Справа № 466/4910/18 Головуючий у 1 інстанції: Білінська Г.Б.
Провадження № 22-ц/811/783/19 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Крайник Н.П., Цяцяка Р.П.

секретаря: Куцика І.Б.

з участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

представника ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 21 січня 2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , третя особа Автокооператив №8 Шевченківського району м. Львова про скасування права власності ОСОБА_3 на гаражний бокс № НОМЕР_1 , визнання права власності на гаражний бокс у вищевказаному кооперативі.

В обгрунтування позову покликається на те, що 14 березня 2017 року, ОСОБА_6 склав заповіт, за яким все належне йому на момент смерті майно заповів ОСОБА_1 . ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , після його смерті ОСОБА_7 оформив право власності на успадковане ним майно. Він та дружина ОСОБА_6 ОСОБА_5 , що мала право на обов`язкову частку у спадковому майні, 03.05.2018 року уклали договір про поділ спадкового майна, який посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріальною округу Шоробурою - Гіркою Н.С. Однак у переліку спадкового майна, зазначеного в договорі, не вклачено гараж (бокс) №140, який був закріплений за спадкодавцем ОСОБА_6 на правах кооперативної власності ще з 10.09.1984 року, оскільки на момент відкриття спадщини єдиним документом на вказане майно був ордер № 151 від 10.09.1983 року, виданий ОСОБА_6 про те, що йому надано право на заняття гаражу (боксу) в гаражному кооперативі № 8 «Общества «Автолюбитель АДРЕСА_1 Львова (на даний час Автокооператив № 8 ). Звернувшись до голови Автокооперативу ОСОБА_8 про видачу необхідних правовстановлюючих документів на гараж для оформлення права власності, йому стало відомо,що власником гаражного боку є ОСОБА_3 на підставі письмової розписки ОСОБА_5 , дружини колишнього члена кооперативу ОСОБА_6 , в якій вона дала згоду на переоформлення гаражного боксу на ОСОБА_3 . Позивач вважає, що така заява була складена через гри місяці після смерті спадкодавця, коли ОСОБА_5 , всупереч вимогам ст. 1270 ЦК України, ще не оформила спадщину та не отримала свідоцтва про право на спадщину, а тому не мала права розпоряджатися спадковим майном.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , третьої особи Автокооперативу №8 Товариства власників приватних гаражів про скасування права власності на гаражний бокс та визнання права власності на гаражний бокс відмовлено.

Додатковим рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 13 лютого 2019 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про стягнення витрат на правову допомогу відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 , вапеляційній скарзі покликається на те, що 14 березня 2017 року ОСОБА_6 склав заповіт, у якому все своє майно та майнові права, що будуть належати йому на день смерті, незалежно від їх складу та місця знаходження (розташування) в Україні, і взагалі все те, що буде за законом належати йому на території України на день його смерті та що згідно законодавства України може бути ним успадкованим, у повному обсязі, без будь-яких винятків, він заповів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкодавець помер, після його смерті апелянт подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом, на підставі якої 30.06.2017 року видано витяг про реєстрацію спадкової справи в спадковому реєстрі. На момент відкриття спадщини дружина спадкодавця - ОСОБА_5 мала право на обов`язкову частку у спадщині, оскільки є особою пенсійного віку. Зважаючи на вищенаведене, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 уклали договір про поділ спадкового майна від 03.05.2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Шоробурою - Гіркою КС, на підтвердження укладення даного договору ОСОБА_5 надала розписку про те, що вона відмовляється від іншого спадкового майна, що не ввійшло до складу спадкового майна згідно договору про поділ спадкового майна від 03.05.2018 року. Однак у переліку спадкового майна, не ззаначено гараж (бокс) № НОМЕР_2 № 8 Шевченківського АДРЕСА_2 . АДРЕСА_3 , який належав ОСОБА_6 , оскільки не було правовстановлюючих документів на зазначений бокс через зідсутність реєстрації права власності. Вступивши у спадкові права, апелянт звернувся до голови Автокооператив № 8 - ОСОБА_8 про видачу необхідних правовстановлюючих документів на вказаний гараж для оформлення права власності, однак дізнався про те, що власником гаражу і боксу № НОМЕР_3 є ОСОБА_3 на підставі письмової розписки ОСОБА_5 від 29.06.2017 року, в якій зазначено, що вона «в присутності голови правління кооперативу дає дозвіл на переоформлення гаражного боксу № НОМЕР_3 ОСОБА_3 ». Цього ж дня, 29.06.2017 року, ОСОБА_3 звернувся до голови кооперативу із заявою про прийняття в члени кооперативу у зв язку з даруванням гаража № 140 ОСОБА_5 . Апелянт вважає, що письмова розписка ОСОБА_5 про надання дозволу на переоформлення гаражного боксу № 140 ОСОБА_3 та заява ОСОБА_3 про прийняття в члени кооперативу, є незаконними, оскільки ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а вищезазначені заяви були складені 29 червня 2017 року, тобто через три місяці після смерті спадкодавця, що означає, що ОСОБА_5 (дружина) ще не мала права на переоформлення спадщини, не шотримала свідоцтва про право на спадщину, а тому не мала права розпоряджатися спадковим майном. Вважає, що суд дійшов до невірного висновку, що спірний гаражний бокс № НОМЕР_3 належить до кооперативної власності, оскільки він належав ОСОБА_6 на праві приватної власності без відповідної реєстрації такої. Крім цього, в матеріалах справи не міститься договору купівлі - продажу чи іншого правочину, який би свідчив про викуп гаражного боксу ОСОБА_3 . Враховуючи вищенаведене, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до частково задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. (ч.1-4 ст. 77 ЦПК України).

