Єдиний унікальний номер справи 755/7751/18
Провадження №22-ц/824/5757/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Таргоній Д.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Тімуш Д.І.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» Матвієнка Андрія Анатолійовича на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 14 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» Матвієнка Андрія Анатолійовича, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Алешко Ірини Василівни про визнання зобов`язань за кредитним договором припиненими, виключення з Державного реєстру іпотек запис про обтяження нерухомого майна,

В С Т А Н О В И В:

В травні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про визнання зобов`язань за кредитним договором припиненими та виключення з Державного реєстру іпотек запис про обтяження нерухомого майна. Свій позов мотивував тим, що 08 квітня 2008 року між ним та банком укладено кредитний договір на суму 91 000,00 грн. строком до 05 квітня 2013 року. 24.05.2012 року укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого позивач передав в іпотеку домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_1 . Приватним нотаріусом внесено до Державного реєстру іпотек запис про обтяження житлового будинку. Станом на 01.03.2013 року позивач не має кредитної заборгованості перед банком, а запис про обтяження житлового будинку не виключений з реєстру обтяження нерухомого майна. Таке обтяження порушує його права як власника, оскільки він позбавлений можливості вільно розпоряджатися своєю власністю. Просив позов задовольнити.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 14 січня 2019 року позов задоволений частково. Визнано припиненими зобов`язання за кредитним договором №1302/252/244 від 08 квітня 2008 року, укладеним між акціонерним комерційним банком «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» та ОСОБА_2 . У задоволенні вимог про виключення з Державного реєстру іпотек запис про обтяження нерухомого майна відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати. Обґрунтував скаргу тим, що суд не повно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, суд допустив порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи. Вказав, що позивач звернувся до суду з двома вимогами, одна з яких пов`язана із зняттям арешту з нерухомого майна. Обтяжене майно - житловий будинок знаходиться в м.Бориспіль Київської області, а позови що виникають з приводу нерухомого майна пред`являються за місцезнаходження такого майна за правилами виключної підсудності. Суд даної норми не врахував і не передав справу на розгляд іншому суду, до територіальної юрисдикції якого належить даний спір. Крім того зазначають, що позов пред`явлений до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Чорноморський банк розвитку та реконструкції», в той же час неналежним відповідачем є виключно АКТ «ЧБРР». За таких умов суд не повно та не об`єктивно розглянув справу, а його висновки не відповідають фактичним обставинам справи, а тому вважає, що рішення суду не ґрунтується на вимогах закону є необґрунтованим і підлягає скасуванню.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вказав, що він не погоджуються з доводами апеляційної скарги та вважає що вона не підлягає задоволенню. Зазначив, що вимога про виключення з Державного реєстру іпотек запис про обтяження нерухомого майна є похідною від вимоги про визнання зобов`язань за кредитним договором припиненими, тому відсутні правові підстави для застосування правил виключної підсудності. Щодо неналежного відповідача вважає, що відповідач не зазначає та не надає доказів такої неналежності, з цих підстав вважає даний довід необґрунтованим. За таких умов доводи апеляційної скарги вважає безпідставними, а рішення суду - законним та обґрунтованим, що в повному обсязі відповідає завданню цивільного судочинства.

У відповідності до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що підстави для його зміни чи скасування відсутні.

В ході розгляду справи суд першої інстанції встановив, що кредитний договір укладений між сторонами на теперішній час є виконаним позивачем належним чином і в повному обсязі, тому така вимога підлягає задоволенню повністю. Щодо вимоги виключення з Державного реєстру іпотек запис про обтяження житлового будинку, зазначив, що рішення суду про припинення іпотеки є безумовною підставою для зняття нотаріусом заборони щодо відчуження нерухомого майна, а оскільки позивачем вимоги про припинення іпотеки не заявлено, то позов в цій частині задоволенню не підлягає. З наведеною позицією суду першої інстанції в повній мірі погоджується й колегія суддів апеляційного суду, вважаючи її виваженою та обґрунтованою.

Фактично свою позицію позивач ґрунтував на тому, щовін повністю виконав грошові зобов`язання за кредитним договором, сплатив тіло кредиту та проценти за користування кредитними коштами. На підтвердження цього надав довідку КФ ПАТ «ЧБРР» від 01.03.2013 року та квитанції про фактичну сплату коштів на користь банку. Судом було досліджено, як надану довідку так і фактичну сплату кредиту, в результаті чого суд прийшов до висновку про повне погашення заборгованості перед банком. Зокрема позивачем було сплачено тіло кредиту у розмірі 91 000 грн. та проценти за користування кредитними коштами у розмірі 46250 грн. 54 коп., що передбачено графіком погашення кредиту, який є додатком №1 до кредитного договору.

В той же час, на даний час, банк перебуває в процесі ліквідації і всі його функції здійснюються уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» Матвієнка А.А., який безпідставно не вчиняє дії щодо зняття обмежень з майна позивача. Про наявність невиконаних зобов`язань позивачем перед банком апелянт в апеляційній скарзі не зазначає.

Суть апеляційної скарги зводиться до двох основних доводів апелянта: це порушення правил підсудності при розгляді справи та неналежність заявленої вимоги саме до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Чорноморський банк розвитку та реконструкції».

Щодо доводу апелянта про порушення правил підсудності при розгляді справи колегія суддів апеляційного суду зважає а наступне:

У відповідності до п.8 ч.1 ст.353 ЦПК України на ухвалу, якою відкрито провадження з порушенням правил підсудності, може бути подана апеляційна скарга окремо від рішення суду. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду. З аналізу зазначеної норми вбачається, що порушення правил підсудності є окремим питанням, яке вирішується шляхом оскарження ухвали про відкриття провадження, і не може бути підставою для оскарження рішення суду по суті справи. Відповідач міг оскаржити допущене з його точки зору порушення правил територіальної підсудності в апеляційному порядку у встановленому процесуальним законом порядку, однак не скористався цим правом, тому доводи з цього приводу не можуть бути предметом апеляційного розгляду при перегляді рішення по суті справи.

Вякості ще одного доводу незаконності оскаржуваного рішення апелянт зазначає про неналежність заявленої вимоги саме до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» Матвієнка А.А., з чим також не погоджується колегія суддів апеляційного суду. На даний час ухвалене рішення про фінансову неспроможність банку, на підставі чого порушено процедуру його ліквідації, що здійснюється спеціально уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» Матвієнком А.А. Саме така уповноважена особа і висунула позивачу вимогу про погашення заборгованості, в наслідок чого позивач був вимушений звернутися до суду з даним позовом. При цьому саме уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» Матвієнко А.А. фактично вчиняє дії, що порушують цивільні права позивача, за захистом від яких він і звернувся до суду. За таких умов порушень вимог закону в даному випадку колегія суддів не вбачає.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи. При вирішенні справи суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, відтак дійшов до правильного висновку по суті позовних вимог.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» Матвієнка Андрія Анатолійовича залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 14 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді Д.О. Таргоній

К.П. Приходько