Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

26 червня 2019 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Ларіонової Н. М. ,

при секретарі судового засідання Мариненко Я.С.,

за участю: заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

В вересні 2018 р. заявник звернувся до суду м. Києва із заявою, в якій просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, квартирою АДРЕСА_1 . Заява мотивована тим, що заявнику на підставі договору купівлі-продажу квартири від 16.07.2004 року на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 . Згідно довідки про реєстрацію місця проживання виданих Центром надання адміністративних послуг Подільської РДА в м. Києві від 13.06.2018 року №1451362 та від 13.06.2018 №1451392 та в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані громадяни: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрована там з 10.08.2004 року по теперішній час, та її син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований з 10.11.2005 року. Однак, ОСОБА_2 майже не проживає в житловому приміщенні, а веде бродячий спосіб життя, зловживає спиртними напоями та наносить матеріальну шкоду, оскільки регулярно викрадає з квартири побутову техніку та інше майно. ОСОБА_2 не сплачує комунальні платежів утримання житла участі не бере, взагалі квартирою не цікавиться.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала позов в повному обсязі та просила його задовольнити з підстав, наведених в позові. Надала пояснення, аналогічні викладеним в заяві обставинам, додавши, що син ОСОБА_2 остаточно пішов з квартири у вересні 2017 р. та з цього часу не повертався додому. Перешкод йому у проживанні позивач не чинила, його майна та речей в квартирі нема. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач, будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив в зв`язку з чим відповідно до вимог ст.ст.280-281 ЦПК України розгляд даної справи проведений в заочному порядку.

Суд, вислухавши пояснення позивача, допитавши свідка, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 16.07.2004 року на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 .

З довідок про реєстрацію місця проживання виданих Центром надання адміністративних послуг Подольської РДА в м. Києві від 13.06.2018 року №1451362 та від 13.06.2018 року №1451392 в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрована там з 10.08.2004 року по теперішній час, та син заявника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований з 10.11.2005 року.

Як вбачається з листа Подільського УП ГУ НП у місті Києві у ході розгляду звернення ОСОБА_1 факти, викладені у заяві знайшли своє підтвердження. Як пояснив сусід гр. ОСОБА_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , повідомив, що гр. ОСОБА_2 постійно зловживає спиртними напоями з сусідами та мешканцями будинку перебуває в неприємних відносинах постійно до кв. АДРЕСА_1 приходять невідоми громадяни які спільно з ним розпивають спиртні напої та веде бродячий спосіб життя.

Допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_4 , який є вітчимом ОСОБА_2 , пітвердив в судовому засіданні факт непроживання відповідача у квартирі з вересня 2017 р. та відсутності перешкод з боку позивача в такому користуванні для відповідача. Додавши, що ОСОБА_2 постійно зловживає спиртними напоями та наркотичними препаратами.

У суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідком. Даних про його заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, його показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим представленим доказам.

Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За змістом ст.156 ч.1 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_2 мав об`єктивну можливість користуватися спірним житловим приміщенням, перешкод йому позивач не чинила, майно та речі відповідача в квартирі відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповіднодо ст.41 Конституції України, ст.321 ЦК України право власності позивача є непорушним.

Оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає встановленим те, що з вересня 2017 р. відповідач, маючи об`єктивну можливість користування, не користується вищевказаним житлом без поважних причин, добровільно знятись з реєстраційного обліку не бажає, чим перешкоджає позивачу, як єдиному власнику, повноцінно користуватися своєю власністю, порушуючи його законні права та інтереси, а тому права позивача підлягають судовому захисту.

Враховуючи те, що відповідач не проживає у спірній квартирі без поважних причин понад рік, тому згідно ч.2 ст.405 ЦК України він вважається таким, що втратила право на користування цим житлом.

Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що відповідач, не мешкаючи в спірній квартирі більше року без поважних причин, втратив право користування житловим приміщенням, в зв`язку з чим підлягає визнанню такою в судовому порядку.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки засновані на законі, є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду.

Статтею ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що однією з підстав зняття з реєстрації місця проживання фізичної особи є рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням.

А відтак, дане рішення є підставою для зняття відповідача з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою.

На підставі викладеного, ст.ст.64, 156 ЖК України, ст.319, 321, 405 ЦК України, керуючись п.15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.), ст.ст.4, 77-83, 81, 89, 95, 258, 263-265, 268, 279, 354, 355 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити в повному обсязі.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому копія рішення суду не була вручена в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. М. Ларіонова