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов висновку про те, що ОСОБА_3 набув право власності на гараж не в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6 , і не внаслідок передачі йому спадкового майна ОСОБА_6 спадкоємцем ОСОБА_5 , а внаслідок оформлення права власності на гараж, як член кооперативу, якому гараж був наданий Автокооперативом №8 у зв`язку зі смертю колишнього користувача ОСОБА_6 , і за зазначених обставин суд дійшов висновку, що права позивача ОСОБА_1 не були порушені, а відтак такі не підлягають судовому захисту, а тому позовні вимоги ОСОБА_9 про скасування права власності ОСОБА_3 на гаражний бокс № НОМЕР_3 у Автокооперативі № АДРЕСА_4 та визнання за ним, як спадкоємцем після смерті ОСОБА_6 , права власності на спірний гараж, суд вважав безпідставними.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції також виходив з того, що гаражний бокс АДРЕСА_5 НОМЕР_3 в Обслуговуючому Автокооперативі № АДРЕСА_4 Шевченківського АДРЕСА_3 , належав Автокооперативу, до кооперативної власності, а тому гараж міг перейти у користування до члена кооперативу лише в порядку розподілу майна кооперативу між членами кооперативу; викупу частки в кооперативі його членом або за рішенням суду. І оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_6 за життя викупив гараж чи отримав такий внаслідок розподілу майна Автокооперативу або за рішенням суду, і він, як член кооперативу, сплачував лише членські внески Обслуговуючому кооперативу Автокооперативу №8 Шевченківського району м. Львов, суд першої інстанції дійшов висновку, що на день смерті ОСОБА_6 не належало право власності на спірний гараж, а відтак такий не може бути успадкований позивачем.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що спірний гараж знаходиться на території діючого Автокооперативу № АДРЕСА_4 Шевченківського району у АДРЕСА_3 , який зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб 24.02.1995р. (), кооператив створений замість Общества Автомотолюбитель УССР Шевченковского района м. Львова .

Матеріалами справи підтверджується, що ордер на право користування гаражним боксом №140 був виданий 10.09.1984 р. члену кооперативу ОСОБА_6 .

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Із заповіту, складеного ОСОБА_6 14.03.2017 року, посвідченого державним нотаріусом Перемишлянської державної нотаріальної контори Сус У.Й., вбачається, що на випадок своєї смерті ОСОБА_6 зробив таке розпорядження: усе своє майно та майнові права, що будуть належати йому на день смерті, незалежно від їх складу та місяця знаходження (розташування) в Україні, і взагалі все те,що буде за законом належати йому на території України на день його смерті та що згідно із законодавством України може бути успадкованим, у повному обсязі, без будь яких винятків заповів ОСОБА_1 .

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданим 26.04.2017 року.

Дружина померлого, ОСОБА_5 , звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом, і приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Шоробура Гірка Н.С. відкрито спадкову справу, одночасно повідомлено ОСОБА_5 про наявність заповіту, складеного ОСОБА_6 14.03.2017р., за яким все своє майно ОСОБА_6 заповів ОСОБА_1

03.07.2017 ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадкоємець за заповітом ОСОБА_1 , звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом, не зазначивши у переліку спадкового майна спірний гаражний бокс № НОМЕР_5 №8.

З матеріалів справи вбачається,що 29.06.2017р., в межах шестимісячного строку після відкриття спадщини, дружина ОСОБА_6 - ОСОБА_5 написала заяву (без адресата) про те, що дає дозвіл на переоформлення гаражного боксу в Автокооперативі №8 ОСОБА_3 , яка була передана голові кооперативу, та повідомила голову кооперативу, що її чоловік помер, а бути членом Автокооперативу вона не бажає.

