Справа № 404/5678/16-ц
Номер провадження 2/404/183/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2019 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді - Бершадської О.В.

за участі секретаря - Коноваленко К.О.,

учасники справи: не зявилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання та припинення права власності, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, яким просила визнати за нею, ОСОБА_1 , право власності на автомобіль марки SKODA, модель Octavia А5 1,8, 2011 року випуску, сірого кольору, державний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 , припинивши за ОСОБА_2 право власності на вищевказаний автомобіль ( т.1, а.с. 24-25).

29.09.2016 року ухвалою судді відкрито провадження у справі, призначено судове засідання( суддя Кулінка Л.Д.) ( т.1 а.с. 28).

02.12.2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , яким просив відмовити у первісному позові та в порядку поділу майна подружжя визнати за ним право власності на автомобіль марки SKODA, модель Octavia А5 1,8, 2011 року випуску, сірого кольору, державний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 , а за ОСОБА_1 визнати право власності на меблі: ліжко «Людовік» вартістю 12000,00 грн., диван Вінстон вартістю 16000,00 грн., стінку «Жемчуг» вартістю 22000,00 грн.; кухня «Єліт» вартістю 18000,00 грн., шкаф-купе «Орландо» вартістю 16800,00 грн., шкаф-купе «Марк» вартістю 21250,00 грн., тумба для взуття «Аврора» вартістю 1900,00 грн., комод «Ренесанс» вартістю 4100,00 грн.; кондиціонер LG A12 LHE вартістю 7500,00 грн., пластикові вікна вартістю 20468,00 грн., вхідні двері до квартири вартістю 8000,00 грн., телевізор «Panasonic» вартістю 7500,00 грн., мікрохвильова піч «whirlpool» вартістю 1000,00 грн., пральна машина «Indesit» вартістю 5000,00 грн., витяжка «Pyramida» вартістю 2000,00 грн., газова плита «Indesit» вартістю 5000,00 грн., холодильник «Gorenje» вартістю 8000,00 грн., ноутбук «Aser» вартістю 7000,00 грн., настільний газовий двохконтурний котел Hermann вартістю 11000,00 грн.( т.1 а.с.48-49) .

Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 02.12.2016 року прийнято зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, до спільного розгляду з первісним позовом ( т.1 а.с. 59). 13 грудня 2016 року ОСОБА_1 подала заяву про збільшення розміру заявлених вимог , якою просила визнати за нею, право власності на автомобіль марки SKODA, модель Octavia А5 1,8, 2011 року випуску, сірого кольору, державний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 , припинивши за ОСОБА_2 право власності на вищевказаний автомобіль; - визнати за нею право власності на 1/2 частину 2-х кімнатної квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; загальна площа 44,8 кв.м., житлова площа 27 кв.м.; залишивши у власності ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину 2-х кімнатної квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; загальна площа 44,8 кв.м., житлова площа 27 кв.м ( т.1 а.с. 71).

Крім того, ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 17 січня 2017 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, припинення права власності задоволено частково. Накладено арешт на автомобіль марки SKODA, модель Octavia А5 1,8, 2011 року виробництва, сріблястого кольору, державний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 . В іншій частині заяви відмовлено (т. 1, а.с. 101-102). 02.12.2016 року судом за клопотанням позивача призначено автотоварознавчу експертизу та 23.01.2017 року судом задоволено клопотання експерта, зобовязано Ляшенка С.В. надати для огляду експерту обєкт дослідження та для ознайомлення реєстраційні документи ( т.1 а.с. 107-108).

Після відновлення провадження, ухвалою суду від 24.02.2017 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову, шляхом заборони ОСОБА_1 у будь-який спосіб відчужувати, у тому числі продавати, обмінювати, дарувати, іншим способом відчужувати, передавати у заставу автомобіль марки SKODA, модель Octavia А5 1,8, 2011 року виробництва, державний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 ( т.1 а.с.128-129).

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02.03.2017 року на клопотання судового експерта зобовязано позивача ОСОБА_1 надати експерту для додаткового огляду спірний автомобіль ( т.1 а.с.146-147).

29.03.2017 року у звязку із закінченням повноважень судді Кулінка Л.Д., та відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду здійснено повторний автоматизований розподіл зазначеної вище цивільної справи згідно розпорядження №198 від 29.03.2017 року ( т.1 а.с. 154,155) та відповідно протоколу повторного автоматизованого розподілу визначено суддю Бершадську О.В.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03.04.2017 року справу №404/5678/16-ц прийнято до свого провадження ( т.1 а.с. 156) та 04.07.2017 року відновлено провадження, в звязку з отриманням висновку судового експерта ( т.1 а.с. 197).

04.07. 2017 року під час судового засідання судом прийнято заяву ОСОБА_2 в порядку ст. 31 ЦПК України ( в редак.1963 р.).

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

У відповідності до п.п. 9 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи в судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України.

22 лютого 2018 року позивач, через свого представника, подала в судовому засіданні, при розгляді справи по суті, заяву згідно якої відмовилася від частини позовних вимог, викладених у заяві від 13.12.2016 року, в частині , що стосувалася квартири АДРЕСА_2 ; загальна площа 44,8 кв.м., житлова площа 27 кв.м. , а в решті заяву залишила без змін ( т.2 а.с. 35).

Ухвалою суду від 22.02.2018 року прийнято відмову від позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання та припинення права власності, та провадження закрито, в частині вимог щодо: - визнання за ОСОБА_1 , права власності на 1/2 частину 2-х кімнатної квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; загальна площа 44,8 кв.м., житлова площа 27 кв.м.; та вимог залишивши у власності ОСОБА_2 права власності на 1/2 частину 2-х кімнатної квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; загальна площа 44,8 кв.м., житлова площа 27 кв.м., поданого до суду 13 грудня 2016 року (т. 2, а.с. 61-62).

Разом з цим, також подала заяву про збільшення заявлених вимог , та просила залишити у її власності , право власності на автомобіль марки SKODA, модель Octavia А5 1,8, 2011 року випуску, сірого кольору, державний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 , а за ОСОБА_2 право власності на спірний автомобіль припинити; стягнути із відповідача на її користь 5000,00 Євро, що за курсом НБУ на 01.12.2017 року становить 142 113, 00 грн.; залишити у власності відповідача квартиру АДРЕСА_3 ,загальною площею 74,5 кв.м., а за нею припинити право спільної сумісної власності на спірну квартиру (т. 2, а.с. 45-46).

Згідно ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 лютого 2018 року заяву про збільшення позовних вимог, подану в судовому засіданні ОСОБА_1 по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання та припинення права власності - залишено без руху. 23 лютого 2018 року позивачем, через канцелярію суду, на виконання вимог ухвали від 22 лютого 2018 року надано оригінал квитанції про сплату судового збору в розмірі 440,72 грн.(т. 2, а.с. 63-64). Ухвалою суду від 16 березня 2018 року прийнято заяву про збільшення позовних вимог, подану в судовому засіданні ОСОБА_1 по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання, припинення права власності та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя (т. 2, а.с. 75-76).

26 липня 2019 року ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда , відповідно п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про залишення у її власності автомобіля марки SKODA, модель Octavia А5 1,8, 2011 року випуску, сірого кольору, державний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 , припинивши за ОСОБА_2 право власності на вищевказаний автомобіль; -стягнення з відповідача на її користь 5000,00 Євро, що за курсом НБУ на 01.12.2017 року становить 142 113, 00 грн.; -залишення у власності відповідача квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 74,5 кв.м., а за нею припинити право спільної сумісної власності на спірну квартиру - залишено без розгляду. Заходи забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання та припинення права власності, застосовані ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 січня 2017 року, шляхом накладення арешту на автомобіль марки SKODA, модель Octavia А5 1,8, 2011 року виробництва, сріблястого кольору, державний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 - скасовано .

Відповідач, його представник в судове засідання через канцелярію суду, подав заяву про продовження розгляду справи у його відсутності, вимоги за зустрічним позовом підтримав у повному обсязі. В судових засіданнях на обгрунтування зустрічного позову пояснював, що спірний автомобіль було придбано в період шлюбу . Окрім автомобіля було придбано наступне майно, зокрема меблі: ліжко «Людовік» вартістю 12000,00 грн., диван Вінстон вартістю 16000,00 грн., стінку «Жемчуг» вартістю 22000,00 грн.; кухня «Єліт» вартістю 18000,00 грн., шкаф-купе «Орландо» вартістю 16800,00 грн., шкаф-купе «Марк» вартістю 21250,00 грн., тумба для взуття «Аврора» вартістю 1900,00 грн., комод «Ренесанс» вартістю 4100,00 грн.; кондиціонер LG A12 LHE вартістю 7500,00 грн., пластикові вікна вартістю 20468,00 грн., вхідні двері до квартири вартістю 8000,00 грн., телевізор «Panasonic» вартістю 7500,00 грн., мікрохвильова піч «whirlpool» вартістю 1000,00 грн., пральна машина «Indesit» вартістю 5000,00 грн., витяжка «Pyramida» вартістю 2000,00 грн., газова плита «Indesit» вартістю 5000,00 грн., холодильник «Gorenje» вартістю 8000,00 грн., ноутбук «Aser» вартістю 7000,00 грн., настільний газовий двохконтурний котел Hermann вартістю 11000,00 грн., тобто вартість придбаного майна у шлюбі, не враховуючи навіть автомобіля становить 194 518,00 грн. Зазначене майно було придбано особисто ним, однак , перебуває у користуванні позивача. Після припинення шлюбних стосунків залишив спірне майно у квартирі, а забрав лише автомобіль, який також купував за особисті кошти для потреб роботи. Добровільно вирішити питання поділу майна після розірвання шлюбу не можливо.

