Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.05.2019 Справа №607/16882/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого Грицака Р.М.

за участю секретаря Білецької Ю.Ю.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про встановлення способу участі у вихованні дитини, зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_4 за участю Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про встановлення способу участі у вихованні дитини. В обґрунтування заявленого позову вказує на те, що після розірвання шлюбу з ОСОБА_4 остання почали створюватися перешкоди у спілкуванні з сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після невдалих спроб вирішити суперечки мирним шляхом, він звернувся із заявою до комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Тернопільської міської ради та 23.10.2015 р. даною комісією було прийняте рішення № 191 у відповідності до якого йому було визначено порядок участі у спілкуванні з сином: кожен вівторок, четвер, субота місяця з 10.00год. до 12.00год. в присутності матері на нейтральній території. Даним рішенням рекомендовано матері ОСОБА_4 не чинити перешкод щодо спілкування батька з дитиною. Однак, незважаючи на рішення комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Тернопільської міської ради, ОСОБА_4 продовжує чинити перешкоди його спілкуванню з сином та участі у його вихованні. Тому просить Зобов`язати ОСОБА_4 не перешкоджати ОСОБА_3 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином ОСОБА_5 . Визначити порядок участі ОСОБА_3 у вихованні сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме:

-систематичні побачення з сином ОСОБА_5 за місцем проживання чи перебування батька без присутності матері ОСОБА_4 у 1 - у та 3-ю суботу місяця та 2-у та 4-у неділю місяця з 12.00 год. до 17.00 год.

-зустрічі, спілкування та спільний відпочинок з сином два тижні влітку та один тиждень взимку безперервно, за згодою дитини, без участі матері ОСОБА_4 ;

-необмежене спілкування з сином ОСОБА_5 особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином;

- за попередньою згодою матері ОСОБА_4 відводити та забрати сина з спортивних секцій чи гуртків;

-спільне святкування дня народження ОСОБА_5 щороку з можливою участю інших осіб за попередньою домовленістю між батьками дитини щодо місця проведення свята.

Ухвалою судді від 11 січня 2018 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом.

02 березня 2018 року представник ОСОБА_4 адвокат Парубій І.М. подав суду відзив на позовну заяву в якому просить відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позову до ОСОБА_4 про зобов`язання не чинити перешкод та встановлення графіку побачень з дитиною у повному обсязі. В обґрунтування заперечень проти позову вказує на те, що рішенням Комісії з питань захисту дитини Тернопільської міської ради від 23.10.2015 року про надання дитини для зустрічей з батьком визначено, що ОСОБА_3 має право на зустрічі з малолітнім сином Соломоном в кожен вівторок, четвер, суботу місяця з 10.00 год. до 12.00 год. в присутності матері на нейтральній території. Одночасно, п. 2 Рішення Комісії рекомендовано ОСОБА_3 не порушувати графіку побачень, виконувати свої батьківські обов`язки, приділяти дитині увагу і турботу, виховувати її, матеріально утримувати. Проте, ОСОБА_3 не виконано жодного пункту Рішення Комісії. Так, ОСОБА_3 матеріально дитини не утримується. Тому ОСОБА_8 подано позов про стягнення аліментів. Графік визначений Рішенням Комісії ОСОБА_3 не дотримано жодного разу. Він жодного разу не прийшов до дитини у вказані в графіку дні чи години. Також зазначає, що ОСОБА_3 веде себе агресивно і неадекватно по відношенню до мами дитини і до самої дитини. Його вплив на дитину негативний. Більш того - після зустрічі з ОСОБА_3 син ОСОБА_11 стає дуже агресивним, неадекватно реагує на оточуючих, б`є дітей і дорослих та при цьому вказує, що так йому сказав робити батько. З метою встановлення нормального розвитку та становлення стабільної психіки ОСОБА_4 змушена була звертатись до лікарів, зокрема до дитячих психологів. Так, останній візит до дитячого психолога відбувся з дитиною 30.01.2018 року в Дитячій поліклініці «Веселка» (проспект Ч. Калини м. Львів). Дитина була оглянута дитячим лікарем психологом ОСОБА_9 Лікар вказала що, у ОСОБА_11 висока емоційна чутливість, дитина вразлива, спостерігається зростання нервового напруження в незнайомих приміщеннях, хлопчик стає боязким, настороженим, що є показником підвищеної тривожності дитини. За результатами проективної методики діагностики сімейних стосунків виявлено співвідношення дитиною біологічного батька до кольорів негативної інтерпретації, що припускають стійкий конфлікт між дитиною і цією особою, несуть символіку агресії, образ, загрожувальних впливів.

02 березня 2018 року ОСОБА_4 подала до суду зустрічний позов до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав щодо малолітнього ОСОБА_5 . В обґрунтування заявлених вимог вказує на ті ж самі обставини, що вказані у відзиві на позов, а саме невиконання рішенням Комісії з питань захисту дитини Тернопільської міської ради від 23.10.2015 року щодо порядку зустрічей дитини для з батьком, ухилення від матеріального утримання дитини, негативний плив на психіку сина ОСОБА_11 з боку батька ОСОБА_3

У судовому засіданні позивач-відповідач ОСОБА_3 . поданий ним позов підтримав та просить його задовольнити оскільки він бажає безперешкодно спілкуватися з дитиною, систематично бачити сина, мати можливість спільного відпочинку та брати участь у його вихованні. В задоволенні позову ОСОБА_4 просить відмовити, оскільки вважає викладені у зустрічному позові обставини такими, що не відповідають дійсності, оскільки саме ОСОБА_4 надалі не дозволяє бачитися йому з сином та приймати участь у його вихованні. Вказує на те, що він любить сина. та намагається брати участь в його вихованні, не має заборгованості по сплаті аліментів та щомісячно матеріально допомагає синові, надав дозвіл на виїзд дитини за кордон. В судовому засіданні представник позивача-відповідача ОСОБА_3 адвокат Магдич О.О. позов ОСОБА_3 підтримала з підстав і мотивів наведених у позовній заяві та просить суд заявлені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В задоволенні зустрічного позову просить відмовити за безпідставністю позовних вимог.

У судовому засіданні відповідач-позивач ОСОБА_4 суду пояснила, що ОСОБА_3 не дотримується встановленого Комісією з питань захисту дитини Тернопільської міської ради графіку побачень з сином. Їх син ОСОБА_11 не сприймає батька, боїться його, оскільки при зустрічах ОСОБА_3 скандалить та лякає дитину.

В судовому засіданні представник відповідача-позивача ОСОБА_4 адвокат Парубій І.М. просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_8 про зобов`язання не чинити перешкод та встановлення графіку побачень з дитиною у повному обсязі. Зустрічний позов просить задовольнити.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_3 та відмову в задоволенні зустрічного позову поданого ОСОБА_4 з наступних підстав:

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі з 02.02.2013 року, який було розірвано 16.06.2015 року рішенням Тернопільського міськрайонного суду у Тернопільській області (справа № 607/8588/15-ц).

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданим відділом ДРАЦС реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції.

В судовому засіданні встановлено, що малолітня дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом із матір`ю ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи №1668 від 21.03.2016 року.

Рішенням Комісії з питань захисту дитини Тернопільської міської ради від 23.10.2015 року встановлено побачення батькові гр. ОСОБА_3 з сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в кожен вівторок, четвер, суботу місяця з 10.00 год. до 12.00 год. в присутності матері на нейтральній території. Одночасно, п. 2 Рішення Комісії рекомендовано ОСОБА_3 не порушувати графіку побачень, виконувати свої батьківські обов`язки, приділяти дитині увагу і турботу, виховувати її, матеріально утримувати. Пунктом 3 даного рішення рекомендовано матері ОСОБА_4 не чинити перешкод щодо спілкуванні батька з сином.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що він перебуває у дружніх стосунках з ОСОБА_3 та був присутній на декількох зустрічах ОСОБА_3 з сином ОСОБА_11 , зокрема у садочку де ОСОБА_3 подарував синові іграшкову машину на пульті. Хоча зустріч була недовгою дитина зустріла батька добре та вони гарно провели час, обіймалися, жартували. Іншого разу ОСОБА_3 зустрічався з сином в дома та зустріч пройшла добре. Також він був свідком того, що ОСОБА_3 не впускали до дитини, а через домофон відмовили у зустрічі з сином. Крім того зазначає, що він був свідком зустрічі сторін на ринку в ході якої ОСОБА_4 агресивно відмовила ОСОБА_3 у зустрічі з сином. Вважає, що між сторонами складні стосунки та вони самостійно не можуть досягнути згоди щодо їх участі у вихованні сина.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 суду пояснила, що вона товаришує з ОСОБА_4 та допомагає доглядати ОСОБА_11 доволі тривалий час десь з грудня 2015 року. За весь час догляду за дитиною вона бачила ОСОБА_3 тільки кілька разів. Одного разу вона зустріла ОСОБА_3 в районі автовокзалу коли гуляла із ОСОБА_11 . Тоді ОСОБА_3 захотів поспілкуватись з сином але дитина спілкування не захотіла і попросилась до неї на руки сказавши, що не знає цього дядю і боїться його, після чого вона забрала дитину і вони пішли. Вона також була свідком того, що 01.12.2018 року ОСОБА_3 прийшов до сина, однак ОСОБА_11 не хотів йти на будь-який контакт з батьком, а почав плакати та сховався за маму, потім дитина залізла під ліжко і не хотіла вилазити. Свідок також зазначила, що після зустрічі ОСОБА_11 з батьком в Подолянах дитина була знервована, стала неспокійною. ОСОБА_17 вказала, що була свідком того як ОСОБА_11 від ОСОБА_3 подарунок на свято « ОСОБА_18 » взяти не хотів, а просто викинув його. Крім того свідок пояснила, що дитина після зустрічей з батьком стає нервовою, а останнім часом навіть у вісні не свідомо безконтрольно мочиться. Також вказала, що дитину в сім`ї ніхто негативно не налаштовує щодо батька, а ОСОБА_11 називає батька «зладєєм» хоча ніхто його цьому не вчив.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 , суду пояснив, що він є цивільним чоловіком ОСОБА_4 та він разом з дружиною привозили її сина ОСОБА_11 в ТРЦ «Подоляни» згідно встановленого графіку побачень з батьком ОСОБА_3 , проте останній на зустрічі з сином приходив не завжди, а після зустрічі з батьком, які мали місце ОСОБА_11 був збуджений та у стресовому стані. Також пояснив, що у їх сім`ї ОСОБА_11 ніхто не говорить жодних негативних речей про батька ОСОБА_3 , однак дитина не відчуває прихильності до рідного батька та не виявляє бажання його бачити.

В матеріалах справи містяться письмові пояснення гр. ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 про негативне ставлення дитини до батька, агресивну поведінку ОСОБА_3 по відношенню до ОСОБА_4 , відсутність на протязі тривалого часу належного та вчасного виховання сина ОСОБА_11 зі сторони батька ОСОБА_3 .

Вказані письмові пояснення свідків відібрані адвокатом ОСОБА_2 в порядку Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та подані суду як письмові докази. В судовому засіданні вказані пояснення під сумнів не ставились, не оспорювались та не спростовувались. Проте, вказані письмові пояснення свідків відібрані поза межами судового засідання, а тому суд їх до уваги не бере.

30.01.2018 року за результатом обстеження дитини ОСОБА_5 , психологом Дитячої поліклініки «Веселка» (проспект Ч. Калини м. Львів) ОСОБА_9 складено висновок що, у ОСОБА_11 висока емоційна чутливість, дитина вразлива, спостерігається зростання нервового напруження в незнайомих приміщеннях, хлопчик стає боязким, настороженим, що є показником підвищеної тривожності дитини. За результатами проективної методики діагностики сімейних стосунків виявлено співвіднесення дитиною біологічного батька до кольорів негативної інтерпретації, що припускають стійкий конфлікт між дитиною і цією особою, несуть символіку агресії, образ, загрожувальних впливів.

У матеріалах справи наявні фототаблиці на яких відбражені ОСОБА_3 разом з сином ОСОБА_11 , на яких дитина поруч з батьком усміхнена та не почувається зляканою чи відстороненою.

Як пояснила в судовому засіданні ОСОБА_4 що підтверджується показами свідка ОСОБА_12 , подані ОСОБА_3 фотографії було зроблено в дитячому садку при зустрічі батька з дитиною. Вказана зустріч відбулась без її відома та згоди, а фотографування здійснено без згоди дитини. Після цієї зустрічі дитина була знервованою, і не захотіла навіть ходити в дитячий садок боячись, що до нього знову прийде батько. З пояснень ОСОБА_4 , як мами дитини, вбачається неприязнь дитини до батька, негативна реакція дитини на зустрічі з батьком, погіршення психоемоційного стану дитини після зустрічей з батьком. Також ОСОБА_4 вказує про негативне і агресивне ставлення до неї зі сторони ОСОБА_3 та випадки його агресивної поведінки в громадських місцях щодо ОСОБА_4 в присутності дитини які не оспорені та не спростовані ОСОБА_3

26.02.2018 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_11 .

Згідно довідки АТ КБ « ПРИВАТБАНК» від 22.01.2019 року, ОСОБА_3 з 17.10.2018 року по 17.01.2019 року здійснив перерахунок коштів в сумі 38693,49 грн., як аліменти за березень 2018 - січень 2019 року на утримання сина ОСОБА_11 .

Згідно ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Преамбулою, ст.ст. 5, 9 Конвенції про права дитини встановлено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточені, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Держава поважає відповідальність, права і обов`язки батьків належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення прав дитини і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються, держава поважає право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками підтримувати на регулярній основі відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Частиною 1 ст.150 СК України визначені головні напрями виховного процесу, який мав би зосереджуватися на основних суспільних цінностях повазі до інших людей, любові до членів своєї сім`ї, родини. Брак любові у дитячі роки це духовний дисбаланс на усе життя.

Згідно ст.151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Той з батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини (ст. 157 СК України).

За частинами першою та другою ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Права батьків щодо виховання дитини розцінюється як засіб виконання ними своїх обов`язків щодо неї.

Із системного тлумачення ч.1 ст.3 Конвенції «Про права дитини», ст.ст.7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Згідно ч.3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001р. №2402-III, батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

У відповідності до ч.2 ст.15 цього ж Закону, батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватись з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Суд при встановленні способу спілкування, має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.

Відповідно до вимог ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно з вимогами ч.1 п. 2 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 15 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

В абз.2 п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до вимог ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно ч.4 ст.19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Відповідно до ч.5 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно висновку органу опіки та піклування затвердженого рішенням №961 від 12.12.2018 року виконавчого комітету Тернопільської міської ради, комісія, вважає за недоцільне позбавити ОСОБА_3 батьківських прав стосовно малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 Одночасно орган опіки та піклування вважає за необхідне попередити ОСОБА_3 про необхідність змінити ставлення до виконання батьківських обов`язків стосовно сина ОСОБА_11 . Також комісія вважає за доцільне усунути перешкоди батькові у спілкуванні з сином шляхом встановлення порядку участі у вихованні дитини. Рекомендувати батькові ОСОБА_3 брати участь у вихованні малолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до графіку побачень: І-ІІІ субота місяця з 12 00 год. до 15 00 год; ІІ-ІVнеділя місяця з 12 00 год. до 15 00 год. Побачення повинні відбуватися в присутності матері дитини в місцях культурно-розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку дітей. Рекомендувати батькові ОСОБА_3 не порушувати графік побачень, виконувати свої батьківські обов`язки, приділяти увагу і турботу, виховувати, матеріально утримувати. Рекомендувати ОСОБА_4 поважати батьківські права ОСОБА_3 , не чинити перешкод у спілкуванні батька з сином ОСОБА_11 .

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі Еріксон проти Швеції від 22 червня 1989 року зазначено, що взаємне спілкування батька та дитини є основним елементом сімейного життя навіть і в разі, якщо стосунки між батьками зіпсувались.

Судом встановлено, що між сторонами існують неприязні відносини внаслідок яких сторони не можуть досягнути згоди щодо їх участі у вихованні сина ОСОБА_11 .

На думку суду в силу вразливого віку дитини ОСОБА_25 (5 років), саме наявність неприязних стосунків між батьками дитини чинить неоднозначний вплив на дитину в сторону відсторонення від батька та негативної реакції дитини щодо батька.

З пояснень ОСОБА_3 та допитаних в судовому засіданні свідків вбачається, що ОСОБА_3 намагається підтримувати зв`язок з сином та щиро бажає брати участь в його вихованні.

Судом не встановлено, а позивачем ОСОБА_4 не доведено в судовому засіданні фактів винної поведінки відповідача та свідомого нехтування ним своїми батьківськими обов`язками. Позивачкою не подано до суду доказів негативної характеристики відповідача чи вчинення ним неправомірних дій, щодо дитини.

Відповідач надає матеріальну допомогу синові ОСОБА_26 , крім того ОСОБА_3 звертався до органу опіки і піклування, щодо встановлення графіку побачень з сином, що свідчить про бажання відповідача спілкуватись з сином, приймати участь у його вихованні. Критичних обставин або належних і допустимих доказів, які б унеможливлювали право батька на спілкування з малолітнім сином чи обставин, які б свідчили про спілкування батька з сином, що перешкоджають нормальному розвитку дитини судом не встановлено.

Таким чином аналізуючи встановлені судом обставини по справі, беручи до уваги те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обов`язки, ОСОБА_3 проти позбавлення його батьківських прав заперечує, прагне брати участь у вихованні сина, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення зустрічного позову заявленого ОСОБА_4 , недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до сина, та наявність підстав для часткового задоволення позову ОСОБА_3 надавши йому можливість на спілкування з сином ОСОБА_11 .

Враховуючи вищенаведене, суд вважає необхідним визначити ОСОБА_3 наступний спосіб його участі у вихованні малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце та час їхнього спілкування:

- перша, третя субота місяця - з 12 години 00 хвилин до 16 години 00 хвилин та друга, четверта неділя місяця з 12 години 00 хвилин до 16 години 00 хвилин у присутності матері дитини ОСОБА_4 ;

- зустрічі, спілкування та спільний відпочинок з сином два тижні влітку та один тиждень взимку безперервно, за згодою дитини та матері ОСОБА_4 ;

- спільне святкування дня народження ОСОБА_5 щороку за попередньою домовленістю між батьками дитини.

Одночасно суд зауважує, що враховуючи малолітній вік дитини, можливу негативну реакцію дитини на батька, на думку суду, на даний час, зустрічі батька з дитиною повинні проходити в присутності матері дитини, а спільний відпочинок батька з сином має передувати безумовній згоді як самої дитини так і матері дитини.

Вищевказаний порядок на думку суду буде максимально сприяти інтересам дитини, сприятиме її нормальному розвитку та емоційному стану а також не буде суперечити інтересам сторін. При цьому, суд зазначає, що сторони, з урахуванням вікових змін дитини, його розвитку та потреб, не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні малолітньої дитини, що буде відповідати, насамперед, інтересам дитини.

У задоволенні решти позовних вимог заявлених ОСОБА_3 слід відмовити. Разом з тим, суд приймає до уваги роз`яснення, дані у п.18 Постанови Пленуму ВСУ від 30.03.2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", та відмовляючи у задоволенні позову про позбавлення батьківських справ, вважає за необхідне попередити відповідача ОСОБА_3 про необхідність вжиття з його сторони заходів до встановлення належного контакту з сином ОСОБА_11 з метою недопущення нанесення психоемоційних травм дитині, а також зміну ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання сина ОСОБА_11 , оскільки ухилення від них є підставою для позбавлення батьківських прав.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 12-13, 81, 89-90, 95, 141, 258-259, 264-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визначити ОСОБА_3 наступний спосіб участі у вихованні малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце та час їхнього спілкування:

- перша, третя субота місяця - з 12 години 00 хвилин до 16 години 00 хвилин та друга, четверта неділя місяця з 12 години 00 хвилин до 16 години 00 хвилин у присутності матері дитини ОСОБА_4 ;

- зустрічі, спілкування та спільний відпочинок з сином два тижні влітку та один тиждень взимку безперервно, за згодою дитини та матері ОСОБА_4 ;

- спільне святкування дня народження ОСОБА_5 щороку за попередньою домовленістю між батьками дитини.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Попередити ОСОБА_3 про необхідність змінити ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання сина ОСОБА_11 , оскільки ухилення від них є підставою для позбавлення батьківських прав.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення має право на поновлення строку на апеляційне скарження в порядку вимог ч. 2 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення суду складено 10 червня 2019 року.

Головуючий суддяР. М. Грицак