Справа № 523/568/15-ц
Провадження №2/523/2493/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" серпня 2019 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого судді Шепітко І.Г.

при секретарі Мица А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду №22 в м.Одесі цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 20.01.2015 року звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідачів у солідарному порядку боргу за кредитним договором № ML-507/015/2008 від 02.04.2008 року, обґрунтовуючи вимоги тим, що між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступниками якого вони являються, та відповідачем ОСОБА_1 був укладений вказаний кредитний договір, за яким банк надав йому кредитні кошти у розмірі 100 000,00 доларів США з розрахунку 4,99% річних на строк по 02.04.2028 року. За умовами кредитного договору він повинний був щомісяця здійснювати погашення заборгованості та сплачувати проценти за користування кредитними ресурсами. У результаті невиконання умов кредитного договору, згідно наданих позивачем розрахунків, у відповідача станом на 16.07.2014 року заборгованість становить 6 370 960 (шість мільйонів триста сімдесят тисяч дев`ятсот шістдесят) гривень 27 копійок, що за курсом НБУ станом на день надання розрахунку становить 544 192,84 дол. США з яких: сума заборгованості за кредитом - 1 167 238,85 грн., що за курсом НБУ станом на день надання розрахунку становить 99 702,87 дол. США; заборгованість за відсотками - 202 860,15 грн., що за курсом НБУ станом на день надання розрахунку становить 17 327,85 дол. США, сума пені, що нарахована за період з 16.07.2013 року по 16.07.2014 року за прострочення виконання зобов`язань - 5 000 861,27 грн., що за курсом НБУ станом на день надання розрахунку становить 427 162,12 дол. США, яку позивач вимагає стягнути з відповідача разом з судовими витратами. Також позивач зазначив, що між ЗАТ «ОТП Банк» та співвідповідачем ОСОБА_2 був укладений договір поруки, згідно якого останній зобов`язався сплатити грошову суму, яку вимагає кредитор, у випадку невиконання боржником своїх зобов`язань за кредитним договором, тому позивач вимагає стягнути з відповідачів у солідарному порядку зазначену суму разом з судовими витратами.

Від представника позивача надійшла заява про підтримання позовних вимог, а також проведення судового засідання за її відсутності.

Представник відповідача звернувся до суду із заявою про проведення судового засідання за його відсутності, а також надав відзив, згідно якого з позовом не погодився та просив відмовити у його задоволенні, застосувавши строки позовної давності з наступних підстав:

- договір поруки від 02.04.08 року не містить строку його дії (в п. 4.1 зазначено, що він діє до повного виконання боргових зобов`язань за кредитним договором, тобто до обставин, щодо яких невідомо, настануть вони чи ні, в той час як згідно ст. 252 ЦК України строком може бути лише певний проміжок часу або дата чи вказівка на подію, яка має неминуче настати), що свідчить про припинення поруки згідно ст. 559 ч. 4 ЦПК України (у разі, якщо строк поруки не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить яюгд ~ ву до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки, за новлення строку основного зобов`язання моментом пред`явлення вимоги) ще 1)2. - зміну строку виконання повернення кредитних коштів з до 02.04.28 на вимогу ЗАТ . ОТУ Банк» ще 10.2008 в строк до 11.2008 якщо строк поруки не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки, за умови встановлення строку основного зобов`язання моментом пред`явлення вимоги) ще 02.04.2009 року через зміну строку виконання повернення кредитних коштів з до 02.04.28 на вимогу ЗАТ ОТП Банк» ще 10.2008 в строк до 11.2008;

-строк виконання повернення кредитних коштів з до 02.04.28 було змінено на вимогу ЗАТ «ОТП Банк» ще 10.2008 в строк до 11.2008, про що свідчать:

-заява ОСОБА_1 від 15.11.17 року про перегляд заочного рішення, згідно якої він отримав від ЗАТ «ОТП Банк» досудову вимогу про дострокове повернення кредитних коштів в повному обсязі ще 23.10.08 року, що свідчить про зміну строку основного зобов`язання за п. 2 ч. І кредитного договору (до 02.04.28) на дострокове повернення кредитних коштів за п. 1.9.1 ч.2 (до 23.11.08), та просить застосувати строки давності;

-досудова вимога ЗАТ «ОТП Банк» від 23.10.08 року ОСОБА_1 про дострокове повернення кредитних коштів в повному обсязі, що свідчить про зміну ЗАТ «ОТП Банк» строку основного зобов`язання за п. 2 ч.І кредитного договору (до 02.04.28) на дострокове повернення кредитних коштів за п. 1.9.1 ч.2 (до 23.11.08);

-досудові вимоги ЗАТ «ОТП Банк» від 15.10.08 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про дострокове повернення кредитних коштів в повному обсязі (додатки до позову ТОВ «ОТП Факторинг України» від 12.10.10 у справі № 2-923/11), які свідчать по зміну строку виконання основного зобов`язання (повернення тіла кредиту та нарахованих відсотків) шляхом пред`явлення вимоги про дострокове виконання такого основного зобов`язання;

-позовна заява від 12.10.10 року ТОВ «ОТП Факторинг України» (справа № 2-923/11 Су- воровського райсуду м. Одеси, с. Малиновський О.М, 08.11.11 залишена без розгляду), згідно якої позивач як на підставу позову посилається на зміну ЗАТ «ОТП Банк» строку основного зобов`язання на дострокове повернення кредитних коштів в порядку п. 1.9.1 ч.2 через відповідні досудові вимоги від 15.10.08 до відповідачів, що свідчить про не повідомлення позивачем суду цих істотних обставин під час звернення із позовною заявою 20.01.15 року.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Так, у судовому засіданні встановлено, що 20 січня 2015 року позивач звернувся до Суворовського районного суду м.Одеси, зазначивши, що 02.04.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір ML-507/015/2008, за яким банк надав йому кредитні кошти у розмірі 100 000,00 доларів США з розрахунку 4,99% річних на строк по 02.04.2028 року.

Досудовою вимогою про погашення заборгованості за кредитним договором від 15.10.2008 року строк виконання зобов`язань відповідачів було змінено з 02.04.2028 року на 30 денний строк з дня отримання вищевказаної вимоги.

29.06.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено Договір купівлі - продажу кредитного портфелю. Отже ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли права за кредитним договором ML-507/015/2008 від 02.04.2008 року.

Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість, яка станом на 16.07.2014 року становить 6 370 960 (шість мільйонів триста сімдесят тисяч дев`ятсот шістдесят) гривень 27 копійок, що за курсом НБУ станом на день надання розрахунку становить 544 192,84 дол. США з яких: сума заборгованості за кредитом - 1 167 238,85 грн., що за курсом НБУ станом на день надання розрахунку становить 99 702,87 дол. США; заборгованість за відсотками - 202 860,15 грн., що за курсом НБУ станом на день надання розрахунку становить 17 327,85 дол. США, сума пені, що нарахована за період з 16.07.2013 року по 16.07.2014 року за прострочення виконання зобов`язань - 5 000 861,27 грн., що за курсом НБУ станом на день надання розрахунку становить 427 162,12 дол. США.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 26.05.2015 року позов було задоволено та стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (03680, м.Київ, вул..Фізкультури, 28Д, , п/р. НОМЕР_3 в АТ "ОТП Банк" м.Київ, МФО 300528), заборгованість за кредитним договором ML-507/015/2008 від 02.04.2008 року, станом на 16.07.2014 року, у розмірі 6 370 960 (шість мільйонів триста сімдесят тисяч дев`ятсот шістдесят) гривень 27 копійок, що за курсом НБУ станом на день надання розрахунку становить 544 192,84 дол. США з яких: сума заборгованості за кредитом - 1 167 238,85 грн., що за курсом НБУ станом на день надання розрахунку становить 99 702,87 дол. США; заборгованість за відсотками - 202 860,15 грн., що за курсом НБУ станом на день надання розрахунку становить 17 327,85 дол. США, сума пені, що нарахована за період з 16.07.2013 року по 16.07.2014 року за прострочення виконання зобов`язань - 5 000 861,27 грн., що за курсом НБУ станом на день надання розрахунку становить 427 162,12 дол. США.

Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 25.09.2018 року за заявою представника відповідача ОСОБА_3 заочне рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 26.05.2015 року було скасоване та справу призначено у підготовче судове засідання.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 81 ЦПК України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше.

Позивач не споростував жодним належним і допустимим доказом зазначені відповідачами обставини.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За встановлених обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість клопотання відповідачів та необхідність застосування строку позовної давності до виниклих між сторонами правовідносин з підстав зміни досудовою вимогою про погашення заборгованості за кредитним договором від 15.10.2008 року, з 02.04.2028 року на 30 денний строк з дня отримання вищевказаної вимоги. Оскільки така вимога відповідачами була отримана ще у жовтні-листопаді 2008 року, а з позовом позивач звернувся лише 20.01.2015 року, суд вважає, що позивач пропустив строк позовної давності для звернення до суду, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст.9-13, 76-83, 95, 128-131, 133, 141, 223, 247, 263-265, 268, 272, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволені позову товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити повністю.

Копію рішення направити сторонам у справі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06.08.2019 року.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

У відповідності до п.п.15.5, п.п.15 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, зокрема до Суворовського районного суду м.Одеси.

Суддя: