Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/1466/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.06.2019 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого-судді Трагнюк В.Р., секретар судового засідання Конар В.М., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, третя особа без самостійних вимог: державний нотаріус Виноградівського районного нотаріального округу Боричок К.В.,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, третя особа без самостійних вимог: державний нотаріус Виноградівського районного нотаріального округу Боричок К.В.

Вимоги позову мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер позивача батько ОСОБА_3 , який з самого народження до дня смерті проживав в АДРЕСА_1 . Спадкоємцями першої черги до майна померлого є позивач, як донька померлого та відповідач, як дружина померлого. Позивач прийняла спадщину, вступила в управління та володіння спадковим майном. Державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав непредставлення правовстановлюючого документу на спадкове майно. Не виготовлення за життя спадкодавцем правовстановлюючого документу на нерухоме майно унеможливлює оформлення спадщини у нотаріальному порядку.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, подала до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та про розгляд справи у її відсутності.

Відповідачі ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, подала до суду письмову заяву, згідно якої вимоги позиву визнає, просить розглянути справу у її відсутності.

Представник третьої особи про розгляд справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер позивача батько, а відповідача чоловік ОСОБА_3 (а.с.6,7,8). Останнє місце проживання якого було АДРЕСА_1 (а.с.9).

Встановлено, за померлим ОСОБА_4 рахується житловий будинок АДРЕСА_1 , зведений на відведеній для цієї мети земельній ділянці 1967 року, що ствреджується записами у погосподарській книзі, технічним паспортом, довідкою БТІ (а.с. 9, 11, 12-14).

За обставинами позову, які визнаються відповідачем та стверджується матеріалами справи, позивач після смерті батька спадщину прийняла, одноосібно вступила в управління та володіння спадковим майном (а.с.4,24).

Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Статтею 549 ЦК України (1963р) передбачено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, який визначається відповідно до ст. 525 цього ж Кодексу, а спадкоємцями за законом першої черги є в рівних долях діти, дружина та батьки померлого (ст.529 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 1261 цього Кодексу у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки, а спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї (ч.2 ст. 1268). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ст. 1269 ЦК).

Верховний суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Однак, згідно із правилами, встановленими Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (п. 4.15, 4.18), для видачі свідоцтва про право на спадщину, у складі якої є нерухоме майно, необхідно подати правовстановлюючий документ та Витяг із Державного реєстру речових прав. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до ст.10-13 глави ІІІ Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31. 01.1966 року, затвердженої заступником міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, погодженої заступником голови Верховного суду Української РСР 15.01.1966 року (втратила чинність 19.01.1996 року), при відсутності правовстановлюючих документів право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради та висновком інвентар бюро. Як випливає з цього нормативного акту, запис у по господарській книзі є акт органу влади, що підтверджує право приватної власності.

Проаналізувавши встановлені обставини суд прийшов до висновку, що умови для отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину за законом у нотаріальному порядку відсутні. Відтак, невизнане право позивача, набуте ним шляхом переходу права власності в порядку спадкування, підлягає судовому захисту у обраний спосіб, передбачений законом.

Отже, розглянувши цивільну справу у межах заявлених вимог та на підставі наявних доказів, суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 200, 258, 259, 263, 265, 267, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_1 , мешканкою АДРЕСА_1 , право власності на житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , загальна корисна площа якого становить 91,1 м.кв., в тому числі житлова 69,6 м.кв., в порядку спадкування за законом за померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття до Закарпатського апеляційного суду.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

ГоловуючийВ. Р. Трагнюк