Справа № 345/5544/18
Провадження № 22-ц/4808/758/19
Головуючий у 1 інстанції Онушканич В. В.
Суддя-доповідач Матківський
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Матківського Р.Й.

суддів: Василишин Л.В., Максюти І.О.

секретаря Турів О.М.

з участю: апелянта ОСОБА_1 та її представника Аверкової Н.О. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 на ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15 квітня 2019 року в складі судді Онушканича В.В. у справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну способу стягнення аліментів,

встановив :

У квітні 2019 року ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення її позову в інтересах малолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну способу стягнення аліментів шляхом звернення стягнення на майно, в якій просила заборонити ОСОБА_4 відчужувати належне останньому майно, зокрема: квартиру АДРЕСА_1 , два гаражі: гаражу НОМЕР_3 , який знаходиться у гаражному кооперативі, масив №3, загальною площею 36,4 кв.м. ( м. Калуш, вул. Литвина ) та гаражу НОМЕР_4, загальною площею 24,4 кв.м. (м.Калуш, вул.Мостиська), а також автомобіля VOLKSWAGEN TRANSPORTER 2009 р.в., д.н.з. НОМЕР_2 до набрання рішенням суду по справі законної сили.

В обґрунтування заяви зазначила, що надала достатньо доказів того, що відповідач, маючи заборгованість по сплаті аліментів в розмірі більше 400 тис. гривень не вживає жодної дії щодо погашення заборгованості, а навпаки не виконує рішення суду, тому в забезпечення зобов`язання, а також з метою недопущення вчинення будь-яких дій щодо реалізації майна боржника, з метою непорушення прав малолітнього ОСОБА_4 просила заяву задовольнити.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15 квітня 2019 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не зазначено, а судом не встановлено обґрунтованих обставин, які б підтверджувалися належними доказами та свідчили, що невжиття заходів забезпечення позову може, в подальшому, утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вказану ухвалу скасувати і постановити нову, якою задовольнити її заяву про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Зокрема, зазначає, що судом неповно встановлено обставин справи. В позовній заяві нею зазначено та надано достатньо доказів того, що маючи заборгованість згідно рішення суду по сплаті аліментів в розмірі більше 400 000 гривень, відповідач не вживає жодної дії щодо погашення заборгованості, жодного разу не з`явився в судове засідання. Судовий пристав РФ не може вчиняти будь-яких дій щодо майна відповідача, оскільки таке знаходиться на території України. Підставою забезпечення позову є реальна загроза порушення прав малолітнього сина у разі відчуження боржником спірного майна.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 вважає ухвалу суду обгрунтованою. Він проживає в м. Калуші, не працює по стану здоров`я та доглядає маму ОСОБА_5 , інваліда 1-ї групи. Виконавчий лист про стягнення аліментів на сина перебував на виконанні у Калуському міськрайонному відділі ДВС Івано-Франківської області, 11.04.2018 року повернутий стягувачу на її вимогу. У нього відсутня заборгованість у вказаному позивачкою розмірі, немає наміру відчужувати належне йому майно і позивач чинить йому перешкоди у спілкуванні та вихованні сина.

В засіданні апеляційного суду апелянт ОСОБА_1 та її представник - адвокат Аверкова Н.О. доводи апеляційної скарги підтримали з наведених у ній мотивів.

ОСОБА_4 в засідання апеляційного суду не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату,час і місце розгляду справи. Тому відповідно до ст. 372 ЦПК України перешкод розглядові справи в його відсутності не встановлено.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з таких підстав.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно пункту першого частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до роз`яснень п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення суду у разі його задоволення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні заяви, оскільки позивач не представив будь-яких доказів щодо існування обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи унеможливить виконання рішення суду.

Встановлено, що предметом позову ОСОБА_1 є звернення стягнення на майно відповідача в рахунок погашення заборгованості з аліментних зобов`язань в розмірі 440 944,20 грн, як зміна способу стягнення аліментів. Зокрема, на нерухоме майно, яке знаходиться в м. Калуші: квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 62,2 кв.м, гараж НОМЕР_3 у гаражному кооперативі масиву №3 по вул . Литвина, гараж НОМЕР_4 по вул . Мостиській, а також на автомобіль Volkswagen Transporter 2009 р.в., д.н.з. НОМЕР_2 . Позивач просила заборонити відповідачу відчужувати зазначене майно.

Крім того, заява ОСОБА_1 не містить достатньо обґрунтувань, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення її позову про зміну способу стягнення аліментів.

При цьому суд першої інстанції вірно врахував, що справа за позовом ОСОБА_1 перебуває на розгляді в Калуському міськрайонному суді з 29.12.2018 року, відповідачем жодних реальних дій, спрямованих на відчуження спірного майна, протягом розгляду справи, яке триває вже понад 3 місяці, не вчинено. Крім того, відповідач у відзиві на апеляційну скаргу стверджує, що не має наміру відчужувати належне йому майно.

Посилання апелянта на наявність заборгованості згідно рішення суду по сплаті аліментів в розмірі більше 400 000 гривень, невжиття відповідачем жодних дій щодо погашення заборгованості не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, оскільки відповідач стверджує, що у нього відсутня заборгованість саме в такому розмірі.

Так, відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність постановленої ухвали.

З огляду на викладене, висновок суду першої інстанції про необгрунтованість заяви у зв`язку з пред`явленим позовом є правильним.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції дотримано норм процесуального права при вирішенні по суті питання про забезпечення заявленого позову, тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15 квітня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 12 червня 2019 року

Головуючий Р.Й. Матківський

Судді Л.В. Василишин

І.О. Максюта