Справа № 345/4217/19
Провадження № 22-ц/4808/1496/19
Головуючий у 1 інстанції Кардаш О. І.
Суддя-доповідач Бойчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів Пнівчук О.В., Ясеновенко Л.В.,

з участю секретаря Турів О.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Калуського міськрайонного суду від 22 жовтня 2019 року під головуванням судді Кардаш О.І. в м. Калуш

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Позовні вимоги мотивувала тим, що вона з ОСОБА_2 перебувала у фактичних шлюбних стосунках, від яких у них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з нею та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач фактично ухиляється від виконання свого обов`язку щодо утримання дитини. Відповідач фізично здоровий, має мінливий розмір доходів, оскільки працює за кордоном, інших утриманців не має. Позивачці одній важко утримувати дитину. Тому вона змушена звернутися до суду та просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 4000,00 грн., щомісячно до досягення нею повноліття.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 22 жовтня 2019 року задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі по 2 500 грн щомісячно до її повноліття. Стягнення аліментів розпочато з 24.09.2019 року.

Рішення в частині стягнення аліментів допущено до негайного виконання.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення є незаконним, прийнятим з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Апелянт зазначає, що на сьогоднішній день він ніде не працює, оскільки не має можливості працевлаштуватись, час від часу виїжджає на сезонні роботи, щоб утримати себе та мати змогу допомагати своїй дитині.

На даний час він проживає в будинку разом із сім`єю рідної сестри, у якої на утриманні є двоє своїх дітей. Апелянт зазначає, що йому необхідно починати облаштовувати своє власне житло, за щось жити, створювати для себе добробут.

Постійного місця праці не має, а тому може платити аліменти дочці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі 1 000 грн, а не 2 500 грн., оскільки не взмозі заробити такі кошти та не може гарантувати вчасну та постійну виплату аліментів у вищезазначеній позивачкою сумі.

Апелянт також заначає, що дружина на сьогоднішній день працює має власний дохід та місце проживання і несе таку ж відповідальність за матеріальний добробут дитини.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення яким стягнути із нього ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 грн. щомісячно, починаючи із 24.09.2019 року і до досягнення повноліття.

Суд не приймає до уваги відзив на апеляційну скаргу, оскільки в ньому відсутній підпис ОСОБА_1 .

Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

З свідоцтва про народження ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 вбачається, що її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . (а.с.5)

Згідно довідки про склад сімї від 23 вересня 2019 року ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає з ОСОБА_1 ..

Статтею 51 Конституції України гарантовано, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.

За умовами, встановленими ч.1 ст. 3 Конвенції та ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого врахування інтересів дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

За змістом ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з ч. 1, ч.2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Суд першої інстанції при визначенні розміру аліментів врахував, що відповідач є працездатною особою, періодично працює за кордоном та може і зобов`язаний виконувати обов`язок по утриманню дитини і сплачувати аліменти у розмірі 2 500 грн щомісячно. Зазначений розмір аліментів є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

При цьому судом першої інстанції обґрунтовано враховано стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який є молодою працездатною особою і зобов`язаний брати участь в утриманні та належному матеріальному забезпеченні дитини, матеріальне становище позивача.

Доводи відповідача щодо його неспроможності сплачувати аліменти у розмірі, визначеному судом, не знайшли свого підтвердження і спростовані зібраними доказами у справі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Апеляційний суд приходить до переконання, що судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують його законності та обґрунтованості. Підстав для його зміни з мотивів, наведених у апеляційній скарзі, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Калуського міськрайонного суду від 22 жовтня 2019 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її підписання і у випадках, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 11 грудня 2019 року.

Суддя-доповідач: І.В. Бойчук

Судді: О.В. Пнівчук

Л.В. Ясеновенко