ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2019 року м. Харків

Справа №642/88/19

Провадження № 22-ц/818/2894/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

секретаря Кучер Ю.Ю.,

Учасники справи :

Позивач: ОСОБА_1 ,

Відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні суду в м. Харкові

апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 5 квітня 2019 року, ухвалене суддею Грінчуком О.П.,-

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину,-

в с т а н о в и в :

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому, з урахуванням уточнень, просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частки усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення до суду позову та до досягнення дитиною повноліття, допустивши негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць.

Позов мотивований тим, що 28 березня 2008 між сторонами було розірвано шлюб, за час перебування у якому народилася дитина ОСОБА_3 , яка проживає з позивачем. Відповідач, який наразі має нову сім`ю та двох дітей, кожного місяця перераховував кошти на утримання дитини ОСОБА_4 , проте останнім часом почалися затримки з невідомих позивачу причин. Вказує, що батько ОСОБА_2 з дитиною не спілкується, у вихованні та розвитку участі не бере. Відомостей щодо наявності у відповідача на утриманні будь-яких осіб чи інших стягнень за виконавчими документами у відповідача немає.

У відзиві на позов ОСОБА_2 просив змінити його, зменшивши розмір стягуваних аліментів на утримання дитини до 1/10 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше встановленого мінімуму. В обґрунтування зазначає, що у позові ОСОБА_1 зазначила недостовірну інформацію щодо місця його мешкання, позов мотивовано її власними припущеннями, не враховуючи при цьому обставини, які раніше були зафіксовані судовими рішеннями, зокрема, наявність на утриманні відповідача двох дітей та дружини, яка перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною. Вважає визначений позивачем розмір аліментів таким, що порушує права інших осіб, які знаходяться на утриманні відповідача та ставить його у скрутне матеріальне становище, беручи до уваги відсутність у нього постійного місця роботи та отримання доходу випадковими заробітками.

У поясненнях позивач зазначала, що її матеріальний стан є також тяжким, оскільки у неї на утриманні також знаходиться двоє дітей від другого шлюбу, який було розірвано, де колишній чоловік продовжує забезпечувати дітей, зокрема, і сина відповідача також. Стверджує, що заявлених відповідачем пропозицій про укладення нотаріального договору на утримання сина не було.

Рішенням Ленінського районного суду міста Харкова від 05 квітня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 частини всіх видів доходів щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду, а саме з 08.01.2019 та до досягнення дитиною повнолітнього віку. Визначено, що рішення в частині стягнення суми аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідач не відмовляється від утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_3 , регулярно перераховує кошти на ім`я позивача, крім того має на утриманні двох малолітніх дітей від іншого шлюбу, при цьому позивачем не надано доказів про спроможність відповідача сплачувати аліменти у визначеному нею розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку /доходу/ відповідача, що є порушенням вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить рішення суду змінити в частині визначення розміру аліментів, стягнутих судом на утримання сина ОСОБА_3 зменшивши його до 1/10 частини з усіх видів доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дати звернення позивача із позовом до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування посилається на те, що суд неправомірно дійшов висновку про недоведеність утримання відповідачем дружини, оскільки вказані обставини були встановлені в судовому засіданні та підтверджені позивачем, тобто в порядку ст.82 ЦПК України доказуванню не підлягали. Крім того, доводи про скрутний матеріальний стан позивача спростовуються тим, що за її твердженням вона отримує допомогу на утримання дітей від колишнього чоловіка.

Вказує, що вимоги позивача про стягнення аліментів в розмірі 1/6 частини від усіх доходів відповідача грубо порушує права та законні інтереси осіб, які перебувають на його утриманні, тобто дітей та дружини, адже він має нерегулярний та мінливий дохід, який в середньому складає 6000 грн..

Зазначає, що постійно піклується розвитком сина, нормальним забезпеченням рівня його життя та добробуту, регулярно сплачує кошти на його утримання та додатково утримує через своїх батьків, тоді як обов`язок щодо утримання своєї колишньої дружини покладається на її чоловіка, а не відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судовим розглядом встановлено, що 28 березня 2008 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , про що зроблено відповідний актовий запис за №88 і підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , виданим Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції 28 березня 2008 року. Прізвище дружини після розірвання шлюбу - « ОСОБА_1 » (а.с. 4).

Під час перебування у шлюбі позивача та відповідача ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася дитина - ОСОБА_3 , про що зроблено актовий запис №464 і підтверджено копією свідоцтва про народження, серії НОМЕР_2 , виданого 19 серпня 2005 року. Батьками дитини зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 5).

12 лютого 2010 року ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_8 , після чого їй було присвоєно прізвище « ОСОБА_1 ».

Крім того, як вбачається з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , відповідач по справі, ОСОБА_2 є також батьком малолітнього ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 є батьком малолітнього ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 позивач у справі ОСОБА_1 є матір`ю дитини ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 є матір`ю дитини ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина.

Стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно частини другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до ч.2,3 ст.182 СК України мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Законом України «Про Державний бюджет на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для визначення розміру аліментів, але не пов`язує їх виключно зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). З огляду на відсутність імперативної заборони розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми права належить виключно суду.

Частиною 1 ст.182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Також, слід зазначити, що доводи апеляційної скарги не спростовуються висновків суду першої інстанції, оскільки зазначений відповідачем середній заробіток складає 6000 грн., відтак 1/6 частина визначена судом для сплати аліментів на утримання сина складає близько 1000 грн. на місяць, тоді як 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 1 січня 2019 року складає 1013,50 грн. (2027/2), а з 1 липня 2019 року дорівнює 1059 грн. (2118/2), що свідчить про те, що про обраний судом розмір аліментів в розмірі 1/6 від доходів відповідача є меншим 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вимога відповідача про зменшення розміру аліментів до 1/10 частини від доходів не узгоджується з вимогами Сімейного Кодексу України про гарантований розмір аліментів, а саме, що розмір аліментів не може бути менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У даному випадку не можна взяти до уваги посилання відповідача на ч.5 ст.183 СК України, оскільки вона стосується визначення розміру аліментів у частці від доходу батьків в порядку наказного провадження, а не позовного.

При цьому інші доводи апеляційної скарги відповідача є аналогічні аргументам відзиву на позов, які були досліджені судом першої інстанції із дотриманням норм матеріального і процесуального права та додаткового правового аналізу не потребують.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, правильно застосував положення СК України, на підставі доказів, поданих сторонами, дійшов правомірного висновку про стягнення з відповідача аліментів, судова колегія погоджується з рішенням суду в частині визначення розміру таких аліментів, оскільки суд вірно надав оцінку та врахував матеріальний стан відповідача, його дохід, те, що відповідач перебуває у іншому шлюбі та на його утриманні знаходиться двоє дітей.

Також, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне роз`яснити, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (частина перша статті 192 СК України).

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 5 квітня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий С.С. Кругова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук