Справа № 185/915/18
Провадження № 2/185/214/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2019 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Зінченко А.С., за участю секретарів судового засідання - Кириленко Л.Г., Снаткіна Д.О., Кривозуб А.А., позивача ОСОБА_1 , відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , представника відповідачів - адвоката Суботіної Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу ЄУ № 185/915/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

13 лютого 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просить суд усунути відповідачів від права на спадкування за законом обов`язкової частки у спадщині, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати.

Позовна заява обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 . Остання за життя склала заповіт, яким заповідала все своє майно ОСОБА_1 . В зв`язку з тим, що ОСОБА_4 була особою похилого віку, часто хворіла, останні три роки не могла себе обслуговувати, потребувала сторонньої допомоги, не могла вільно пересуватись, позивач в квітні 2014 році перевезла останню до себе додому за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснювала догляд, забезпечувала ліками, продуктами та побутовим обслуговуванням до смерті ОСОБА_4 Діти померлої ОСОБА_4 - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , звернулись з заявами про прийняття спадщини після померлої матері, бо є спадкоємицями першої черги за законом обов`язкової частки, в зв`язку з пенсійним віком. Позивач вважає, що відповідачів слід усунути від права на спадкування, оскільки останні не відвідували ОСОБА_4 , не надавали будь-якої матеріальної чи іншої допомоги, навіть не мали намір здійснювати таки дії, усі витрати по похованню несла вона, відповідачі не приймають участі в утриманні та розпорядженні спадковим майном Таким чином вважає, що є всі підстави для усунення відповідачів від права на спадкування.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області (суддею Палюх Т.Д. ) від 26 березня 2018 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування.

01.06.2018 року через канцелярію суду відповідачі надали відзив, відповідно до якого ОСОБА_2 , ОСОБА_3 просять суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на наступне. Викладені обставини позивачем в позовній заяві є надуманими. Померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 є матір`ю відповідачів. За своє життя остання в 2013 році отримала перелом стегна, після якого їй було важко пересуватись та обслуговувати себе самостійно. З 20.09.2013 року по квітень 2014 року ОСОБА_4 проживала у ОСОБА_2 по АДРЕСА_4 , яка здійснювала догляд за матір`ю, допомагала у побуті та опікувалась нею. Інші члени родини, в тому числі і ОСОБА_3 надавали допомогу у догляді за матір`ю. Оскільки ОСОБА_2 на той час виповнилось 65 років, в силу свого віку їй було фізично складно самостійно здійснювати догляд, тому на сімейній раді було прийняте рішення, що ОСОБА_4 переїде жити до свого онука - ОСОБА_5 , який є сином ОСОБА_2 та буде проживати з ним та його дружиною ОСОБА_1 в буд. АДРЕСА_1 , а відповідачі будуть приймати участь у житті матері. В квітні 2014 році ОСОБА_5 перевіз бабусю ОСОБА_4 до себе додому і з цього часу вони проживали разом. Кожної суботи відповідачі відвідували матір, купали її, переодягали, міняли постіль, одежу, вивозили на візку на прогулянку . Позивач наполягала, щоб ці відвідування відбувалися в її присутності, тому відповідачі орієнтувалися на робочий графік позивача при організації відвідувань матері. Однак в 2015 році у зв`язку з особистими неприязними відносинами, пов`язаними з майновою зацікавленістю позивача спадковим майном ОСОБА_4 позивач заборонила ОСОБА_2 спілкуватися з матір`ю, перестала пускати останню в будинок. Хоча фізично позбавлена можливості допомагати матері ОСОБА_2 разом зі своїм сином ОСОБА_5 допомагала матеріально. ОСОБА_3 до останнього відвідувала матір та надавала допомогу у догляді за нею. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, та всі надавали матеріальну допомогу на організацію її поховання. Позивач не надає доступ до спадкового майна, ключі від спадкового майна від батьківського будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_5 позивача. Оригінали правовстановлюючих документів на вищезазначене домоволодіння, земельний пай на території Кочережківської сільради знаходяться у позивача, що унеможливлює надання їх нотаріусу для отримання свідоцтв про право на спадщину за законом. Відповідачі своєчасно звернулись до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини, після померлої матері ОСОБА_4 , за таких підстав відповідачі вважають відсутні будь-які правові підстави для усунення спадкоємців від спадкування за законом обов`язкової частки у спадщині.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 14.08.2018 року звільнено ОСОБА_6 з посади судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області у зв`язку з поданням заяви про відставку.

За результатами повторного розподілу справи, згідно ст. 14 ЦПК України, для розгляду вищевказаної справи визначено суддю Зінченко А.С.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 вересня 2018 року прийнято до свого провадження в порядку загального позовного провадження цивільну справу за вищевказаним позовом.

В судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі посилаючись на доводи наведені в позовній заяві та на свої пояснення надані в судовому засіданні. Зазначила, що ОСОБА_4 потребувала сторонньої допомоги останні три роки свого життя, після того як вона переїхала жити до неї позивач доглядала за нею, піклувалась про неї, утримувала її. Відповідачі є доньками ОСОБА_4 , вони приходили до матері по суботам та проводили з нею приблизно годину, півтори. Але вона не вважає, що вони піклувались про матір, матеріальної допомоги відповідачі не надавали, приносили якусь їжу, речі. Після лікарні ОСОБА_4 жила у ОСОБА_2 , яка є матір`ю її колишнього чоловіка, потім вони з чоловіком забрали її до себе, ОСОБА_4 говорила, що ОСОБА_2 її ображала. Зазначила, що вона працювала, ключів від її будинку у відповідачів не було, бабуся жила в літній кухні та вона лишала відкритою хвіртку. Після того, як вони розійшлись з чоловіком - сином ОСОБА_2 , їх особисті відносини погіршились, ОСОБА_2 припинила приходити до матері, ОСОБА_3 з доньками приходила по суботам до смерті бабусі.

Відповідачі, представник відповідачів в судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити у задоволенні позову, посилались на доводи вказані у відзиві у зв`язку з безпідставністю позовних вимог. Відповідачі, кожен окремо, зазначили, що вони піклувались про свою матір ОСОБА_4 По домовленості в родині, бабуся стала проживати з позивачем та її чоловіком - сином ОСОБА_2 , вони завжди приходили по суботам по домовленості з позивачем, інший час їм було заборонено приходити. Вони піклувались про матір, приносили речі, їжу, прибирали, купали матір. Після того як позивач розійшлась з сином ОСОБА_2 вона заборонила ОСОБА_2 приходити до її дому, та відповідно відвідувати матір. Ховали ОСОБА_4 всі разом, всі члени родини допомагали, та давали кошти. Ліки та гроші не давали, так як ОСОБА_4 отримувала пенсію. Відповідач ОСОБА_3 зазначила, що заяву про відмову від спадщини писала так як на цьому наполягали позивач та ОСОБА_5 , коли вони домовлялись про догляд за бабусею та розподіл спадщини, але вона не бажала відмовлятись від спадщини, нотаріусу заяву не подавала, написала тому, що їй сказали написати.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 , підтвердив, що бабуся ОСОБА_4 проживала в с. Кочережки, Павлоградському районі , після того, як остання зламала ногу, вони з позивачем забрали її до себе, поселили в літню кухню, у 2014 році свідок пішов на службу до ЗСУ, в 2016 році розлучився з ОСОБА_1 Відповідачі приходили кожної суботи до матері купали її, годували. Після його розлучення з позивачем весною 2017 позивач перестала пускати його матір до бабусі. Мати свідка не могла забрати бабусю додому, бо не було можливості, коли померла бабуся свідок позивачу відправляв гроші на поховання.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 підтвердила, що є сусідкою позивача, бачила, як приходили жінки раз в неділю на півтори - дві години. Знає, що бабуся обіцяла подарувати позивачу землю. Свідок бачила бабусю щодня, на похованні свідка не було, вона не знає, чи були відповідачі на похованні.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 підтвердила, що є сусідкою з позивачем. Вони разом з чоловіком допомагали позивачу. ОСОБА_1 завжди знаходилась з бабусею, а відповідачі приходили до неї кожну суботу.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила суду, що вона є онукою померлої ОСОБА_4 , відповідачі, інколи і вона приходили кожні вихідні до ОСОБА_4 , приносили продукти харчування, речі, піклувались про неї, купали, прибирали. Сама позивач казала, щоб приходили по вихідним, кошти на поховання свідок не надавав.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 , пояснила суду, що є онукою померлої ОСОБА_4 , особисто свідок не приходила до бабусі. Позивач заборонила приходити до неї коли її немає вдома. Тітка з сестрами приходили кожні вихідні, піклувались, приносили речі, їжу. Кошти на утриманні бабусі також надавав брат ОСОБА_5 , який перебував в зоні АТО. Свідок гроші не надавала на утримання бабусі.