Додатково, сторона відповідача в судових засіданнях пояснювала, що спірний автомобіль з лютого 2017 року, після проведеного експертом огляду, та який знаходився на станції техобслуговування, був забраний та на даний період перебуває у користуванні позивачки.

Сторона позивача в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення зустрічного позову в повному обсязі. Вважає, що автомобіль , який зареєстрований на неї має залишитися у її власності, так як був придбаний за кошти її батька.

Щодо заявленого відповідачем майна пояснила, що ОСОБА_3 , який є її батьком, до укладення шлюбу подарував квартиру АДРЕСА_4 , яка була повністю мебльована . Крім того, батько часто купував та дарував їй різного роду побутову техніку, тому заявлене відповідачем майно не може бути їх спільною сумісною власністю. Що стосується холодильника, то він особисто нею був придбаний в кредит. Тумби для взуття та комода взагалі не має ( т.1 а.с.209-210).

Свідок ОСОБА_3 , який доводиться позивачу ОСОБА_1 батьком, в судовому засіданні пояснив, що квартира, в якій проживає донька була ним їй подарована, вся мебльована. Побутову техніку купував особисто та дарував своїй доньці. Надавав їй також різні суми грошових коштів.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що він товаришує з відповідачем більше 10 років, та підтверджує той факт, що у період шлюбу подружжям ОСОБА_5 придбавався автомобіль модель Octavia .

Свідок ОСОБА_6 в суді стверджував, що товаришує з відповідачем та був присутній коли останній купував диван, холодильник, кондиціонер та допомагав йому їх заносити у квартиру , яка розташована на районі Шкільний міста на першому поверсі. Крім того, позичав відповідачу кошти для придбання спірного автомобіля 17 000 дол.США, розписки не брав.

Суд, вислухавши виступи учасників справи, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що зустрічний позов підлягає задоволенню частково , з наступного.

У п.п. 1, 3 ст. 129 Конституції України передбачено, що основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява N 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом ( ст. 81 ЦПК України).

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 07 червня 2008 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було зареєстровано шлюб, який рішенням Ленінського районного суду міста Кіровограда від 27 травня 2016 року, розірвано. Зазначене рішення суду не оскаржувалось та набрало законної сили, 12 липня 2016 року ( т.1 а.с.12, 56).

Від шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( т.1 а.с. 13).

08 листопада 2014 року за ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на автомобіль марки SKODA, модель Octavia А5, 2011 року випуску, сірого кольору, державний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 ( т.1 а.с.58).

Ринкова вартість автомобіля становила 189 130,00 грн., що на час подачі позову було підтверджено експертним висновком В-414 від 24.06.2015 року ( т.1 а.с.10). В подальшому судом за клопотанням позивача призначалася судово-автотоварознавча експертиза, згідно висновку від 07.04.2017 року ринкова вартість на час проведення експертизи складає 300 744, 98 грн. ( т.1 а.с.164-181), та в подальшому наданим також самостійно висновком позивача станом на 27.02.2018 року - 257 913,47 грн. ( т.2 а.с.118-135).

Відповідач , з посиланням на той факт, що автомобіль був придбаний в період шлюбу, просив в порядку поділу майна подружжя визнати за ним право власності , так як він придбавався для потреб його роботи.

В свою чергу, позивач заперечуючи проти вимог зустрічного позову просила визнати право власності на спірний автомобіль за нею. Сторони не дійшли згоди щодо поділу даного автомобіля.

Згідно частини третьої статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Проте розпорядження таким майном після розірвання шлюбу здійснюється колишнім подружжям виключно за взаємною згодою відповідно до положень ЦК, оскільки в таких випадках презумпція згоди одного з подружжя на укладення другим договорів з розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя вже не діє.

За змістом п.23 зазначеної постанови, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60,69 СК, ч.3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

За загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя.

Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують. Зазначена правова позиція також висловлена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року № 6-843цс17.

У Рішенні Конституційного Суду України від 19 вересня 2012 року у справі за конституційним зверненням приватного підприємства «ІКІО» щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 61 СК України

№1-8/2012 (№ 17-рп/2012), яким встановлено, зокрема, що основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 Кодексу). Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 Кодексу). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 Кодексу, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки.

Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 Кодексу. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 Кодексу), або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

За ч.1ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно з ч.1ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що спірний автомобіль придбано у шлюбі, та те, що він є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частиною 1 статті 70 СК України закріплено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

У відповідності до вимог ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007, вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч. 1, 2 ст. 71 СК України). При цьому присудження судом грошової компенсації одному з подружжя замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за наявності згоди цієї особи на таке присудження, крім випадків, передбачених ст. 365 ЦК України. Згідно із ч. 5 ст. 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Така умова дозволяє створити ефективний механізм охорони прав співвласників, право на частку яких припиняється, щодо гарантованого отримання вартості частки в разі ухвалення судового рішення. Адже на підставі цього рішення не тільки припиняється право, але й набувається право на частку іншим співвласником. Процедура внесення суми для відшкодування вартості частини майна на депозит суду з одного боку є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на частку у спільному майні, а з іншого боку є технічною функцією щодо забезпечення виконання однією стороною у справі своїх зобов`язань перед іншою.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що спірний автомобіль, який набутий у шлюбі за спільні кошти є спільною сумісною власністю подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, а, отже, з урахуванням презумпції спільності майна слід визнати за кожним зі сторін права на ідеальну частку, яка є рівною.

У подальшому сторони не позбавлені можливості порушувати питання про викуп частки і припинення права власності одного із співвласників, з дотриманням положень ст.ст. 364, 365 ЦК України.

Щодо вимог ОСОБА_2 про поділ майна, зокрема меблів: ліжка « ОСОБА_8 » вартістю 12000,00 грн., дивана Вінстон вартістю 16000,00 грн., стінки «Жемчуг» вартістю 22000,00 грн.; кухні «Єліт» вартістю 18000,00 грн., шкаф-купе «Орландо» вартістю 16800,00 грн., шкаф-купе «Марк» вартістю 21250,00 грн., тумби для взуття «Аврора» вартістю 1900,00 грн., комода «Ренесанс» вартістю 4100,00 грн.; кондиціонера LG A12 LHE вартістю 7500,00 грн., пластикових вікон вартістю 20468,00 грн., вхідних дверей до квартири вартістю 8000,00 грн., телевізора «Panasonic» вартістю 7500,00 грн., мікрохвильової печі «whirlpool» вартістю 1000,00 грн., пральної машини «Indesit» вартістю 5000,00 грн., витяжки «Pyramida» вартістю 2000,00 грн., газової плити «Indesit» вартістю 5000,00 грн., холодильника «Gorenje» вартістю 8000,00 грн., ноутбука «Aser» вартістю 7000,00 грн., настільного газового двохконтурного котла Hermann вартістю 11000,00 грн. , суд дійшов висновку про відмову , так як сторонами у справі не надано належних та допустимих доказів щодо наявності цих предметів, їх вартості, оскільки в судовому засіданні вони не дійшли згоди щодо заявленої відповідачем ціни, придбання їх у період перебування у зареєстрованому шлюбі, а тому відсутні підстави для вирішення питання про їх поділ та визнання на них права власності за ОСОБА_1

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Пронін проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року).

Судові витрати залишити по фактично понесеним стороною.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 12,13, 81,141, 263- 265, 268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя- задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 , в порядку поділу майна подружжя, право власності на 1/2 частку автомобіля марки SKODA, модель Octavia А5, 2011 року випуску, сірого кольору, державний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4 . Визнати за ОСОБА_1 , в порядку поділу майна подружжя, право власності на 1/2 частку автомобіля марки SKODA, модель Octavia А5, 2011 року випуску, сірого кольору, державний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4 .

У задоволенні вимог щодо визнання за ОСОБА_1 права власності на меблі: ліжко «Людовік» вартістю 12000,00 грн., диван Вінстон вартістю 16000,00 грн., стінку «Жемчуг» вартістю 22000,00 грн.; кухня «Єліт» вартістю 18000,00 грн., шкаф-купе «Орландо» вартістю 16800,00 грн., шкаф-купе «Марк» вартістю 21250,00 грн., тумба для взуття «Аврора» вартістю 1900,00 грн., комод «Ренесанс» вартістю 4100,00 грн.; кондиціонер LG A12 LHE вартістю 7500,00 грн., пластикові вікна вартістю 20468,00 грн., вхідні двері до квартири вартістю 8000,00 грн., телевізор «Panasonic» вартістю 7500,00 грн., мікрохвильова піч «whirlpool» вартістю 1000,00 грн., пральна машина «Indesit» вартістю 5000,00 грн., витяжка «Pyramida» вартістю 2000,00 грн., газова плита «Indesit» вартістю 5000,00 грн., холодильник «Gorenje» вартістю 8000,00 грн., ноутбук «Aser» вартістю 7000,00 грн., настільний газовий двохконтурний котел Hermann вартістю 11000,00 грн.-відмовити.

Судові витрати залишити по фактично понесеним стороною.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ;

відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_6 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Повне судове рішення складено 31.07. 2019 року

Суддя Кіровського О. В. Бершадська

районного суду

м.Кіровограда