Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/2228/19

номер провадження 2/695/1101/19

05 серпня 2019 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Середи Л.В.

за участю секретаря - Оніщенко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноша цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з нього аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання у сумі 2800.0 грн. до закінчення дочкою навчання.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що сторони по справі перебували у шлюбі, який на час звернення до суду із даною позовною заявою був розірваний. Від вказаного шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась дочка ОСОБА_3 .

Оскільки дочка досягла повноліття, аліменти з відповідача у примусовому порядку на її утримання не стягуються, а відповідач добровільно фінансової допомоги на утримання своєї дочки не надає, хоча дочка потребує допомоги, так як продовжує навчання. Станом на дату звернення до суду ОСОБА_4 навчається в Черкаському національному університеті імені Богдана Хмельницького, з терміном навчання до 30.06.2022 року.

Відповідач матеріально нічим не допомагає, а коштів позивача критично не вистачає на належне утримання своєї повнолітньої дочки, а тому позивач звернулася до суду із відповідним позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, що продовжує навчання із відповідача у примусовому порядку.

Вказана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін на підставі ухвали Золотоніського міськрайонного суду від 26.06.2019 року.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнав у повному обсязі, вказуючи на своє скрутне матеріальне становище, яке обумовлене дорожньо-транспортною пригодою, внаслідок якої відповідач був змушений звільнитися із роботи, оскільки за станом здоров`я вже не міг займатися професійною діяльністю, відсутністю належного заробітку, наявності в нього та в його дружини третьої групи інвалідності, а також наявності на його утриманні батьків похилого віку, що разом не дає йому можливості надавати своїй повнолітній дитині допомоги на її матеріальне утримання на час навчання.

Суд, вивчивши матеріали справи приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення. При цьому суд виходить з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про народження (серії НОМЕР_1 від 07.02.2001 року) ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , а її батьками зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_6 .

Згідно із свідоцтвом про зміну імені (серії НОМЕР_2 від 19.12.2017 року) ОСОБА_5 змінила своє прізвище на ОСОБА_7 .

Як вбачається з довідки Черкаського національного університету імені Богдана Хмельницького №393 від 05.02.2019 року, ОСОБА_8 навчається на 1 курсі денної форми навчання за контрактом в навчально-науковому інституті економіки і права, дата закінчення 30.06.2022 рік.

Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_8 є дочкою відповідача по справі, яка досягла повноліття та навчається в навчальному закладі.

Відповідно до ст.,ст. 199, 200 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжує навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином та з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, платника аліментів, наявність у платника інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина.

Таким чином суд, виходячи із норм чинного законодавства при визначені розміру аліментів на утримання дочки сторін, що продовжує навчання, має врахувати матеріальне становище відповідача, його стан здоров`я та можливість сплачувати аліменти в заявленому розмірі.

Разом з тим, суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України з обов`язковим дотриманням норм чинного законодавства.

Так при розгляді вказаної справи суд враховує, що згідно з нормами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач в своєму позові посилалася на те, що відповідач має постійний, стабільний заробіток, а сама відповідач несе значні матеріальні затрати на оплату за навчання їх спільної дитини, а тому просила стягнути із відповідача аліменти у розмірі 2800.0 грн., які вважає достатніми для належного забезпечення потреб своєї дочки.

Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Крім того ч. 1 ст. 198 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Нормами ст. 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Відповідно до п. 20 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Жодних належних доказів щодо можливості відповідача сплачувати заявлені позивачем аліменти до матеріалів справи не додано.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 має 3 групу інвалідності, що стверджується відповідним пенсійним посвідченням № НОМЕР_3 , а його сукупний дохід за сім місяців 2019 року склав 13392 грн. 17 коп., що стверджується відповідною довідкою від 11.07.2019 року за №3442.

Відповідно до трудової книжки (серії НОМЕР_4 ) відповідач по справі ніде не працює, а згідно даних довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії від 14.03.2014 року, йому протипоказана важка фізична праця.

Також суд бере до уваги, що відповідач по справі перебуває у шлюбі із ОСОБА_9 , що стверджується відповідним свідоцтвом про шлюб (серії НОМЕР_5 від 02.11.2011 року), яка також має 3 групу інвалідності, що стверджується відповідним пенсійним посвідченням № НОМЕР_6 .

Таким чином судом встановлено, що відповідач має групу інвалідності, що безумовно впливає на його можливості щодо працевлаштування та належного забезпечення як себе, так і своєї дочки, окрім того відповідач отримує незначну пенсію, щомісячний розмір якої розмір якої, не дає можливості суду прийти до переконання про достатність доходів відповідача для здійснення заявлених позивачем аліментних платежів.

Вказані обставини безумовно впливають на матеріальний стан відповідача та відповідно можливість виконувати аліментні зобов`язання, які заявлені позивачем.

Із аналізу норм ст. 199 СК України вбачається, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання настає за наявності таких обставин як потреба неповнолітньої дочки чи сина матеріальної допомоги у зв`язку із навчанням та можливості батьків надавати таку матеріальну допомогу.

Вказані обставини підлягають доказуванню при розгляді матеріалів справи в суді.

Однак суд констатує, що матеріали справи не містять жодних доказів як можливості відповідача сплачувати аліменти на утримання своєї повнолітньої дочки так і потреби останньої в матеріальній допомозі від свого батька у зв`язку саме із навчанням останньої та неможливості працевлаштуватися для забезпечення своїх потреб.

Окрім того, із норм ст. 198 та ст. 199 СК України вбачається, що обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, настає за умови, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Таким чином, враховуючи наведені вище обставини, відсутность доказів щодо можливості відповідача надавати допомогу на утримання своєї дочки, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є належним чином не доведеними, а тому у їх задоволенні слід відмовити.

Оскільки позивач та відповідач від сплати судового збору звільнені, витрати на оплату судового збору необхідно залишити за рахунок держави.

На підставі зазначеного та керуючись ст. 10,

ст., ст. 264, 265 ЦПК

України, ст., ст. 199, 200 СК України суд -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів в порядку визначеному ст.,ст. 354-356 ЦПК України.

Суддя: Середа Л.В.