ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

10 грудня 2019 року

м. Харків

справа № 642/6027/18

провадження № 22-ц/818/5788/19

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_1 ,

третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2019 року, постановлене під головуванням судді Бородіної О.В., в залі суду в місті Харкові (повний текст судового рішення складено 03 жовтня 2019 року), -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2019 року позовні вимоги задоволено частково. Визначено порядок участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні малолітнього сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення зустрічей з сином:

- кожної середи місяця з 18.00 год. до 20.00 год., без присутності матері дитини;

- кожної першої, третьої суботи місяця з 10-00 год. до 15-00 год., без присутності матері дитини;

- кожну другу, четверту неділю місяця з 10-00 год. до 14-00 год., у присутності матері або бабусі дитини.

- 07 січня з 10.00 години до 14.00 години, без присутності матері дитини;

- ІНФОРМАЦІЯ_1 з 10.00 години до 14.00 години, без присутності матері дитини.

Початок та закінчення зустрічі відбувається за місцем проживання дитини.

Встановлена можливість спільного відпочинку ОСОБА_1 з його малолітнім сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом літнього періоду з можливістю виїзду до оздоровчо-санаторних закладів України тривалістю на 2 тижні, за умови узгодження з матір`ю дитини періоду виїзду на оздоровчий відпочинок та місця відпочинку, з урахуванням стану здоров`я дитини та інших обставини, які можуть бути перешкодою для такого відпочинку. В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вказує, що відсутні підстави для задоволення позову, оскільки позивачу не чинилися перешкоди у спілкуванні та побаченнях з дитиною, тому його права та інтереси ніяким чином не порушені. Крім того судом не враховано, що позивач не має власного місця реєстрації, проживає у ситуаційно займаному житлі, у якому відсутні умови для перебування та розвитку чи дозвілля дитини. ОСОБА_1 ухиляється від обов`язку матеріально забезпечувати сина. ОСОБА_1 вважає, що перебування дитини на вулиці у затверджений судом період з 18.00 год. до 20.00 год. узимку, може спричинити переохолодження дитини у зимовий час. Зазначає, що цей час є неприйнятним для побачень позивача із сином; при цьому зустрічі дитини із батьком мають відбуватися лише у присутності матері чи бабусі.

ОСОБА_1 надав відзив на апеляційну скаргу, просив відмовити відповідачці у задоволенні апеляційної скарги, а рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2019 року - залишити без змін.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що для забезпечення інтересів дитини, з метою створення умов для виконання батьком, який проживає окремо, обов`язку по вихованню дитини та здійснення його права на особисте спілкування з ним, необхідно визначити спосіб участі позивача у вихованні малолітнього сина шляхом систематичних побачень. Судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що спілкування позивача з дитиною буде перешкоджати її нормальному розвитку, оскільки дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. При цьому визначено час для побачень із дитиною, в тому числі, кожної середи місяця з 18-00 год. до 20.00 год. без присутності матері.

Проте такі висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 03 жовтня 2012 року (а.с.13). Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 14 грудня 2018 року шлюб між ними розірвано (а.с.46).

Від шлюбу сторони мають дитину - сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12).

Наразі сторони проживають окремо, і син проживає разом із матір`ю.

Як на підставу позовних вимог, ОСОБА_1 посилався на те, що відповідачка створює перешкоди в його спілкуванні з сином. Вказував, що вони не можуть дійти згоди щодо порядку участі батька у вихованні дитини, позивач не має регулярної можливості спілкуватися з сином та приймати участь у його вихованні. У зв`язку з чим, просив суд зобов`язати ОСОБА_1 не чинити йому перешкоди у вихованні та вільному спілкуванні з сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Просив встановити йому такі способи участі у вихованні та спілкуванні з сином: побачення у вівторок та четвер щотижня з 18.00 години до 20.00 години; побачення кожної непарної суботи та кожної непарної неділі з 10.00 години до 20.00 години; побачення 07 січня щороку з 10.00 години до 20.00 години; побачення ІНФОРМАЦІЯ_1 (день народження дитини) щороку з 10.00 години до 14.00 години.