Голова правління Автокооперативу №8 Шевченківського району м. Львова Гречух І.Я. в суді апеляційної інстанції пояснив, що при видачі ОСОБА_3 довідки для оформлення та реєстрації права власності на гараж № НОМЕР_3 в Автокооперативі, був введений в оману ОСОБА_5 , яка ствердила що вона є єдиним спадкоємцем майна після смерті чоловіка, ОСОБА_6 , та не повідомила його про наявність заповіту складеного на ім`я ОСОБА_9 , і йому не було відомо, що ОСОБА_9 є спадкоємцем майна ОСОБА_6 в порядку спадкування за заповітом. Повідомив суд апеляційної інстанції про те, що оформлення та реєстрація за ОСОБА_3 права власності на гараж АДРЕСА_5 НОМЕР_6 , є незаконною, такою, що суперечить положенням статуту Автокооперативу №8.

З оскаржуваного рішення суду вбачається, що відмову в задоволенні позову суд першої інстанції мотивував тим, що на спірні правовідносини не поширюється норми спадкового права, оскільки набуття права користування (права власності) гаражем в Автокооперативі АДРЕСА_6 , врегульовано Законом України «Про кооперацію».

Разом з тим, дійшовши до такого висновку, суд першої інстанції не врахував, що діяльність Автокооперативу №8 Шевченківського району м. Львова врегульована його Статутом, затвердженим загальними зборами членів Автокооперативу, протокол №36 від 20.01.2017 року, який визначає умови і порядок вступу до кооперативу, виходу чи виключення з нього (стаття 5 Статуту), набуття права на гараж.

Відповідно до п.5.4 Статуту спадкоємці члени родини померлого члена кооперативу, мають виключне право на вступ в кооператив. Особа, прийнята замість померлого члена кооперативу, відповідає перед кооперативом за зобов`язаннями померлого. Якщо нащадки не переоформлюють належним чином та не виявили бажання стати членами кооперативу та сплатити вступний внесок протягом шести місяців, то по закінченню терміну, вони зобов`язані забрати гараж з території кооперативу.

Пункт 5.7 Статуту кооперативу передбачає, що вступ до кооперативу здійснюється на підставі письмової заяви до Голови правління. Рішення Голови правління про прийняття до кооперативу підлягає затвердженню загальними зборами членів кооперативу. Порядок прийняття такого рішення та його затвердження визначається статутом кооперативу.

Пункт 5.8 Статуту передбачає, що громадяни, які придбали гараж (бокс) у члена кооперативу, що вибув, або в інший спосіб (дарування, спадкоємство, чи іншого цивільно правового договору тощо) повинні на протязі 10 календарних днів після дати набуття права власності подати заяву до голови правління про вступ до кооперативу і до заяви додати копію особистого паспорту, копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, копію ідентифікаційного коду, письмове зобов`язання особи виконувати вимоги даного статуту та оплатити вступний внесок.

Згідно з п.5.12 Статуту спадкоємці набувають членство в кооперативі з моменту подачі необхідних документів, згідно з п.5.8, сплати вступного внеску, подачі заяви щодо вступу в кооператив, які надалі затверджуються загальними зборами кооперативу.

Відповідно до п.8.1.5 Статуту до виключної компетенції загальних зборів кооперативу належить затвердження рішення правління або голови правління про вступ до кооперативу, припинення членства в кооперативі та виключення з членів кооперативу.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки на момент смерті ОСОБА_6 гаражний бокс № НОМЕР_3 у Автокооперативі № АДРЕСА_4 не належав ОСОБА_6 на праві приватної власності, дружина померлого члена Автокооперативу №8 ОСОБА_6 - ОСОБА_5 своєю заявою, поданою на ім`я голови кооперативу, не розпоряджалась спадковим майном після смерті чоловіка, як це вважає позивач, а лише дала формальну згоду щодо переоформлення гаража іншому члену кооперативу 30.06.2017р., і що ОСОБА_3 , ставши членом кооперативу та викупивши в кооперативі гаражний бокс, правомірно став його власником.

Колегія суддів, з огляду на положення Статуту Автокооперативу №8 Шевченківського району м. Львова, якими врегульовано умови і порядок вступу до кооперативу спадкоємцями померлого члена кооперативу, які згідно зі статутом мають виключне право на вступ в кооператив, і що таке право за ними зберігається протягом шести місяців, а також враховуючи наявність заповіту, складеного ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 , який після смерті ОСОБА_6 є спадкоємцем за заповітом, у зв`язку з чим, з врахуванням ст. 5 Статуту Автокооперативу №8, саме йому належало право протягом шести місяців звернутися до голови правління Автокооперативу №8 Шевченківського району м. Львова із заявою про вступ до кооперативу, вважає висновки суду першої інстанції щодо правомірності набуття та оформлення за ОСОБА_3 права власності на гараж № НОМЕР_3 у згаданому кооперативі незаконними, оскільки таке відбулося всупереч вимогам Статуту Автокооперативу №8 Шевченківського району м. Львова.

