Справа № 466/6553/17 Головуючий у 1 інстанції: Свірідова В.В.
Провадження № 22-ц/811/256/19 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів: Крайник Н.П. та Шеремети Н.О.,

за участю: секретаря Цапа П.М.;

адвоката Черги Н.І. - представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 07 листопада 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2017 року адвокат Угрин С.В. в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення зі згаданого відповідача на користь позивачки 224 481 грн. 39 коп. майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (ДТП), а також 2 000 грн. за проведення оцінки визначення вартості матеріальних збитків та судовий збір в розмірі 2 264 грн. 81 коп.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що позивачка ОСОБА_2 є власником автомобіля марки Audi Q5, державний номерний знак НОМЕР_1 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .

09.07.2016 року о 17 год. на вул . Шевченка у місті Львові ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Фольцваген», державний номерний знак НОМЕР_3 , не врахував дорожньої обстановки, перед поворотом ліворуч не надав дороги автомобілю, що рухався в зустрічному напрямку прямо, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем позивачки марки Audi Q5 державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням чоловіка позивачки ОСОБА_3 , в результаті чого автомобіль ОСОБА_2 отримав технічні пошкодження.

Постановою Шевченківського районного суду міста Львова від 09.08.2016 року відповідача ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку від 25.07.2016 року, вартість матеріального збитку, заподіяного позивачу, як власнику колісного транспортного засобу Audi Q5, державний номерний знак НОМЕР_1 , становить 274 481 грн. 39 коп., 50 000 грн. з яких позивачу було виплачено страховиком.

З урахуванням вище наведеного, позивач просив стягнути з відповідача 224 481 грн. 39 коп., що становить різницю між вартістю матеріального збитку відповідно Звіту про визначення вартості матеріального збитку та розміром страхового відшкодування, сплаченого Страховиком відповідача (а.с. 1-5).

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в якості відшкодування матеріальних збитків в розмірі 224 481 грн. 39 коп., а також 2 000 грн. за проведення оцінки визначення вартості матеріальних збитків та судовий збір в розмірі 2 264 грн. 81 коп. (а.с. 172-176).

Дане рішення оскаржив відповідач.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення норм матеріального і процесуального права.

Вважає, що суд не дав належної оцінки тому, що визначення вартості матеріального збитку було проведено оцінювачем ОСОБА_4 , який не має кваліфікаційного свідоцтва за спеціальністю «Визначення вартості дорожніх автотранспортних засобів та вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу», оскільки свідоцтво судового експерта від 30.06.2000 року № 272, видане ОСОБА_4 Міністерством юстиції України, з 29.09.2012 року є недійсним у зв`язку із закінченням терміну його дії.

Відтак, також вважає неправомірним стягнення з відповідача на користь позивача 2 000 грн. за проведення оцінки визначення вартості матеріальних збитків, оскільки оцінювач цих збитків ОСОБА_4 не мав повноважень на проведення такого оцінювання і, крім цього, ці 2 000 грн. були сплаченими не позивачкою, а її чоловіком.

Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 05.09.2016 року до Наряду-замовлення № НЗ 19379 від 05.09.2016 року не вважає належним доказом того, що позивачем було оплачено ремонтні роботи (а.с. 179-181).

Позивачка ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленою про час і місце апеляційного розгляду справи (а.с. 230), в судове засідання не з`явилася. Представник позивачки надіслав до суду клопотання про апеляційний розгляд справи за відсутності позивачки - на підставі наявних у справі матеріалів (а.с. 234-235).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);

- обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82);

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);

- належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77);

- жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частина 2 статті 89).

Вина відповідача (апелянта) ОСОБА_1 у ДТП, в результаті якої було пошкоджено автомобіль позивачки, встановлена постановою Шевченківського районного суду міста Львова від 09.08.2016 року (а.с. 46), не заперечується ним самим та його представником, а відтак доказуванню не підлягає (частини 1 та 6 статті 82 ЦПК України).

В обґрунтування доводів про розмір майнової шкоди, завданої відповідачем позивачці в результаті ДТП, позивачкою подано до суду (як додаток до позовної заяви) Звіт про визначення вартості матеріального збитку, складений 25.07.2016 року оцінювачем ОСОБА_4 , складовою частиною якого (Звіту …) є Посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача від 09.09.2015 року, видане ОСОБА_4 про те, що ним підвищено кваліфікацію оцінювача за напрямком оцінки майна «Оцінка об`єктів у матеріальній формі» та спеціалізацією в межах напряму: 1.3 «Оцінка колісних транспортних засобів», яке (Посвідчення) є невід`ємною частиною кваліфікаційного свідоцтва оцінювача та дійсне протягом дворічного періоду з дати його видачі (тобто - з 09.09.2015 року по 09.09.2017 року; а.с. 44).

