Справа № 713/190/19
Провадження №2/713/196/19
РІШЕННЯ

іменем України

23.07.2019 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі головуючого судді Кириляк А.Ю., за участю секретаря Матейчук Л.Ю. позивача ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 , відповідачів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , їх представника ОСОБА_5 , державного нотаріуса Мицкан Ж.І., розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Вижниця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Вижницька державна нотаріальна контора, про визнання заповіту нікчемним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Вижницька державна нотаріальна контора, про визнання заповіту нікчемним.

В позові вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_7 , після смерті якого Вижницькою державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 7/2018, а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла матір ОСОБА_8 після смерті якої Вижницькою державною нотаріальною конторою була також заведена спадкова справа № 34/2018, що підтверджується довідками Вижницької державної нотаріальної контори, витягами про реєстрацію в Спадковому реєстрі та свідоцтвом про усиновлення /удочеріння/.

Після їх смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку із належними до нього надвірними будівлями та господарськими спорудами, який розташований у АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Вижницької міської ради (додається).

Вона є спадкоємцем першої черги за законом, своєчасно прийняла спадщину, крім нею інших спадкоємців за законом та осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадковому майні немає.

Після смерті батьків звернулася до Вижницької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Але нотаріус повідомив , що її батьки за життя, кожен окремо, склали заповіти, в яких вищезазначене майно, житловий будинок із належними до нього надвірними будівлями та господарськими спорудами, який розташований у АДРЕСА_1 , заповіли виключно відповідачу - ОСОБА_3 .

Заперечувала факт посвідчення вказаного заповіту, оскільки, її батько був інвалідом І групи по зору .

Крім того, батько завжди обіцяв, що заповість свою частку майна на неї і вона ніколи не чула якихось інших спадкоємців.

Враховуючи те, що її батько ОСОБА_7 взагалі нічого не бачив, однак як вбачається з заповіту, він сам прочитав складений заповіт вголос та власноручно підписав його, що не може дійсності оскільки був інвалідом по зору і не міг читати та самостійно підписати а тому був складений із порушенням вимог ч. 2 ст. 1253 ЦК України, був посвідчений без свідків тобто був складений з порушенням вимог щодо посвідчення заповіту.

Просить встановити нікчемність заповіту, який був посвідчений державним нотаріусом Вижницької державної нотаріальної контори Мицкан Ж.І. 26.05.2017 року, зареєстрований в зі № 2-318 від імені ОСОБА_7 , жителя села Виженка Вижницького району Чернівецької області на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , у рівних частках.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали позовні вимоги просили їх задовольнити в повному обсязі. Позивач вказувала, що відповідачі робили ремонт у її батьків . Батько ОСОБА_7 завжди говорив, що будинок залишиться їй батько був інвалідом по зору та не міг самостійно укласти заповіт. Вона допомогала по господарству планували звести другий поверх на будинку.

Відповідачі та їх представник в судовому засіданні позов не визнали вказували на те, що познайомилися з подружжям ОСОБА_7 коли робили в них ремонт . Допомогали все, що вони просили,косили траву, рвали яблука. ОСОБА_7 бачив, читав газети, писав їхав на велосипеді, сам отримував пенсію. Розповідали, що усиновили дитину. ОСОБА_1 пила, вела аморальний спосіб життя, набрала кредитів. Подружжя ОСОБА_7 хворіли вони возили їх по лікарнях. В грудні 2017 року у ОСОБА_7 стався інсульт чи інфаркт та він потратив у реанімацію. Проте, що склали заповіт розповіли 5-10 днів після складання. Вказували на те, що хочуть залишити своє все майно на тих людей, які їх похоронять та будуть доглядати могили. ОСОБА_1 жодного разу там не бачили на похорони вона також не приїжджала.

Державний нотаріус Вижницької державної нотаріальної контори Мицкан Ж.І. в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_7 заповіт підписував самостійно , прочитав його особисто вголос , йому була роз`яснено всі права та наслідки. Заповідач писав, читав самостійно.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показала , що ОСОБА_1 подружжя ОСОБА_7 усиновили . Про складання заповіту їй стало відомо вже після його складання. Зазначала, що ОСОБА_7 не бачив .З ОСОБА_8 у позивачки були складні стосунки, вона її постійно виганяла. Як отримували пенсію їй невідомо.

Свідок ОСОБА_15 , в судовому засіданні надала наступні показання, що ОСОБА_1 добре знає, оскільки живе через дорогу 10 років пропрацювала у клубі мисливців і рибалок. ОСОБА_1 була усиновленою дитиною, як складався заповіт не знає, однак ОСОБА_7 був інвалідом І групи по зору. У ОСОБА_8 з ОСОБА_1 були складні стосунки . ОСОБА_7 був сліпий і сумнівається, що читав, однак газети поштарка приносила. Як отримував пенсію ОСОБА_7 не знає. ОСОБА_7 любив ОСОБА_1 .

В своїх показах наданих в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 , зазначала, що з 2017 року працює секретарем діловодом У Вижницькій міській раді (Старостат с. Виженка) у с. Виженці в цей період заповіти подружжя ОСОБА_7 не посвідчували. Проте, що ОСОБА_7 був незрячим їй нічого не відомо. В 2011 році подружжя ОСОБА_7 складали заповіт один на одного, заповідач ОСОБА_7 бачив та сам підписував документи, якщо б був сліпий не зміг би підписувати документи.

Свідок ОСОБА_21 , в судовому засіданні надала наступні покази, що вони є сусідами через річку. ОСОБА_7 був хорошою людиною і шкодував ОСОБА_1 . Вона то приходила то виїхала. Раніше ОСОБА_7 їздив на велосипеді відповідачів бачила на похоронах. Як оформлявся заповіт їй нічого невідомо.

Свідок ОСОБА_24 , в своїх показах наданих в судовому засіданні зазначала , що ОСОБА_7 її двоюрідний брат та вона проживає в м.Чернівці. Він удочерив ОСОБА_1 . Коли вона підросла і пішла від них. Він періодично лікувався у військовому госпіталі і сам ходив на вихідні і приходив до неї додому в гості. В лікарню вона носила йому газети, які він читав сам. Їздив по місту на велосипеді сам. Він говорив їй, що ОСОБА_1 не послушна , пропадала на декілька днів. В лікарню не приходила. Відповідач возив забирав відвідував у лікарні. ОСОБА_7 сліпим не був сам читав. Заповіт був складений на ОСОБА_3. Брата в останнє бачила в листопаді 2017 року.

Свідок ОСОБА_26 , в судовому засіданні надав наступні показання, що з подружжям ОСОБА_7 познайомилися у дітей вдома. ОСОБА_7 повідомив його ,що хоче скласти заповіт. Фізичних недоліків ОСОБА_7 не помічав. Як укладався заповіт не знає.

Свідок ОСОБА_28 , в судовому засіданні показала , що ОСОБА_29 знає з 2010 року. Про складання заповіту нічого не знає. Його бачив востаннє у 2017 році осінню він ходив по території ОСОБА_1 взагалі не бачив. Відповідача ОСОБА_30 бачив у нього часто.

Свідок ОСОБА_31 , в судовому засіданні в своїх показах зазначав, що ОСОБА_7 не був сліпим.

Свідок ОСОБА_32 , в судовому засіданні надала наступні показання, що ОСОБА_3 допомагав ОСОБА_7 возив у лікарню, вони були нормальні люди.

Свідок ОСОБА_34 , в судовому засіданні показав, що косив у сім`ї ОСОБА_7 . ОСОБА_7 був зрячим , ходив по території господарства .

Свідок ОСОБА_35 , в своїх показах наданих в судовому засіданні вказувавла. що працює секретарем у Вижницькій міській раді. ОСОБА_7 приходив з відповідачем ОСОБА_30 писали заяву про здійснення догляду, він заповнював свою частину заяви власноручно, а іншу частину ОСОБА_30. ОСОБА_7 бачив і у нього був дуже гарний почерк, що запам"яталося. Заява міститься у матеріалах справи.

Суд, заслухавши пояснення учасника справи, представників, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про відмову у задоволені позову з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про його смерть серія НОМЕР_1 виданого Вижницьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану,09.01.2018 року.

26 травня 2017 року державним нотаріусом Вижницького районного нотаріального округу Чернівецької області посвідчено заповіт, зареєстрований у реєстрі за № 2-318 .

За цим заповітом від 06 травня 2017 року, ОСОБА_7 на випадок своєї смерті робить таке розпорядження: усі права та обов`язки, що йому належать на момент складання цього заповіту, а також ті права та обов`язки, що можуть належати у майбутньому, усе майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, взагалі все те, що буде належати на день смерті та на що матиме право за законом, заповідає в рівних частинах ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Зі змісту заповіту видно, що заповіт до підписання прочитаний уголос заповідачем ОСОБА_8 , власноручно ним підписаний у присутності нотаріуса, про що також стоїть письмовий запис та підпис від імені заповідача.

З матеріалів спадкової справи державного нотаріуса Вижницького районного нотаріального округу Чернівецької області за №7/2018 року від 23 січня 2018 року видно, що цього дня із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 звернулись ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , як спадкоємці за заповітом . Інші спадкоємці заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 не подавали.

За змістом ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частинами 1 та 2 ст. 1220, ч. 1 ст. 1221 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно зі ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За містом статей 1268, 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

За змістом ст. ст. 1233, 1234 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Згідно з чч. 1, 2 ст. 1235, чч. 1, 2, ст. 1236 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування. Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Статтею 1247 ЦК України передбачено, що заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251 - 1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі ст. 1248 ЦК України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

За змістом п. 158 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року N 20/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 3 березня 2004 року за N 283/8882 (у редакції на момент посвідчення спірного заповіту) на бажання заповідача, а також у випадках, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватись при свідках. Присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов`язковою.

Отже, якщо нотаріусом складено заповіт зі слів особи то такий заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним.

Якщо заповідач через фізичні вади не може особисто прочитати заповіт, такий заповіт обов`язково посвідчується при свідках.

Судом установлено, що спадкодавець ОСОБА_7 з інвалідністю першої групи по зору з 01.03.1993 року, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії № 069742 .

Згідно відповіді державної міграційної служби України від 06.05.2019 року вказано, що ОСОБА_7 , особисто подавав документи до Вижницького РВ УДМС України в Чернівецькій області для оформлення паспорта громадянина України .

За змістом п. 2.1. Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 7 квітня 2004 року N 183, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 22 квітня 2004 року за N 516/9115 (діяла у момент призначення інвалідності без переогляду) підставою для встановлення першої групи інвалідності є стійкі, значно вираженої важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, травмою або уродженим дефектом, що призводять до значного обмеження життєдіяльності людини, неспроможності до самообслуговування і викликають потребу в постійному, що не регулюються, сторонньому нагляді, догляді чи допомозі. До I групи належать особи з найважчим станом здоров`я, які повністю нездатні до самообслуговування, потребують повного постійного стороннього догляду, допомоги або нагляду, абсолютно залежні від інших осіб або, які частково здатні до виконання окремих елементів самообслуговування, потребують постійного стороннього догляду, допомоги або нагляду, залежні від інших осіб у забезпеченні життєво важливих соціально-побутових функцій.

Однак матеріали цивільної справи не містять належних та допустимих доказів того, що спадкодавець, ОСОБА_7 був сліпий та потребував сторонього догляду. А навпаки з достовірністю в ході судового засідання встановлено, що заповідач мав вади зору, однак носив окуляри і їхав самостійно на велосипеді, самостійно отримував пенсію, ходив в магазин та базар, читав газети, самостійно звертався до різних організацій з заявами , сам їх писав та особисто підписував, про що в судовому засіданні підтвердили свідки та підтверджується матеріалами справи, зокрема, заявою про надання дозволу на здійснення догляду, адресованому Вижницькому міському голові ОСОБА_38 від 04.04.2017 року (а.с.210 том 1) та відповіддю державної міграційної служби України від 06.05.2019 року, де вказано , що ОСОБА_7 , особисто подавав документи до Вижницького РВ УДМС України в Чернівецькій області для оформлення паспорта громадянина України (а.с.218 том 1) .

Отже, сукупністю письмових доказів не підтверджується той факт, що спадкодавець ОСОБА_7 на момент складання заповіту був сліпий, тобто не міг прочитати заповіт, а відтак заповіт мав посвідчуватися при свідках.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах.

За змістом п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред`являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому.

Таким чином, підсумовуючи викладене, оцінючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні кожного отриманого у справі доказу зокрема та належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.1217, 1223, 1233-1235, 1236, 1247, 1248, 1251, 1257 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику у справах про спадкування», «Порядком вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування», ст.ст. 12, 13, 77-82, 127, 259, 263, 264-265, 268, 315 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Вижницька державна нотаріальна контора, про визнання заповіту нікчемним ,- відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Чернівецької області через Вижницький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Вижницький районний суд до Чернівецького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А. Ю. Кириляк