Справа № 214/7225/16-ц
2/214/430/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10 червня 2019 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Попова В.В.,

при секретарі Джемерчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «УТСК» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, який неодноразово уточнював, та згідно останньої редакції позовних вимог, просить суд стягнути з відповідача ПрАТ «УТСК» на його користь відшкодування матеріальних збитків в сумі 34929 грн., 153 грн. кошти, витрачені на лікування травми, отриманої внаслідок ДТП, а всього стягнути матеріальну шкоду у розмірі 35083 грн.; з відповідача ОСОБА_2 стягнути на його користь відшкодування моральної шкоди в сумі 10000 грн., а також понесені по справі витрати на оплату судового збору в сумі 561 грн., 1400 грн. на оплату авто-товарознавчого дослідження, та на отримання юридичної допомоги в сумі 1256 грн. з урахуванням витрат на послуги нотаріуса. Крім того, стягнути з ОСОБА_2 на його користь суму франшизи у розмірі 1000 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказав наступне. 29.09.2016 року, о 20.40 год., відповідач, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2105», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі мікрорайону «Сонячний» в м. Кривому Розі, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, не був уважним, не вибрав безпечної швидкості руху, не вжив заходів для своєчасної зупинки транспортного засобу та допустив наїзд на стоячий автомобіль «ВАЗ 2107», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить позивачеві. Внаслідок ДТП позивач отримав тілесні ушкодження та проходив лікування у КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3» Криворізької міської ради. Витрати на лікування складають 153 грн. 23 коп. Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.11.2016 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні вищевказаної ДТП та накладено стягнення за ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП. Також, внаслідок ДТП належному позивачеві автомобілю було завдано механічних пошкоджень. Розмір майнової шкоди, який підлягає відшкодуванню, відповідно до висновку судового експерта Чивчиша О. ОСОБА_3 . №Д 4/07/18 від 27.07.2018 року становить 34929 грн. За проведення авто-товарознавчого дослідження позивач сплатив 1400 грн. Під час проведення оцінки вартості майнової шкоди, завданої пошкодження автомобіля позивача під час ДТП, був присутній ОСОБА_2 , який із висновком був згоден, однак добровільно сплатити завдану матеріальну шкоду відповідач ОСОБА_2 відмовився.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована в страховій компанії ПрАТ «УТСК» за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ7743138. Під час ДТП та протягом кількох місяців про наявність страхового поліса у відповідача, позивачеві відомо не було. Під час звернення до суду із позовною заявою, позивачеві стало відомо про наявність такого полісу та він одразу звернувся до страхової компанії із заявою щодо дорожньо-транспортної пригоди внаслідок якої було пошкоджено його автомобіль та було надано документи згідно переліку наведеному у п. 35.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але отримав відповідь про відмову у здійсненні страхового відшкодування. З такою відмовою позивач не згоден та у зв`язку із чим звернувся до суду із позовом.

Крім того, протиправними діями ОСОБА_2 позивачеві завдано моральної шкоди, яка полягає в нервових переживаннях, яких він зазнав внаслідок пошкодження автомобіля, через що також члени родини позивача втратили можливість користуватись автомобілем щодня. Позивач був змушений змінити звичайний ритм життя. Пошкодження автомобіля відобразилось також на матеріальному стані позивача, оскільки він втратив можливість отримувати стабільні доходи під час підробітку у приватній фірмі таксі. Потрапивши у ДТП позивач зазнав значного стресу. Заподіяну моральну шкоду позивач оцінює у 10000 грн.

Представник позивача у судове засідання надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності та у відсутність позивача.

Відповідачі, кожен окремо, будучи повідомленими про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили.

Представник відповідача ОСОБА_2 надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив про незгоду відповідача з позовними вимогами. Відповідач вважає, що матеріальну шкоду належить стягнути зі страхової компанії, оскільки вона перекривається страховим лімітом за полісом обов`язкового страхування, та вважав за можливе компенсувати позивачеві моральну шкоду у розмірі 1000 грн.

Окрім того, представником відповідача ПрАТ «УТСК» також надано до суду письмові пояснення, в яких представник відповідача зазначає, що ПрАТ «УТСК» 20.03.2017 року отримано копію позовної заяви, з якої йому стало відомо про ДТП за участю автомобіля позивача. При цьому ані повідомлення про настання ДТП, ані заяви про виплату страхового відшкодування до того часу на адресу страхової компанії не надходило. 30.03.2017 року під час телефонної розмови із позивачем, останній повідомив, що на даний час автомобіль «ВАЗ 2107», реєстраційний номер НОМЕР_2 , продано, у зв`язку з чим огляд його представником ПрАТ «УТСК» не вбачається можливим. У зв`язку з чим було прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування. 09.12.2018 року (тобто більше ніж через два роки після ДТП), позивачем на адресу страхової компанії все ж таки було відправлено заяву про виплату страхового відшкодування. Таким чином, позивачем не виконано основних обов`язків, встановлених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для потерпілих осіб, а саме не надано для огляду страховику транспортний засіб «ВАЗ 2107», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та документи, передбачені ст. 35 Закону, зокрема заява про виплату страхового відшкодування, надані страховику з порушенням встановленого законом строку. З огляду на викладене, враховуючи факт порушення річного строку подання позивачем встановлених законодавством документів (заяви про страхове відшкодування) ПрАТ «УТСК» в чергове було відмовлено позивачеві у виплаті страхового відшкодування.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.11.2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами (а.с.7-8).

Згідно полісу АЕ №7743138, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ «УТСК», що також підтверджується інформацією з сайту МТСБУ, згідно якої транспортний засіб «ВАЗ 2105», реєстраційний номер НОМЕР_1 , застраховано у ПрАТ «УТСК», станом на 29.09.2016 рік поліс серія АЕ №7743138 діючий (а.с.9, 91,180).

Згідно звіту №7/10-ТЗ від 12.10.2016 року про вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу, наданого експертом-оцінювачем ОСОБА_4 , вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «ВАЗ 210700-20», реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає 38293 грн. 69 коп. (а.с.10-33).

За проведення оцінки на підставі договору №7/10-ТЗ від 07.10.2016 року, позивачем ФОП ОСОБА_4 сплачено 1400 грн. (а.с.34).

Відповідно інформації з виписки з медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_1 , останній 30.09.2016 року звертався за медичною допомогою до КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня №9» ДОР», був оглянути лікарем ортопедом-травматологом та йому було призначено медикаментозне лікування та повторний огляд через 14 днів, на який він не з`явився (а.с.101). На придбання ліків, згідно призначення лікаря, позивачем витрачено 153 грн. 22 коп. (а.с.68).

Судовим експертом Чивчишом О ОСОБА_5 П ОСОБА_5 на адресу суду надано повідомлення від 25.10.2017 року про неможливість дачі висновку судової авто-товарознавчої експертизи, оскільки зазначений в ухвалі суду автомобіль «ВАЗ 210700-20», реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником представити не має можливості, оскільки такий було реалізовано, що також підтверджується поясненнями ОСОБА_1 (а.с.109-113).

Згідно висновку експерта №Д4/07/18 від 27.07.2018 року за результатами проведення судової авто-товарознавчої експертизи, сума майнової шкоди, завданої при дорожньо-транспортній пригоді власнику автомобіля «ВАЗ 210700-20», реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 34929 грн. 77 коп. (а.с.154-173).

09.12.2018 року ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «УТСК» із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.198-200), на яку отримав листа з відмовою, оскільки заява про виплату страхового відшкодування подана до страхової компанії із порушенням строків, та не надано для огляду страховиком пошкоджений транспортний засіб (а.с.214-215).

Згідно довідки, наданої приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Т.В. Русавською, ОСОБА_1 сплатив останній 211 грн. за вчинення нотаріальної дії, а саме посвідчення довіреності (а.с.35 зворот).

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з вимогами статті 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від відшкодування тільки якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон), страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Статтею 22 Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

При цьому, згідно ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Крім того, цією ж статтею передбачений обов`язок власника транспортного засобу зберігати його у такому стані, в якому він знаходився після дорожньо-транспортної пригоди до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком представник, а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна.

Статтею 35 Закону передбачено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання такого відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику заяву про страхове відшкодування. До такої заяви також додаються документи, перелік яких міститься у п. 35.2 ст. 35 Закону.

