ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5511/19 Справа № 185/7167/18 Суддя у 1-й інстанції - Зінченко А. С. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

за участю секретаря - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Військового інституту телекомунікації та інформатизації на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2019 року про закриття провадження у справі за позовом Військового інституту телекомунікації та інформатизації до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому військовому навчальному закладі,-

В С Т А Н О В И Л А:

29 серпня 2018 року Військовий інститут телекомунікації та інформатизації звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив суд стягнути з відповідача на користь держави в особі Військового інституту телекомунікації та інформатизації витрати, пов`язані з утриманням у вищому військовому навчальному закладі у розмірі 88476,35 грн.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2019 року провадження у цивільній справі за позовом Військового інституту телекомунікації та інформатизації до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому військовому навчальному закладі, закрито.

Не погодившись з такою ухвалою, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції на новий розгляд.

Апеляційну скаргу обгрунтовано тим, що позов про відшкодування витрат на навчання відповідача у вищому навчальному закладі внутрішніх справ України підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, згідно правової позиції, яка висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 березня 2018 року у справі №461/557/15-ц.

ОСОБА_1 своїм правом передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України щодо подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі наказу Начальника Військового інституту телекомунікацій та інформатизації від 20.08.2015 №167 молодшого сержанта військової служби за контрактом ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу інституту на всі види забезпечення по курсантській нормі.

22 серпня 2015 року між Військовим інститутом телекомунікацій та інформатизації та ОСОБА_1 укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу.

Згідно з укладеним контрактом відповідач узяв на себе зобов`язання відшкодувати Міноборони витрати, пов`язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), для проходження військової служби на посадах офіцерського складу в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжити навчання, недисциплінованість чи відмову від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу до закінчення цього закладу.

22 червня 2016 року наказом начальника Військового інституту телекомунікацій та інформатизації №15 молодшого сержанта ОСОБА_1 відраховано зі списків інституту у зв`язку з достроковим розірванням контракту через небажання продовжувати навчання.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції, керуючись п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, обгрунтовано виходив з того, що спори щодо відшкодування вартості навчання особою, яка перебуває або перебувала на посадах, віднесених до державної або публічної служби, за позовом суб`єкта владних повноважень підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства, оскільки пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема й питаннями відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що призвели до відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з державної служби.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із частиною другою ст. 2 КАС у редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваних рішень, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 1 частини першої ст. 3 КАС у зазначеній редакції справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно із частиною другою ст. 4 КАС у зазначеній редакції юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Частиною третьою ст. 6 КАС у зазначеній редакції передбачено, що суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 15 частини першої ст. 3 КАС у зазначеній редакції публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

За змістом ст. 25 Закону № 2232-ХІІ курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу відшкодовують Міноборони та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, установлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 відрахований зі списків інституту у зв`язку із достроковим розірванням контракту через небажання продовжувати навчання.

Враховуючи вищезазначені норми та правову позицію, яка висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 810/2610/16 (провадження № 11-1004апп18), колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про неможливість розгляду даного спору у порядку цивільного судочинства.

Доводи апеляційної скарги не містять передбачених ст. 376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення, тому оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін.

Згідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а ухвала суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Військового інституту телекомунікації та інформатизації - залишити без задоволення.

Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2019 року про закриття провадження - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова