 % від суми заявлених вимог. З урахуванням розміру задоволених вимог відшкодуванню відповідачем на користь позивача підлягають судові витрати у загальному розмірі 1696,46 грн.

Отже, з урахуванням вимог ч.10 ст.141 ЦПК України, з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору на загальну суму 1696,46 грн.

Керуючись ст.ст.256,258,261,526, 530, 634, 638, 1048, 1054, ЦК України, ст.ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника позивача Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» Сокуренка Євгена Сергійовича задовольнити частково.

Рішення Іванківського районного суду Київської області від 15 вересня 2017 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» () заборгованість за кредитним договором у розмірі 35700,36 грн., що складається із заборгованості за кредитом у розмірі 8013,38 грн., заборгованості по процентах в сумі 27586,98 грн. та пені в сумі 100 грн.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» () витрати по сплаті судового збору у розмірі 1696,46 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 12 червня 2019 року

Головуючий: Судді: