Справа № 576/1276/19
Провадження № 2/576/403/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2019 року м. Глухів

Глухівський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого- судді Мазура С.А.,

за участі:

секретаря Пугач В.Л.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Есманьської селищної ради Глухівського району Сумської області про визнання права на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до суду з позовом до Есманьської селищної ради Глухівського району Сумської області (далі - відповідач) про визнання права на земельну частку (пай) як на спадкове майно, яка належала ОСОБА_2 .

Свої позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина на спадкове майно, яка складається із земельної частки (пай), загальною площею 5,36 умовних кадастрових гектара, яка належала померлій на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія НОМЕР_1 . Спадщину після її смерті прийняли її чоловік ОСОБА_3 , донька ОСОБА_1 та син ОСОБА_4 по 1/3 частині кожний, які на день смерті спадкодавця разом з нею проживали і були зареєстровані в одному будинку. Але ніхто із спадкоємців не отримав свідоцтво про право на спадщину за законом. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер син ОСОБА_2 ОСОБА_4 . Спадщину після його смерті прийняв ОСОБА_3 , який проживав та був зареєстрований разом з сином, але також не оформив та не отримав свідоцтво про право на спадщину за законом. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 . Спадщину після його смерті вона прийняла, оскільки проживала та була зареєстрована разом з батьком в одному будинку. Таким чином вона є єдиним спадкоємцем першої черги за законом на зазначену земельну частку (пай), що належала ОСОБА_2 , інших спадкоємців за законом першої черги немає. Однак, коли вона звернулася до приватного нотаріуса Глухівського районного нотаріального округу Сумської області Міхно Д.В., яка відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельну частку (пай) померлої матері, оскільки сертифікат на земельну частку (пай) було втрачено. Тому і змушена звернутися з даним позовом до суду.

В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, але представник позивача подала письмову заяву про підтримання позовних вимог та про розгляд справи без їх участі.

Представник відповідача Есманьської селищної ради Глухівського району Сумської області у судове засідання не з`явився, при цьому подав заяву про відсутність заперечень на позов та слухання справи без його участі.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд приходить до наступного.

Як встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Глухів Сумської області у віці 47 років померла ОСОБА_2 (а.с. 5).

З повідомлення відділу у Глухівському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 15.05.2019 за № 71/133-19 вбачається, що ОСОБА_2 на підставі розпорядження голови Глухівської районної державної адміністрації № 346 від 04.09.1996 було видано Сертифікат на право на земельну частку (пай) серія НОМЕР_1 та зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Глухівською районною державною адміністрацією членам САПТЗТ ім. Калініна за № 318 від 03.10.1996. Розмір земельної частки складав 5,36 умовних кадастрових гектарів (а.с. 11).

В пункті 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено: при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України № 720/95 від 08.08.1995 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми Цивільного кодексу УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25.10.2001 сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Відповідно до пункту 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику у справах про спадкування №7 від 30.05.2008 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру свідчить, що спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину на ім`я ОСОБА_2 відсутні (а.с. 37).

Згідно свідоцтва про шлюб, ОСОБА_3 24 січня 1975 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 , прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_6 » (а.с. 8).

Відповідно до свідоцтва про смерть, ІНФОРМАЦІЯ_4 в смт. Червоне Глухівського району Сумської області у віці 65 років помер ОСОБА_3 (а.с. 7).

Відповідно до свідоцтва про народження, батьками ОСОБА_4 є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с. 10), який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 в смт. Червоне Глухівського району Сумської області у віці 29 років (а.с. 4).

Згідно свідоцтва про народження, батьками позивача ОСОБА_1 є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с. 9).

З довідки № 02-16/670, виданої 11.05.2019 виконкомом Есманьської селищної ради Глухівського району, вбачається, що на момент смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Заповіт від імені ОСОБА_2 селищною радою не посвідчувався. На день смерті з ОСОБА_2 були зареєстровані: чоловік ОСОБА_3 , 1950 р.н., донька ОСОБА_1 , 1976 р.н, син ОСОБА_4 , 1982 р.н. (а.с.12).

Згідно довідки № 02-16/672, виданої 11.05.2019 виконкомом Есманьської селищної ради Глухівського району, вбачається, що на момент смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Заповіт від імені ОСОБА_4 селищною радою не посвідчувався. На день смерті з ОСОБА_4 були зареєстровані: батько ОСОБА_3 , 1950 р.н., сестра ОСОБА_1 , 1976 р.н. (а.с. 13).

Згідно довідки № 02-16/671, виданої 11.05.2019 виконкомом Есманьської селищної ради Глухівського району, вбачається, що на момент смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Заповіт від імені ОСОБА_3 селищною радою не посвідчувався. На день смерті з ОСОБА_3 були зареєстровані: донька ОСОБА_1 , 1976 р.н. (а.с. 13).

Відповідно до положень статей 1216, 1218 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) і до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1220 цього Кодексу передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до статті 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Оскільки позивач відповідно до статті 1261 ЦК України є спадкоємцем за законом, інших спадкоємців немає, а тому суд приходить до висновку, що вона є єдиним спадкоємцем померлої ОСОБА_2 .

Відповідно до пункту а частини третьої статті 152 Земельного кодексу України (далі ЗК України) захист прав громадян юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав.

Частиною першою статті 131 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набути у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільного-правових угод.

Відповідно до пункту 17 Перехідних положень ЗК України сертифікати на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Отже, після смерті ОСОБА_2 всі належні їй права та обов`язки, у тому числі й право на земельну частку (пай), що належали останній, перейшли до її доньки, ОСОБА_1 .

Оскільки судом встановлено, що позивач набула у порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) у розмірі 5,36 умовних кадастрових гектара, що належала ОСОБА_2 відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 , однак вказане право не визнається, суд вважає за необхідне захистити дане право позивача шляхом його визнання, тому позов підлягає задоволенню повністю.

На підставі викладеного, керуючись статтею 131 Земельного кодексу України, статтями 392, 1218, 1220, 1225, 1261, 1268, 1269 Цивільного кодексу України, статтями 7, 8, 12, 13, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Есманьської селищної ради Глухівського району Сумської області (вул. М.П.Василенка, буд. 19, смт. Есмань, Глухівський район, Сумська область, ) про визнання права на спадкове майно задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) право на земельну частку (пай) у розмірі 5,36 умовних кадастрових гектарів, що належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай), серії НОМЕР_1 , який зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Глухівською районною державною адміністрацією членам САПТЗТ ім. Калініна за № 318 від 03.10.1996.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана через Глухівський міськрайонний суд Сумської області до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.А. Мазур