ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 538/1374/19 Номер провадження 22-ц/814/3116/19Головуючий у 1-й інстанції Бондарь В. А. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Прядкіної О.В.,

суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення та виклику сторін у справу у м. Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області на ухвалу Лохвицького районного суду Полтавської області від 15 жовтня 2019 року, прийнятої під головуванням судді Бондарь В.А. в м. Лохвиця по справі за позовною заявою Заступника керівника Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області Фурси В.І. в інтересах держави в особі Фінансового управління Лохвицької районної державної адміністрації до ОСОБА_1 , третя особа : Комунальне некомерційне підприємство "Лохвицька районна лікарня" Лохвицької районної ради Полтавської області про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року Лубенська місцева прокуратура Полтавської області звернулася до суду з вказаним позовом. Просила стягнути з ОСОБА_1 на користь Фінансового управління Лохвицької районної державної адміністрації в якості витрат на стаціонарне лікування потерпілої від злочину ОСОБА_2 кошти в сумі 5 183,80 грн.

Ухвалою Лохвицького районного суду Полтавської області від 15 жовтня 2019 року позовну заяву заступника керівника Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області повернуто позивачу, роз`яснено його право на повторне звернення до суду.

Ухвалу оскаржила Лубенська місцева прокуратура Полтавської області, яка в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав:

Як вбачається з матеріалів справи, щоу серпні 2018 року Лубенська місцева прокуратура Полтавської області звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину.

Ухвалою Лохвицького районного суду Полтавської області від 03 жовтня 2019 року позовну заяву Заступника керівника Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області Фурси В.І. в інтересах держави в особі Фінансового управління Лохвицької районної державної адміністрації залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

В обґрунтування ухвали, районний суд вказав, що позовна заява повинна містити відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору. Згідно матеріалів справи, потерпіла сторона відмовилася від обвинувачення і кримінальне провадження закрито. Крім того, в матеріалах справи відсутній розрахунок витрат за стаціонарне лікування потерпілої від злочину.

11 жовтня 2019 року на виконання ухвали Лохвицького районного суду Полтавської області від 03 жовтня 2019 року, Лубенська місцева прокуратура Полтавської області надала розрахунок витрат за стаціонарне лікування ОСОБА_2 та зазначила, що до даної категорії правовідносин досудове врегулювання спору нормами матеріального та процесуального права не передбачено.

Ухвалою Лохвицького районного суду Полтавської області від 15 жовтня 2019 року позовну заяву Заступника керівника Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області Фурси В.І. в інтересах держави в особі Фінансового управління Лохвицької районної державної адміністрації повернуто позивачу, у зв`язку з тим, що недоліки вказані в ухвалі суду від 03.10.2019 року не виконано.

Колегія суддів не може погодитись з вказаним висновком.

З матеріалів справи вбачається, що Лубенська місцева прокуратура Полтавської області 11 жовтня 2019 року на виконання ухвали Лохвицького районного суду Полтавської області від 03 жовтня 2019 року надала розрахунок витрат за стаціонарне лікування ОСОБА_2 на суму 5183, 80 грн. (а.с.16).

Щодо надання відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору, колегія суддів зазначає наступне.

Так, конституційний Суд України у рішенні від 09.07.2002 року (справа № 1-2/2002) зазначив наступне.

Відповідно до статті 8 Конституції України звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України, норми якої мають пряму дію та найвищу юридичну силу, гарантується. Частина четверта статті 13 Конституції України встановлює обов`язок держави забезпечити захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, в тому числі у судовому порядку. До таких суб`єктів належать, зокрема, юридичні особи та інші суб`єкти господарських відносин. Тобто можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами у залежність від використання суб`єктом правовідносин інших засобів правового захисту, у тому числі досудового врегулювання спору.

Обов`язкове досудове врегулювання спорів, яке виключає можливість прийняття позовної заяви до розгляду і здійснення за нею правосуддя, порушує право особи на судовий захист. Можливість використання суб`єктами правовідносин досудового врегулювання спорів може бути додатковим засобом правового захисту, який держава надає учасникам певних правовідносин, що не суперечить принципу здійснення правосуддя виключно судом. Виходячи з необхідності підвищення рівня правового захисту держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов`язком особи, яка потребує такого захисту.

Право на судовий захист не позбавляє суб`єктів правовідносин можливості досудового врегулювання спорів. Це може бути передбачено цивільно-правовим договором, коли суб`єкти правовідносин добровільно обирають засіб захисту їхніх прав. Досудове врегулювання спору може мати місце також за волевиявленням кожного з учасників правовідносин і за відсутності у договорі застереження щодо такого врегулювання спору.

Таким чином, обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує. Встановлення законом обов`язкового досудового врегулювання спору обмежує можливість реалізації права на судовий захист.

З урахуванням викладеного положення частини другої статті 124 Конституції України щодо поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, в аспекті конституційного звернення необхідно розуміти так, що право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб`єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист.

Враховуючи вказане, суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку та повернув позовну заяву.

З огляду на вказане, колегія суддів приходить до висновку про скасування ухвали Лохвицького районного суду Полтавської області від 15 жовтня 2019 року та направлення цивільної справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області задовольнити.

Ухвалу Лохвицького районного суду Полтавської області від 15 жовтня 2019 року скасувати, справу за позовом Заступника керівника Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області Фурси В.І. в інтересах держави в особі Фінансового управління Лохвицької районної державної адміністрації до ОСОБА_1 , третя особа : Комунальне некомерційне підприємство "Лохвицька районна лікарня" Лохвицької районної ради Полтавської області про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О.В. Прядкіна

Судді: С.Б. Бутенко

О.І. Обідіна

Повний текст постанови складено 11.12.2019 р.