Справа № 755/1891/19 Головуючий в суді І інстанції Галаган В.І.
Провадження № 22ц-824/6748/19 Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Мельника Я.С.,

суддів: Іванової І.В., Матвієнко Ю.О.,

за участі секретаря Лисиці Ю.С.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 14 лютого 2019 року про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , Головне територіальне управління юстиції міста Києва, Управління з питань нотаріату Головного територіального управління юстиції міста Києва, про визнання правочинів недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 14 лютого 2019 року відкрито провадження у справі.

Не погоджуючись із цією ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила її скасувати, посилаючись на те, що на момент подачі позову вона була зареєстрована у м. Бровари, тому, на її думку, підстав для відкриття провадження у справі не було.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з`явилися, перевіривши матеріали справи, вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Постановляючи ухвалу про відкриття провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява подана за належною підсудністю і оформлена відповідно до вимог процесуального закону.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, у лютому 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про визнання правочинів недійсними (а.с.3).

З матеріалів справи вбачається, що на даний час відповідачка ОСОБА_1 зареєстрована у квартирі АДРЕСА_1 , що також не заперечується відповідачкою (а.с.92, 102).

При цьому, докази того, що ОСОБА_1 зареєстрована у квартирі АДРЕСА_2 у матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Разом з цим, частинами 9, 10 статті 187 ЦПК України передбачено, що якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу. Якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі.

Таким чином, колегія суддів вважає, що оскільки відповідачка на даний час зареєстрована у Дніпровському районі міста Києва, суд першої інстанції, дотримавшись вимог закону щодо правил підсудності, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для відкриття провадження у справі, тому підстави для скасування ухвали про відкриття провадження відсутні. При цьому, слід зазначити, що суд, після відкриття провадження у справі, з власної ініціативи або за клопотанням сторони не позбавлений процесуальної можливості вирішити питання про передачу справи на розгляд іншого суду - за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання або перебування відповідача.

Доводи апелянта про те, що на момент подання позову відповідачка була зареєстрована у м АДРЕСА_3 , у зв`язку із чим, на її думку, необхідно скасувати ухвалу місцевого суду про відкриття провадження у справі, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки доказів того, що відповідачка зареєстрована в іншому місці, не надано та у матеріалах справи такі докази відсутні, а тому підстав для скасування ухвали та передачі справи на розгляд до іншого суду також немає.

Інших вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, апеляційна скарга не містить.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвалу суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 14 лютого 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Судді: