17 липня 2019 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
головуючого-судді Прохоренко В.В.,
секретар Литвиненко В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Херсонська міська рада про розірвання шлюбу та стягнення аліментів та надання дозволу на реєстрацію місця проживання дітей без згоди батька,
ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Херсонська міська рада про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та надання дозволу на реєстрацію місця проживання дітей без згоди батька, в якому свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 28.09.2013 року. Від даного шлюбу мають спільних дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Сімейне життя з відповідачем не склалося. Збереження сім`ї не можливе, примирення не бажає. Спору про розподіл майна не мають. Просить розірвати шлюб та стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей, у розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також оскільки на теперішній час для реєстрації місця проживання дітей необхідно дозвіл батька, а він фактично самоусунувся від виховання та утримання дітей, просить надати дозвіл на реєстрацію дітей за місцем реєстрації матері - ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 без згоди батька дітей ОСОБА_2 .
Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав зазначених в позові, надала згоду на ухвалення заочного рішення.
Відповідач та представник третьої особи в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце слухання справи повідомлялися у встановленому законом порядку.
За таких обставин, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність сторін, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. ст. 280, 281 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд установив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28.09.2013 року, відповідно до актового запису № 903, складеного міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області 28.09.2013 року.
Від даного шлюбу мають спільних дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується поновленим актовим записом № 38, складеним Дніпровським районним у м. Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області 13.06.2018 року та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується поновленим актовим записом № 39, складеним Дніпровським районним у м. Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області 13.06.2018 року.
Фактично шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені, спору щодо розподілу майна не має.
Подружнє життя сторін не склалося через втрату почуття кохання та взаємоповаги, що призвело до окремого проживання сторін.
Малолітні діти проживають разом із матір`ю ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , та перебувають на її утриманні.
Відповідно до паспорта серії НОМЕР_1 позивач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 від 09.07.2018 року.
На даний час вона не має можливості зареєструвати місце проживання дітей, за своїм місцем реєстрації, оскільки для цього необхідна згода батька-відповідача по справі, який фактично самоусунувся від їх виховання, на телефонні дзвінки не відповідає, місце знаходження на даний час його не відоме.
Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх малолітньої дитини, що мають істотне значення.
Згідно до ч. 1 ст.24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.
Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 , в частині розірвання шлюбу підлягають задоволенню.
Що стосується позовних вимог в частині стягнення аліментів, суд зазначає наступне.
Згідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
На підставі ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Ч.2 ст. 182 СК України, передбачає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.
Пунктом 3 ч.2 ст. 182 СК України, передбачає, що мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Відповідно до статей 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Таким чином, виходячи з вимог розумності та справедливості, суд вважає можливим позовні вимоги в частині стягнення аліментів задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з часу подання позовної заяви до суду та до повноліття останньої.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Що стосується вимог позивача про надання дозволу на здійснення реєстрації дітей за місцем реєстрації матері суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання. У разі якщо особа не може самостійно звернутися до органу реєстрації, реєстрація може бути здійснена за зверненням її законного представника або представника на підставі довіреності, посвідченої в установленому законом порядку. Для реєстрації особа або її представник подає органу реєстрації: письмову заяву; документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження; квитанція про сплату адміністративного збору; документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації; військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку). У разі подання заяви представником особи додатково подаються: документ, що посвідчує особу представника; документ, що підтверджує повноваження особи як представника, крім випадків, коли законними представниками є батьки(усиновлювачі).
Пунктом 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02.03.2016 №207 також передбачено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому законом порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Орган реєстрації відмовляє в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання, якщо, зокрема, особа не подала необхідних документів або інформації. Рішення про відмову в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання приймається в день звернення особи або її представника шляхом зазначення у заяві про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання підстав відмови. Зазначена заява повертається особі або її представнику.
Згідно ч.1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Положеннями ч. 3 ст. 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна..
У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, малолітня дитини, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю. Відповідно до ч.1,2 ст. 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки та інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Отже, з урахуванням положень Конвенції про права дитини пріоритети повинні надаватися якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Основним законом, який визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист та всебічний розвиток, встановлює основні засади державної політики у цій сфері є Закон України «Про охорону дитинства».
За змістом статей 11, 18 вказаного Закону кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.
Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до вимог ст. ст. 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, усупереч яким не можуть здійснюватися батьківські права. З аналізу вище зазначених норм та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, в рішеннях стосовно дітей їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому найкращі інтереси дитини можуть залежно від їх характеру та серйозності перевищувати інтереси батьків.
Як встановлено судом, відповідач який є батьком дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , однією сім`єю з матір`ю дітей позивачем ОСОБА_1 , не проживає внаслідок припинення шлюбних відносин, отримати від нього письмову згоду на реєстрацію їх за місцем реєстрації матері неможливо. Будь-яких обставин, які б свідчили про наявність спору між батьком та матір`ю дітей щодо визначення їх місця проживання, судом не встановлено, оскільки діти залишилася проживати з матір`ю ОСОБА_1 .
Враховуючи встановлені по справі фактичні обставини та досліджені докази, суд приходить до переконання, що фактична неможливість подальшої реєстрація місця проживання малолітніх дітей без письмової згоди батька дітей хоча і є передбаченою пунктами 11, 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02.03.2016 №297, однак, не враховує інтересів дитини, як це визначено вимогами Конвенції про права дитини та Закону України «Про охорону дитинства». Отже, суд приходить до висновку, що у даному випадку пріоритети повинні надаватися як найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Також відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір в дохід держави за вимогою про стягнення аліментів у розмірі 768,40 грн.
На підставі викладеного, ст.ст. 109,110, 112, 150,155, 160, 180-183, 191 СК України, ЗУ «Про охорону дитинства» керуючись ст.ст. 6-13, 81, 200, 206, 258, 259, 263, 264, 265, 280-282, 430 ЦПК України, суд,
Позов задовольнити частково.
Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області 28.09.2013 року, актовий запис № 903- розірвати.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на утримання дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, але не меш ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10.08.2018 року та до досягнення повноліття .
Надати дозвіл ОСОБА_1 на здійснення реєстрації місця проживання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем реєстрації ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , без згоди батька дітей ОСОБА_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в сумі 1409,60 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , в дохід держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.
В решті позову відмовити.
Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню на підставі ст.430 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Відповідно до Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: В.В.Прохоренко