Справа № 640/2304/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 грудня 2019 року Київський районний суд м. Харкова
у складі головуючого: судді Чередник В.Є.,
за участю секретаря судового засідання Поліщук А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження №640/2304/19 (н/п 2/640/1409/19) за позовною заявою ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товариство з обмеженою відповідальністю «СОТА» про захист прав споживача, розірвання договору купівлі-продажу товару, зобов`язання прийняти товар та стягнення грошової суми за товар, -
31.01.2019 р. до Київського районного суду м.Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій позивач просить розірвати договір купівлі-продажу жіночої куртки чорного кольору із зеленою рапсовою стрічкою, вартістю 14 000 грн, укладений між нею та відповідачем, і зобов`язати відповідача прийняти товар жіночу куртку чорного кольору із зеленою рапсовою стрічкою; стягнути на користь позивача грошову суму, сплачену за товар неналежної якості у розмірі 14 000,00 грн. та понесені судові витрати.
На початку березня 2018р., після того як позивач двічі наділа куртку, її наповнювач не розрівнявся, як її консультували продавці магазину при купівлі куртки, а навпаки, більш взялася грудками і з`їхав до низу підкладки куртки, тому не може бути використане за призначенням.
08 березня 2018р. ОСОБА_1 звернулась до магазину з повідомленням про неякісний товар і вважала що товар не відповідає заявленій товарній марці. 09 березня 2018р. вона прийшла до магазину з курткою та чеком.
У магазині їй повідомили про необхідність поспілкуватись з виробником куртки, щоб повернути неякісну річ та замінити її на якісну.
19 березня 2018р. продавці повернули ту ж саму куртку, у такому ж стані та відмовились повертати наданий чек. Крім того, повідомили, що вона сама зіпсувала річ, тим що її прала, після чого зіпсувалось внутрішнє наповнення.
В цей день, позивач викликала працівників поліції. За даним зверненням ДОП Київського відділу ГУ НП в Харківській області зареєстрований матеріал ЖЄО-№8830 від 19.03.2018р., згідно якого гр. ОСОБА_2 відмовилась надавати будь-які пояснення, посилаючись на ст. 63 Конституції України, та за висновком поліції їй рекомендували звернутися до суду.
Одночасно з поданням позовної заяви, 31.01.2019 року позивачем подано до суду заяву про виклик свідків та клопотання про витребування доказів.
Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 04.02.2019 р. вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін, оскільки, зідно з правилами ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
В судовому засіданні 23.04.2019 р. протокольною ухвалою суду заяву позивача про виклик свідків задоволено, у клопотанні про витребування доказів відмовлено.
26.02.2019 р. до канцелярії суду надійшов відзив ФОП ОСОБА_2 на позовну заяву, в якому вона позов не визнавала в повному обсязі, просила у його задоволенні відмовити, виходячи з наступного.
У березні 2018 року позивач приходила до магазину з невідомою курткою, яку кинула на касі магазину «86Сумська Egle» зі скандалом та пішла з магазину. При цьому, на прохання працівників магазину надати чек, який би підтверджував придбання куртки позивач не надала. На момент залишення куртки в магазині, в кармані куртки знаходилася етикетка, до якої була пристебнута булавка. Зі слів продавців магазину, куртка була дуже пом`ятою та неохайно скомканою. Позивач повідомила, що вона одягала її один раз коли каталась на лижах.
Повернувшись до магазину через декілька днів, позивач вимагала від продавців магазину повернення куртки та чеку, що підтверджував продаж спірної куртки. Продавці магазину повернули позивачу куртку у такому ж стані, яка вона була переданою до магазину. При цьому, позивач почала вимагати чек, який вона начебто віддавала продавцям магазину разом з курткою. Працівники магазину пояснили, що чеку не було та позивач його не надавала, та те, що зазначена куртка не придбавалася у магазині «86Сумська Egle». У зв`язку з неповерненням начебто переданого до магазину чеку, Позивач викликала органи національної поліції. Органи національної поліції відібрали відповідні пояснення сторін та поїхали.
Крім того, відповідач зазначила, що договір купівлі-продажу куртки не укладала з позивачем ОСОБА_1 та підтверджувала тим, що здійснюючи свою підприємницьку діяльність щодо продажу одягу у магазині «86Сумська Egle», реалізацію товару обов`язково відображає у книзі обліку доходів № 4564.
При цьому, період з 19 грудня 2017 року по 25 грудня 2017 року відповідач не здійснювала реалізації жодного товару, що підтверджувала відомостями книги обліку доходів та зазначила, що найближчою датою продажу товару є 18 грудня 2017р. у сумі 5175,00 грн., а отже, договір купівлі продажу куртки 19 грудня 2017р. з відповідачем не укладала та спірну куртку позивачу не продавала. У зв`язку з цим, вважає, що позовні вимоги є безпідставними та недоведеними відповідними доказами щодо порушення прав позивача саме відповідачем, а тому позов задоволенню не підлягає.
19.03.2019 р. позивач подала до канцелярії суду відповідь на відзив, де зазначила, що позивач описала обставини справи необ`єктивно, неправдиво та на свій погляд та просила задовольнити позовні вимоги.
06.06.2019 р. до канцелярії суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «СОТА» про залучення її в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, у якому зазначено, що ТОВ «СОТА» у період з 01 червня 2017р. по 31 січня 2018р., здійснювало свою підприємницьку діяльність за адресою: АДРЕСА_1 у магазині « АДРЕСА_1 », а саме: продаж жіночого одягу, у тому числі і жіночі куртки, одна з яких може бути предметом спору у справі, та, що прийняття судом рішення за цією справою може вплинути на права, свободи, інтереси або обов`язки ТОВ «СОТА».
06.08.2019р. до канцелярії суду надійшли письмові пояснення Товариства з обмеженою відповідальністю «СОТА», згідно яких повідомлено наступне, що 19 грудня 2017р. ТОВ «СОТА» здійснювало торгівлю жіночого одягу у магазині «86 Сумська Egle», однак не може зазначити, якій саме особі було реалізовано одяг, так як відповідні бухгалтерські документи не містять інформації про прізвище, ім`я по-батькові покупця. Крім того, третя особа зазначає, що позивачем повинні бути надані суду належні, допустимі, достовірні і достатні докази на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують позовні вимоги. До предмету доказування позивачу належить довести придбання жіночої куртки позивачем саме у магазині «86Сумська Egle»; обґрунтованість вартості жіночої куртки, яка стягується позивачем.
Також, відповідно до ст. 328 ЦПК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно п.7 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (далі - розрахунковий документ). Таким чином, належним, допустимим і достатнім доказом придбання жіночої куртки позивачем у магазині «86 Сумська Egle» та обґрунтованості її вартості є розрахунковий документ, який підтверджував би сплату вартості та придбання товару, однак такий документ позивачем в обґрунтування свої позовних вимог суду не надавався, а отже позивач не підтвердив факту придбання оскаржуваної куртки у магазині «86Сумська Egle». Також, позивач не надав суду характеристик придбаної куртки, а саме: щодо виробника куртки; розміру; складу тканини, зазначеної на етикетці та наповнювача та будь-яких інших характеристик, які могли б ідентифікувати придбану куртку.
Третя особа вважає, що позов є необґрунтованим та недоведеним, оскільки придбання позивачем жіночої куртки у магазині «86 Сумська Egle» не підтверджено належними, допустимими і достатніми доказами.
Також, зазначено, що відповідно до абз.3 ст.9 Закону України «Про захист прав споживачів» обмін товару належної якості провадиться, якщо він не використовувався і якщо збережено його товарний вигляд, споживчі властивості, пломби, ярлики, а також розрахунковий документ, виданий споживачеві разом з проданим товаром. При цьому, Позивач стверджує про те, що вона на початку березня 2018 р. двічі вдягла куртку. Таким чином, Позивач вимагала обміняти на інший товар, куртку, яку вже двічі одягала, що є порушенням норм Закону України «Про захист прав споживачів».
У судове засідання позивач та її представник не з`явились, 10.12.2019 р. представник позивача подала до канцелярії суду заяву, в якій просила проводити засідання без її участі, задовольнити позов у повному обсязі та зазначила що, у зв`язку з неможливістю прибуття заявлених свідків у судове засідання, відмовилася від клопотання про виклик свідків.
Відповідач та її представник у судове засідання не з`явились, 10.12.2019 р. представник відповідача подала до канцелярії суду заяву, в якій просила проводити засідання без її участі та просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі .
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце засідання була повідомлена належним чином.
Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Враховуючи, що сторонами у справі подані до суду клопотання про розгляд справи без їх участі, суд вважає можливим провести судовий розгляд справи.
Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.
Суд, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 698 ЦК України передбачено, що за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов`язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов`язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його.
До відносин за договором роздрібної купівлі-продажу з участю покупця фізичної особи, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.
Відповідно до ст. 42 Конституції України, держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.
Згідно ч.1 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» №1023-XII від 12.05.1991р., захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом.
Стаття 1 Закону України «Про захист прав споживачів» №1023-XII від 12.05.1991р. визначає: споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22); продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3).
Відповідно до п.7 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» №1023-XII від 12.05.1991, договір усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (далі - розрахунковий документ).
Частиною 9 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач має право обміняти непродовольчий товар належної якості на аналогічний у продавця, в якого він був придбаний, якщо товар не задовольнив його за формою, габаритами, фасоном, кольором, розміром або з інших причин не може бути ним використаний за призначенням. Споживач має право на обмін товару належної якості протягом чотирнадцяти днів, не рахуючи дня купівлі, якщо триваліший строк не оголошений продавцем. Обмін товару належної якості провадиться, якщо він не використовувався і якщо збережено його товарний вигляд, споживчі властивості, пломби, ярлики, а також розрахунковий документ, виданий споживачеві разом з проданим товаром. Якщо на момент обміну аналогічного товару немає у продажу, споживач має право або придбати будь-які інші товари з наявного асортименту з відповідним перерахуванням вартості, або розірвати договір та одержати назад гроші у розмірі вартості повернутого товару, або здійснити обмін товару на аналогічний при першому ж надходженні відповідного товару в продаж. Продавець зобов`язаний у день надходження товару в продаж повідомити про це споживача, який вимагає обміну товару. При розірванні договору купівлі-продажу розрахунки із споживачем провадяться виходячи з вартості товару на час його купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів.
Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частино 2 статті 77 ЦПК України.
Згідно ст. ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.
Однак, позивачем не надано доказів на підтвердження того, що вона, придбала куртку у магазині «86Сумська Egle» у продавця Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 та розрахувалася з нею; не надано доказів на підтвердження того, що договір купівлі продажу куртки 19 грудня 2017р. укладено між позивачем та відповідачем. Також, не доведено порушення прав позивача як споживача відповідачем ФОП ОСОБА_2 .
Таким чином суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті приходить до висновку, що вимоги позивача стосовно розірвання договору купівлі-продажу товару, зобов`язання прийняти товар та стягнення грошової суми за товар, спричиненої порушенням прав споживача не обґрунтовані, тому відмовляє у задоволенні позову.
Частинами 1,2 статті 141 ЦПК України , передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Оскільки судом не встановлено підстав для задоволення вимог позивача щодо про захисту прав споживача, розірвання договору купівлі-продажу товару, зобов`язання прийняти товар та стягнення грошової суми за товар, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача
На підставі викладеного, керуючись ст.13, 141, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, ст.9 Закону України «Про захист прав споживачів»,суд-
УХВАЛИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 про захист прав споживача, розірвання договору купівлі-продажу товару, зобов`язання прийняти товар та стягнення грошової суми за товар відмовити у повному обсязі..
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://court.gov.ua/fair/sud2019.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 ;

Відповідач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , місце знаходження: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «СОТА», місце знаходження: 61001, м.Харків, вул..Плеханівська, буд.18, .

Суддя Чередник В.Є.