Справа № 589/3403/16-ц
Провадження № 2/589/21/19
Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:
головуючого - судді Курбанової А.Р.,
з участю секретаря судового засідання Ніколаєнко В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Шостка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визначення часток у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно, транспортні засоби та визнання права власності на них,-
В обгрунтування позову зазначила, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі з 16 жовтня 1992 року, під час шлюбу сторонами було придбане вищезазначене майно, а тому вона є його співвласником, однак реалізувати свої права та належним чином виконати обов`яки власника по утриманню цього майна вона позбавлена можливості, оскільки титульним власником є її чоловік, проте відповідач 03 червня 2016 року безвісти зник та досі його місцезнаходження не відоме, а тому позивач просить поділити майно з визначенням її частки у праві спільної сумісної власності подружжя.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у ній, заявила клопотання про заочний розгляд справи.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце його проведення повідомлявся шляхом направлення судових повісток за останньої відомою адресою його проживання, а також шляхом розміщення відповідного оголошення про його виклик на офіційному сайті Шосткинського міськрайонного суду Сумської області. Жодних клопотань, заяв, а також відзиву від відповідача до суду не надходило.
Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області у справі № 589/2166/17 від 12.02.2018р. ОСОБА_2 визнано безвісно відсутнім з 03 червня 2016 року.

Представник третьої особи в судове засідання також не з`явився, в матеріалах справи наявна його заява про розгляд справи за його відсутності.

З урахуванням викладеного, в судовому засіданні 25 червня 2019 року ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області у відповідності із ч. 4 ст. 223, 280, 281 ЦПК України постановлено провести заочний розгляд справи.

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що з 16.10.1992р. сторони перебувають у шлюбі (а.с.6).

10.08.2004р. ОСОБА_2 на підставі рішення виконавчого комітету Шосткинської міської ради №194 від 03.08.2004р. набув у власність житловий будинок АДРЕСА_1 , який був збудований під час шлюбу /т.1 а.с.11, 12, т. 2 а.с. 90/.

На підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_6 , виданого 21.09.2004р., ОСОБА_2 набув право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування вказаного житлового будинку, господарських будівель та споруд з кадастровим номером НОМЕР_5 площею 0,1000 га /т.2 а.с.84/.

Як вбачається зі свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів (НОМЕР_12 , НОМЕР_13, НОМЕР_9 , довідки територіального сервісного центру № 5945 Регіонального сервісного центру МВС в Сумській області за вих. № 31/18/5945-142 від 19.03.2019р.) ОСОБА_2 набув у власність: 09.11.2010р. автомобіль ГАЗ 330232, державний номерний знак НОМЕР_3 ; 04.12.2013р. автомобіль Subaru Forester 2.0 X, державний номерний знак НОМЕР_1 ; 27.04.2016р. автомобільний причеп КРД 050108, державний номерний знак НОМЕР_4 ; автомобіль ВАЗ 21214, державний номерний знак НОМЕР_2 (т.1 а.с.8, 9-10, т.2 а.с.83).

18.09.2013р. ОСОБА_2 видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно - збудовану ним прибудову до нежитлового приміщення з підвалом та замощенням, площею 191,40 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 /т.1 а.с.13-14/.

Крім того, відповідно до договору про поділ нерухомого майна, та виділ його в натурі, що є у спільній частковій власності від 15.03.2016р. за реєстровим №193, укладеного з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 набув право власності на нежитлове приміщення, площею 218,8 м.кв. за адресою: АДРЕСА_3 /т. 1 а.с. 213, 220, т.2 а.с.87-89/.

Приписами ст. 57 СК України, в редакціях, чинних на час набуття цього майна, жодний з вказаних об`єктів не відносився до особистої приватної власності дружини чи чоловіка.

За загальним правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Тобто, конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю.

Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя.

Пунктами 22, 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» визначено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, тощо.

