Номер провадження: 22-ц/813/4934/19
Номер справи місцевого суду: 523/1914/19
Головуючий у першій інстанції Шепітко І. Г.
Доповідач Дрішлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Черевка П.М., Драгомерецького М.М.,

при секретарі судового засідання Півнєву Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради, ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 12 березня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради про визнання права користування кімнатами, зобов`язання зареєструвати за місцем проживання, -

ВСТАНОВИВ:

05 лютого 2019 року ОСОБА_2 звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою, в якій просить суд визнати за позивачем право користування кімнатами АДРЕСА_1 , та зобовязати Департамент надання адміністративних полуг Одеської міської ради зареєструвати місце постійного проживання позивача за вказаною адресою. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що 22 листопада 2018 року ОСОБА_2 уклав з ТОВ «Комплекс» договір найму жилого приміщення, а саме кімнат АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 за адресою: АДРЕСА_4 . В січні 2019 року позивач випадково дізнався, що в зазначених кімнатах зареєстрована ОСОБА_3 , на прохання знятись з реєстрації вказаних кімнат, ОСОБА_3 відповіла відмовою, зазначила, що вважає зазначені кімнати своїми та очікує дозволу на їх приватизацію. Крім того, позивач зазначає, що звертався до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради щодо реєстрації в кімнатах АДРЕСА_5 110-а, 111-а, АДРЕСА_3 за адресою: АДРЕСА_4 , на що спеціаліст Департаменту відмовила позивачеві (а.с.1-5).

04 березня 2019 року до Суворовського районного суду м. Одеси надійшло клопотання представника Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради про закриття провадження по справі в частині позовних вимог, а саме в частині зобовязання Департаменту зареєструвати місце проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , та ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 05 березня 2019 року вирішено провадження у справі за позовом ОСОБА_2 про визнання права користування кімнатами, зобовязання зареєструвати за місцем проживання закрити в частині позовних вимог до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради (а.с.27-28).

12 березня 2019 року Суворовським районним судом м. Одеси було ухвалено рішення, яким вирішено визнати за ОСОБА_2 право користування кімнатами АДРЕСА_1 , та визначити порядок виконання рішення, зазначивши, що дане рішення, після набрання ним законної сили, є підставою для реєстрації Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради Цуркана ОСОБА_4 за вказаною адресою (а.с.46-48).

27 березня 2019 року до Одеського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 12 березня 2019 року, в якій апелянт зазначає, що ОСОБА_1 зі своєю онучкою ОСОБА_5 з 1999 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала в кімнатах № АДРЕСА_8 147 АДРЕСА_2 , проте 22 серпня 2017 року засновники та керівники ТОВ «Комплекс» ОСОБА_6 , ОСОБА_7 незаконно виселили ОСОБА_1 та ОСОБА_5 із вказаних кімнат. Також апелянт стверджує, що суд першої інстанції не вірно встановив, що зазначений будинок знаходиться в обслуговуванні і на балансі у ТОВ «Комплекс», адже згідно рішення господарського суду Одеської області від 09 квітня 2013 року право власності ТОВ «Комплекс» на зазначений будинок було скасовано, та він знаходиться в державній власності. Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що стороною по справі не являється, проте були порушенні її права на проживання у зазначених кімнатах у звязку з ухваленням даного рішення, тому просить суд оскаржуване рішення скасувати, ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 у повному обсязі, та просить суд відстрочити сплату судового збору за подання апеляційної скарги, у зв`язку з тим, що розмір її пенсії не дозволяє відразу в повному обсязі сплатити судовий збір (а.с.53-57).

Не погоджуючись з рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 12 березня 2019 року, ОСОБА_8 представник Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради 11.04.2019 року звернулася до суду із апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати оскаржуване рішення. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, а саме в порушення ч.3 ст.89 ЦПК України, не було розглянуто клопотання Департаменту від 11 березня 2019 року, про закриття провадження у справі; не вказано на підставі яких доказів або документів встановлено той факт, що вищезазначений будинок перебував у власності ТОВ «Комплекс» та не встановлено чи мав право ТОВ «Комплекс» укладати договори найму жилого приміщення. Також апелянт зазначає, що у позивача взагалі відсутні підстави для позовних вимог до ОСОБА_3 та Департаменту, адже позивачем не надано до позовної заяви будь-яких документів або доказів, які б підтверджували наявність правовідносин між позивачем та ОСОБА_3 , які б могли виникнути між цими сторонами по справі (а.с.92-106).

В судовому засіданні представники апелянтів апеляційні скарги підтримали. Інші учасники провадження в судове засідання не з`явились, про час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників провадження, які з`явились, дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради слід задовольнити частково, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що будинок АДРЕСА_4 перебував у власності TОВ «KОМПЛЕКС», їх право власності скасоване, та на даний час будинок знаходиться в обслуговуванні і на балансі у ТОВ «КОМПЛЕКС». 22.11.2018 року позивач уклав з Tовариством з обмеженою відповідальністю «KОМПЛЕКС» договір найму жилого приміщення №5, а саме - кімнат АДРЕСА_2 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , житловою площею 72 кв.м. Даний договір ніким не оспорювався та є чинним. Після укладання вищевказаного договору найму, позивач оселився у вищевказані кімнати, зробив у них ремонт, мешкає в них по теперішній час та сплачує комунальні послуги, відповідачка ОСОБА_3 зареєстрована у кімнатах, однак фактично не проживає. Таким чином, суд зробив висновок, що за ОСОБА_2 повинно бути визнано право користування житловими приміщеннями кімнатами АДРЕСА_5 № АДРЕСА_1 .

Апеляційний суд звертає увагу, що такий висновок суду було зроблено без врахування всіх обставин справи та з порушенням норм процесуального права.

Так, згідно з розпорядженням КМУ від 24 квітня 2019 року № 264-р гуртожитки по АДРЕСА_10 віднесені до сфери управління Одеської обласної державної адміністрації. Спірне житлове приміщення знаходиться в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_4 ). 15.05.2019 року розпорядженням ОДА «Про передачу у комунальну власність територіальної громади м. Одеси гуртожитків, які віднесені до сфери управління Одеської державної адміністрації» передано у власність територіальної громади гуртожитки по вул. Героїв Сталінграда, 68, 70 і 72 вказані гуртожитки були безоплатно передані у власність територіальної громади м. Одеси.

Таким чином розгляд справи відбувся без притягнення до участі в розгляді справи уповноваженого органу (представника) власника, в якому знаходяться спірні кімнати. На вказану обставину посилалися представники апелянтів.

Крім того, з матеріалів справи та даних ЄДРСР вбачається, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси (головуючий - суддя Шепітко І.Г.) від 12 березня 2019 р. (справа № 523/15171/18; провадження №2/523/5177/18) позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання особи втратившою право користування було задоволено та визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , втратившою право користування кімнатою АДРЕСА_11 . На вказане рішення було подано апеляційну скаргу ОСОБА_1 , за якою було відкрито провадження суддею Одеського апеляційного суду Сєвєровой Є.С. 19.06.2019 року, а справу призначено до розгляду на 03 грудня 2019 року. Таким чином, щодо спірних кімнат триває спір між апелянтом та відповідачем по цій справі ОСОБА_3 , тобто спір було вирішено без участі всіх осіб, які мають приймати участь в розгляді справи.

Постанова Пленуму Верховного Суду від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», а саме п. 8 містить роз`яснення щодо можливості залучення до участі у справі співвідповідача, а саме можливості даного залучення лише за клопотанням позивача, проте якщо позивач із зазначеним клопотанням до суду не звертається, суд повинен відмовляти у задоволенні позовних вимог, що стосуються не залучених осіб. Апеляційний суд позбавлений права змінювати процесуальний статус учасників, а також притягувати осіб, які не приймали участь в розгляді справи в суді першої інстанції. Таким чином, враховуючи наведене, зважаючи на те, що до участі в справі не була залучена ОСОБА_1 , а також ОМР (її уповноважений орган), прав та законних інтересів яких безпосередньо стосується оскаржуване рішення, що призвело до порушення норм процесуального права, апеляційний суд на підставі ст. 376 ЦПК України скасовує рішення суду першої інстанції та відмовляє в задоволенні позовних вимог, що не позбавляє права позивача звернутись до суду з новим позовом проте до всіх осіб, чиїх прав стосуються відповідні вимоги з врахуванням фактично наявного нерухомого майна, право власності на яке зареєстровано в установленому законом порядку та не скасовано.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 12 березня 2019 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради про визнання права користування кімнатами, зобов`язання зареєструвати за місцем проживання відмовити.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційного скарги до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк

М.М. Драгомерецький

П.М. Черевко

Повний текст постанови виготовлено 02 серпня 2019 року.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк

31.07.2019 року м. Одеса