Колегія суддів не може погодитися з судом першої інстанції, який в оскаржуваному рішенні суду зазначив, що наявність порушень при переоформленні членства в кооперативі чи оформленні права власності на спірний гаражний бокс, на що посилався представник позивача у судовому засіданні, не є предметом спору, а тому не досліджувалась в ході розгляду спору.

Оскільки позивач звернувся за захистом свого порушеного права, а відтак суд зобов`язаний був з`ясувати всі обставини справи, і встановивши порушення порядку набуття та оформлення ОСОБА_3 права власності на гараж № НОМЕР_3 , ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначив, що підставою виникнення права власності ОСОБА_3 на гараж АДРЕСА_7 є не заява ОСОБА_5 від 29.06.2017р. і не прийняття ОСОБА_3 спадкового майна після смерті ОСОБА_6 , а документ дозвільного характеру, виданий саме Автокооперативом №8, який ніким не оскаржувався, а Автокооператив №8, як і будь - який інший кооператив має право розпоряджатись своїм майном і на своїй території у визначений законом спосіб на власний розсуд в порядку визначеному Статутом, зокрема, передавати гараж у користування чи володіння членам свого кооперативу.

Разом з тим, дійшовши до такого висновку, суд першої інстанції не дослідив питання членства ОСОБА_3 в Автокооперативі №8 Шевченківського району АДРЕСА_8 . АДРЕСА_3 , оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що ОСОБА_3 був прийнятий в члени Автокооперативу №8 у відповідності до вимог п. 8.1.5 Статуту.

За вищенаведеного, безпідставними та необґрунтованими, такими, що суперечать вимогам чинного законодавства, статуту Автокооперативу №8 Шевченківського району м. Львова, є висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_3 набув право власності на гараж не в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6 , а також не внаслідок передачі йому спадкового майна ОСОБА_6 спадкоємцем ОСОБА_5 , а внаслідок оформлення права власності, як член кооперативу, якому гараж був наданий Автокооперативом №8 у зв`язку зі смертю колишнього користувача, ОСОБА_6 , у зв`язку з чим суд першої інстанції вважав, що права позивача ОСОБА_1 в даному випадку не є порушеними, а тому вважав безпідставними позовні вимоги ОСОБА_9 про скасування права власності ОСОБА_3 на гаражний бокс № НОМЕР_3 у Автокооперативі № АДРЕСА_4 та визнання за ним, як спадкоємцем після смерті ОСОБА_6 , права власності на спірний гараж.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає підставною та обґрунтованою позовну вимогу ОСОБА_1 про скасування права власності ОСОБА_3 на гаражний бокс № НОМЕР_3 Автокооперативу № 8 Шевченківського АДРЕСА_3 що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Що стосується позовної вимоги ОСОБА_9 про визнання за ним права власності на гаражний бокс № НОМЕР_3 в Автокооперативі №8 Шевченківського району м. Львова, то така, на думку колегії суддів, не підлягає до задоволення з огляду на положення Статуту Автокооперативу №8 Шевченківського району м. Львова.

Крім цього, довідки за підписом голови правління Автокооперативу №8 від 03.07.2017 року №112 (а.с.115), вбачається, що ОСОБА_3 є членом гаражного Автокооперативу №8 Шевченківського району м. Львова, розташованого по АДРЕСА_9 і йому належить гаражний бокс № НОМЕР_3 3.20 х6 в 3 ряді металевих гаражів.

Крім цього, як пояснив голова правління Автокооперативу №8 Шевченківського району м. Львова в суді апеляційної інстанції, гараж № НОМЕР_3 в Автокооперативі, є металевою конструкцією, і не є капітальним будівництвом.

Оскільки гараж АДРЕСА_5 НОМЕР_7 Львова є металевою конструкцією, не є нерухомим майном, а відтак право власності на такий не підлягає державній реєстрації.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про відмову в задоволенні позовної вимоги ОСОБА_9 про визнання за ним права власності на гаражний бокс № НОМЕР_3 в Автокооперативі №8 Шевченківського району м. Львова.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин,що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 1-4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381- 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 21 січня 2019 року скасувати та ухвалити постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати право власності ОСОБА_3 на гаражний бокс № НОМЕР_3 автокооперативу № АДРЕСА_4 адресою: АДРЕСА_9 .

В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 01.08.2019 року.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Крайник Н.П.

Цяцяк Р.П.