З`ясувавши обставини справи, вислухав сторін, свідків, дослідивши письмові докази по справі в підтвердження вказаних обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 та 3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Як було встановлено при розгляді справи ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла у віці 91 років ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Павлоград, Дніпропетровської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_1 .

Відповідно до копії державного акту на право приватної власності на землю, серії НОМЕР_2 від 06.02.2003 року, ОСОБА_4 на підставі розпорядження голови Павлоградської районної державної адміністрації від 28.03.2002 № 113-р належить земельна ділянка, площею 5,2255 га, розташована на території Кочережківської сільськї ради для введення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку, серії НОМЕР_3 , ОСОБА_4 на підставі розпорядження голови Павлоградської районної державної адміністрації від 28.01.2004 № 206-р-03 належить земельна ділянка площею 5,2241 га, розташована на території Кочережківської сільськї ради для введення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до договору про розподіл спадкового майна від 22.05.2002 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Павлоградської державної нотаріальної контори Білоножко А.Г., за р.№ 1213, у власність ОСОБА_4 переходе житловий будинок АДРЕСА_5 , та земельна частка (пай) розміром 5,77 га, що перебуває в колективній власності ААп Шевченка села Кочережки Павлоградського району Дніпропетровської області (сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_4 ).

ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 05.02.2013 року, за даною адресою проживала без реєстрації ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 11.04.2014 року до дня смерті, що підтверджується довідкою квартального комітету № 67 від 16.01.2018 року.

Відповідно до спадкової справи № 285/2017 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 . заяви при прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 у встановлений законом строк подали ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 (а.с. 40,46,51), ОСОБА_11 подав заяву про відмову від прийняття спадщини (а.с. 47). Відповідно до заповіту ОСОБА_4 від 03.06.2015 все своє майно вона заповіла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В матеріалах справи знаходиться заява ОСОБА_3 , про відмову від спадщини, яка не завірена та не подана нотаріусу належним чином відповідно до ст. 1273 ЦК України, що підтверджується матеріалами спадкової справи 285/2017, та підтверджено сторонами, тому зазначена заява не є належним та допустимим доказом відмови від спадщини.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

Таким чином відповідача по даній справі мають право на обов`язкову частку у спадщині після смерті їх матері ОСОБА_4 відповідно до ст. 1241 ЦК України, як повнолітні непрацездатні діти спадкодавця.

Відповідно до ч.3 ст.1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом.

Згідно ч.ч.5,6 ст.1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюється на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ.

Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 цього Кодексу.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК України стосується особи, яка зобов`язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Непред`явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування.

Правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов`язані утримувати спадкодавця.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення породжує пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК України.

Згідно до вимог ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, позивачем не надані суду належні та допустимі докази того, що відповідачі навмисно ухилялися від надання допомоги ОСОБА_4 , посилання позивача на ухилення від піклування та утримання ОСОБА_4 під час її проживання у позивача та потреби в сторонньому догляді, повністю спростовані показами свідків в судовому засіданні та поясненнями самого позивача, які зазначили, що відповідачі приходили та піклувались про свої матір кожні вихідні до її смерті, а відповідач ОСОБА_2 до сварки з позивачем. Оскільки усунення від спадкування можливе лише за умови встановлення винної поведінки особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Ухилення характеризується умисною формою вини.

З урахуванням встановленого, вимоги позивача щодо усунення відповідачів від права на спадкування з підстав, передбачених ст. 1224 ЦК України, не підлягають задоволенню, оскільки останньою не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження обґрунтованості заявлених нею вимог.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 5,12,13, 81, 89,141,258,259,263-265,268,273 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування - відмовити в повному обсязі.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_7 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_6 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Рішення знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя А. С. Зінченко