Відповідно до ч.3 ст.9 Конвенції про права дитини, дитина яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Статтею 7 СК України встановлено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЗУ "Про охорону дитинства" дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Статтею 141 СК передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Частиною 1 ст. 153 СК України встановлено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно приписів ч.1, ч.2, ч.3 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має право перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ч. 1ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення.

Матеріали справи свідчать про те, що малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом із матір`ю (а.с. 31).

Між сторонами склалися неприязні стосунки, що стало перешкодою для спільного вирішення питань, пов`язаних з вихованням дитини, а також участі позивача у спілкуванні з сином.

Відповідно до висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради №244 від 22.03.2019 року рекомендовано за доцільне встановлення порядку участі ОСОБА_1 у вихованні малолітнього сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши час: перша, третя субота та друга, четверта неділя місяця з 10.00 години до 13.00 години; щовівторка та щочетверга з 18.00 години до 20.00 години у присутності матері або бабусі дитини; два тижні влітку для оздоровлення (а.с.69-70).

Відповідно до ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України).

При цьому суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим і суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України).

Закріплення права батьків та дитини на спілкування відповідає світовим стандартам захисту прав дитини.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 9 Конвенції організації об`єднаних націй про права дитини 1989 року, яка 27 вересня 1991 року набула чинності для України, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.

Висновок суду першої інстанції про те, що для забезпечення інтересів дитини, з метою створення умов для виконання батьком, який проживає окремо, обов`язку по вихованню дитини та здійснення його права на особисте спілкування з ним, необхідно визначити спосіб участі позивача у вихованні малолітнього сина шляхом систематичних побачень, - відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Разом з тим колегія суддів вважає, що зустрічі ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3 кожної середи місяця з 18.00 год. до 20.00 год., з урахуванням віку, стану здоров`я та особливостей режиму дня дитини, - мають відбуватися саме за місцем проживання дитини у присутності матері або бабусі дитини.

У судовому засіданні апеляційної інстанції позивачка зазначила, що зустрічі відповідача із їх малолітнім сином ОСОБА_3 кожної середи місяця з 18.00 год. до 20.00 год. без її присутності, не відповідатиме інтересам дитини. Пояснила, що з урахуванням віку дитини у вищезазначений проміжок часу син готується до сну, тому вважає, що доцільним будуть зустрічі ОСОБА_1 з сином кожної середи місяця з 18.00 год. до 20.00 год. саме за місцем проживання дитини у присутності матері або бабусі дитини.

Посилання ОСОБА_1 на те, що позивачу не чинилися перешкоди у спілкуванні та побаченнях з дитиною, тому його права та інтереси ніяким чином не порушені, - не впливають на правильність висновків суду першої інстанції, оскільки між сторонами склалися неприязні стосунки, що стало перешкодою для спільного вирішення питань, пов`язаних з вихованням дитини, а також участі позивача у спілкуванні з сином.

Доводи щодо того, що позивач проживає у ситуаційно займаному житлі, у якому відсутні умови для перебування та розвитку чи дозвілля дитини, - спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_1 мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов від 01.10.2018 року, за даною адресою для дитини створено належні умови для перебування або проживання.

ОСОБА_1 має постійну роботу у місті Харкові, працює інженером у ПРАТ «Енергооблік». За місцем роботи характеризується позитивно, на наркологічному або психоневрологічному обліку не перебуває (а.с.11,14,15,69).

Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Матеріали справи не містять доказів того, що спілкування позивача, як батька, з дитиною впливає чи може негативно вплинути на малолітнього ОСОБА_2 та суперечить інтересам дитини.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене колегія суддів вважає, що рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2019 року слід змінити, встановивши, що зустрічі ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3 кожної середи місяця з 18.00 год. до 20.00 год. відбуватимуться за місцем проживання дитини у присутності матері або бабусі дитини. В іншій частині рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2019 року - змінити, встановивши, що зустрічі ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3 кожної середи місяця з 18.00 год. до 20.00 год. відбуватимуться за місцем проживання дитини у присутності матері або бабусі дитини.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук

Повне судове рішення виготовлено 12.12.2019 року.