Дана справа в провадженні суду першої інстанції перебувала більше одного року, однак, ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції стороною відповідача (апелянта) не було подано жодних спростувань розрахунків, які наведені у згаданому Звіті про визначення вартості матеріального збитку (контррозрахунків), так само, як не було подано свого аналогічного Звіту … чи клопотання до суду про проведення по справі експертизи.

Відповідач (апелянт), не погоджуючись з розміром позовних вимог (розміром майнової шкоди) у сумі 224 481 грн. 39 коп., не називає розмір майнової шкоди, який він визнає.

За наведених обставин доводи апеляційної скарги, які ґрунтуються лише на сумнівах щодо правомірності визначення вартості матеріального збитку оцінювачем ОСОБА_4 , до уваги прийматися не можуть. Відповідно, у зв`язку з наведеним, також не можуть прийматися доводи апеляційної скарги в частині оспорювання правомірності стягнення з відповідача на користь позивачки 2 000 грн. витрат за складення оцінювачем Звіту про визначення вартості матеріального збитку.

Крім цього, в обґрунтування заявлених позовних вимог позивачкою було подано до суду Акт здачі-прийняття робіт № 617 від 05.09.2016 року, згідно якого пошкоджений в ДТП автомобіль позивачки було відремонтовано ФОП Перовим, який не є платником ПДВ (а.с. 135-137).

В той же час, розмір майнової шкоди, завданої відповідачем позивачці в результаті ДТП, вище згаданим Звітом про визначення вартості матеріального збитку визначено з урахуванням ПДВ (а.с. 10-34).

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд першої інстанції не врахував того, що стягнення матеріального збитку з урахуванням податку на додану вартість можливо лише у разі здійснення відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля платником цього податку, докази про що у матеріалах справи відсутні.

Згідно Звіту …, матеріальний збиток заподіяний позивачці складає 274 481 грн. 39 коп., що включає в себе вартість ремонтних робіт, вартість необхідних для ремонту матеріалів, вартість нових деталей і вузлів, які необхідно придбати для заміни, з урахуванням податку на додану вартість, а також втрату товарної вартості (ВТВ) автомобіля в розмірі 28 483 грн. 83 коп.

274 481 грн. 39 коп. - 28 483 грн. 83 коп. (ВТВ) = 245 997 грн. 56 коп. (вартість ремонту з ПДВ).

Відповідно, вартість ремонту без ПДВ становить 204 997 грн. 97 коп.

Таким чином, реальні збитки без ПДВ складають 233 481 грн. 80 коп. = 204 997 грн. 97 коп. (ремонт без ПДВ) + 28 483 грн. 83 коп. (ВТВ).

Позивачкою визнається, що 50 000 грн. їй було виплачено страховою компанією у вигляді страхового відшкодування.

Таким чином, до стягнення з відповідача на користь позивачки підлягає 183 481 грн. 80 коп. (233 481 грн. 80 коп. реальних збитків (без ПДВ) - 50 000 грн. виплаченого страхового відшкодування).

Статтею 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1), і що суд апеляційної інстанції, у випадку зміни рішення або ухвалення нового, відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13).

Матеріалами справи стверджується, що позивач в ході розгляду даної справи поніс 2 264 грн. 81 коп. судових витрат у виді сплаченого судового збору (а.с. 5а), а відповідач мав би сплатити 3 367 грн. 21 коп. судового збору за подачу апеляційної скарги, сплату якого ухвалою Львівського апеляційного суду від 18 січня 2019 року йому було відстрочено до ухвалення судового рішення у справі (а.с. 196-197).

Судом задоволено 81,74 % позовних вимог ОСОБА_2 (183 481 грн. 80 коп. з 224 481 грн. 39 коп., які були предметом позовних вимог).

81,74 % від 2 264 грн. 81 коп. становить 1 851 грн. 26 коп., а 81,74 % від 3 367 грн. 21 коп. - 2 752 грн. 36 коп.

З урахуванням вище наведених розрахунків до стягнення з відповідача на користь позивачки підлягає 1 851 грн. 26 коп. понесених останньою судових витрат, а також в дохід держави 2 752 грн. 36 коп. судового збору, який не було сплачено відповідачем при подачі апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.2, 376 ч.1 п.п. 1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 частково задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 07 листопада 2018 рокузмінити, виклавши перших три абзаци його резолютивної частини у наступній редакції:

«Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН - НОМЕР_4 ), грошові кошти в якості відшкодування матеріальних збитків в розмірі 183 481 (сто вісімдесят три тисячі чотириста вісімдесят одна) грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН - НОМЕР_4 ) 2 000 (дві тисячі) грн. за проведення оцінки визначення вартості матеріальних збитків та судовий збір в розмірі 1 851 (одна тисяча вісімсот п`ятдесят одна) грн. 26 коп.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 2 752 (дві тисячі сімсот п`ятдесят дві) грн. 36 коп. судового збору, який не було сплачено ним при подачі апеляційної скарги».

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 12 червня 2019 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Крайник Н.П.

Шеремета Н.О.