Так, як підтверджується матеріалами справи, та не заперечується позивачем, останній до страхової компанії із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду у встановлений законом строк не звертався. 09.12.2018 року ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «УТСК» із заявою про виплату страхового відшкодування. Також позивачем не заперечувався та підтверджувався письмовими доказами, які містяться у матеріалах справи, факт продажу належного йому автомобіля «ВАЗ 2107», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Відповідно п..п. 5,6 ч.1 ст. 991 ЦК України, страховик має право відмовитись від здійснення страхової виплати у разі несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; наявності інших підстав, встановлених законом.

Вищевказане кореспондується із статтею 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка передбачає, що підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування є, у тому числі: невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди; неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, судом встановлено порушення позивачем, як потерпілим, обов`язків, передбачених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а отже відмова ПрАТ «УТСК» у виплаті страхового відшкодування є обґрунтованою. Відтак у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача ПрАТ «УТСК» матеріальної шкоди завданої ДТП належить відмовити.

Щодо позовної вимоги про стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Пункт 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України передбачає, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала, у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Так, постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.11.2016 року встановлено винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України ці обставини доказуванню не підлягають. Таким чином, суд приходить до висновку, що вина відповідача ОСОБА_2 у скоєному ДТП під час якого пошкоджено автомобіль позивача, повністю підтверджується належними доказами.

Суд погоджується із доводами позивача, що внаслідок пошкодження транспортного засобу, він зазнав страждання та стрес. Крім того, втративши можливість вільно користуватись своїм транспортним засобом, позивач змушений був змінити звичний ритм життя, докладати додаткових зусиль задля його організації, що спричинило ряд незручностей та проблем, марно згаяного часу, який міг би бути витрачений на сім`ю та роботу.

Враховуючи вказані обставини, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд частково задовольняє вимогу про стягнення моральної шкоди з відповідача, у розмірі 2000 грн.

Що стосується вимоги щодо стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача 1400 грн. витрат на оплату авто-товарознавчого дослідження, то в цій частині позовні вимоги також підлягають задоволенню, оскільки такі витрати є матеріальною шкодою в розумінні ст.ст. 1166, 1187 ЦК України, а відтак з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню грошова сума в розмірі 1400 грн. В рахунок відшкодування матеріального збитку.

Щодо вимог позивача про стягнення з ОСОБА_2 на його користь 1256 грн. за отримання юридичної допомоги з врахуванням витрат на послуги нотаріуса, суд вважає, що такі вимоги задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження отримання послуг з юридичної допомоги та оплату таких послуг. Крім того, заявлена позивачем сума до стягнення містить в собі витрати на оплату послуг нотаріуса, які не передбачені ст. 133 ЦПК України у якості судових витрат.

Щодо стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача франшизи за договором страхування, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування», франшиза це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Згідно з п.12.1 ст.12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2% від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Умовами п.36.6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Таким чином, в ідеальному значенні франшиза це частина збитку, яка підлягає самостійному відшкодуванню (покриттю) страхувальником за свій рахунок при виникненні страхового випадку. За своїм характером вона хоча і є частиною матеріального збитку, однак не може бути включена до суми майнового збитку для стягнення її зі страховика, адже підлягає відшкодуванню виключно страхувальником або особою, відповідальною за збитки, завдані внаслідок ДТП. В даному випадку такою особою є відповідач ОСОБА_2

Умовами договору страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу автомобіля «ВАЗ 2105», реєстраційний номер НОМЕР_1 , передбачено розмір франшизи 1000 грн. Оскільки дана категорія справ не передбачає обов`язкове досудове врегулювання спору, а сторони за час розгляду справи вказане питання добровільно не вирішили, тому франшиза як матеріальний збиток підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 в примусовому порядку, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Отже, враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 174 грн. 16 коп. (а.с.1,43).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23, 991, 1166, 1167, 1187 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 19, 23, 77, 78, 133, 141, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, Законом України «Про страхування», Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Постановою Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «УТСК» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) відшкодування моральної шкоди у розмірі 2000 грн.; 1400 грн. - витрат на оплату авто-товарознавчого дослідження; 1000 грн. - франшизи.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 174 грн. 16 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30-ти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Попов.