В судовому засіданні встановлено, що автомобіль Subaru Forester 2.0 X, державний номерний знак НОМЕР_1 ; автомобіль ВАЗ 21214, державний номерний знак НОМЕР_2 ; автомобіль ГАЗ 330232, державний номерний знак НОМЕР_3 ; автомобільний причеп КРД 050108, державний номерний знак НОМЕР_4 ; житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 204,1 кв.м, позначений на схематичному плані земельної ділянки літерою «А-2» з підвалом «Пд», терасою «а» та господарськими спорудами у вигляді сараю «Б», веранди «В», прибудови «в», навісів «Д», «Е», замощення «І», огорожі «N»; земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд з кадастровим номером НОМЕР_5 площею 0,1000 га; прибудова до нежитлового приміщення з підвалом та замощенням, площею 191,40 м.кв. за адресою: АДРЕСА_2 ; нежитлове приміщення, площею 218,8 м.кв. за адресою: АДРЕСА_3 , набуті ОСОБА_2 в період перебування в шлюбі з ОСОБА_1 , а отже таке є їх спільною сумісною власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

З урахуванням викладеного в сукупності, беручи до уваги, що в ході розгляду справи не встановлено наявності домовленості між подружжям (сторонами) щодо їх часток у праві спільної сумісної власності подружжя, а також існування шлюбного договору, який би визначав порядок володіння таким майном, суд дійшов висновку, що майно, яке перебуває у спільній сумісній власності сторін належить їм порівну.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог п.п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

У даному випадку невизначеність частки позивача у спільному майні подружжя в ситуації відсутності відповідача, який є титульним власником цього майна, позбавляє позивача належним чином реалізувати її права щодо належного їй майна, отже таке її право має бути захищено в судовому порядку, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 про визначення часток у праві спільної сумісної власності є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо судових витрат в справі, суд вважає правомірним покласти на відповідача понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 16, 321, 368, 370 ЦК України, ст.ст. 60, 61, 63 СК України, ст.ст. 4, 5, 12, 76-81,83, 141, 258, 259, 263-268, 280-282 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 /ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_10 , проживаючою за адресою: АДРЕСА_1 право власності на: 1/2 частку автомобіля Subaru Forester 2.0 X, державний номерний знак НОМЕР_1 ; 1/2 частку автомобіля ВАЗ 21214, державний номерний знак НОМЕР_2 ; 1/2 частку автомобіля ГАЗ 330232, державний номерний знак НОМЕР_3 ; 1/2 частку автомобільного причепу КРД 050108, державний номерний знак НОМЕР_4 ; 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 204,1 кв.м, позначеного на схематичному плані земельної ділянки літерою «А-2» з підвалом «Пд», терасою «а» та господарськими спорудами у вигляді сараю «Б», веранди «В», прибудови «в», навісів «Д», «Е», замощення «І», огорожі «N»; 1/2 частку земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд з кадастровим номером НОМЕР_5 площею 0,1000 га.; 1/2 частку прибудови до нежитлового приміщення з підвалом та замощенням, площею 191,40 м.кв. за адресою: АДРЕСА_2 ; 1/2 частку нежитлового приміщення, площею 218,8 м.кв. за адресою: АДРЕСА_3 .

Визнати за ОСОБА_2 / ІНФОРМАЦІЯ_2 р.н . , РНОКПП НОМЕР_11 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 право власності на: 1/2 частку автомобіля Subaru Forester 2.0 X, державний номерний знак НОМЕР_1 ; 1/2 частку автомобіля ВАЗ 21214, державний номерний знак НОМЕР_2 ; 1/2 частку автомобіля ГАЗ 330232, державний номерний знак НОМЕР_3 ; 1/2 частку автомобільного причепу КРД 050108, державний номерний знак НОМЕР_4 ; 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 204,1 кв.м, позначеного на схематичному плані земельної ділянки літерою «А-2» з підвалом «Пд», терасою «а» та господарськими спорудами у вигляді сараю «Б», веранди «В», прибудови «в», навісів «Д», «Е», замощення «І», огорожі «N»; 1/2 частку земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд з кадастровим номером НОМЕР_5 площею 0,1000 га.; 1/2 частку прибудови до нежитлового приміщення з підвалом та замощенням, площею 191,40 м.кв. за адресою: АДРЕСА_2 ; 1/2 частку нежитлового приміщення, площею 218,8 м.кв. за адресою: АДРЕСА_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 / ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_11 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_10 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 судовий збір в розмірі 6641 /шість тисяч шістсот сорок одна/ грн. 20 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення може бути оскаржене іншими особами до Сумського апеляційного суду через Шосткинський міськрайонний суду Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складений 31.07.2019р.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області А.Р.Курбанова