Провадження № 2/127/3679/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е)

10 грудня 2019 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Воробйова В.В.,

за участю секретаря Кравчук Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вінницької міської ради про визначення розміру часток співвласників у спільній сумісній власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Вінницької міської ради про визначення розміру часток співвласників у спільній сумісній власності на земельну ділянку. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до Свідоцтва про право власності позивачу на праві приватної власності належить в цілому житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 . Дане Свідоцтво про право власності було видане взамін договору дарування від 23.05.1985 року, згідно якого йому належить 8/25 часток домоволодіння, та Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 23.03.2010 року, відповідно до якого він успадкував 17/25 часток даного домоволодіння після смерті його тітки ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, станом на 2006 рікдомоволодіння було об`єктом спільної часткової власності позивача (8/25 часток) та його тітки ОСОБА_2 (17/25 часток). Дане домоволодіння розташоване на земельній ділянці загальною площею 0,0545 га кадастровий номер :03:039:0160, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яку позивач з тіткою вирішили приватизувати. На підставі рішення Вінницької міської ради від 22.12.2006 року їм було видано два Державні акти на право власності на земельну ділянку.

Так, приватизованою земельною ділянкою ОСОБА_1 з тіткою користувались разом без виділу часток однаковими за розміром частками земельної ділянки.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла тітка позивача ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина на частку будинку та земельної ділянки. При оформлені спадщини державним нотаріусом Другої вінницько державної нотаріальної контори було видано позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом на частину вказаного вище будинку. Разом з тим, при оформлені спадщини на вказану вище земельну ділянку йому було відмовлено, оскільки розмір її частки у спільній сумісній власності не визначений. Враховуючи зазначене вище, позивач не має можливості реалізувати своє законне право на спадщину, тому він звернувся до суду з даним позовом та просить визначити, що розмір часток співвласників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у спільній сумісній власності на земельну ділянку площею 0,0545 га, кадастровий номер :03:039:0160, цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану в АДРЕСА_2 , зареєстровану за ними на праві спільної сумісної власності 21.09.2007 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі на праві спільної сумісної власності за №48 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 972063, виданого на ім`я ОСОБА_1 із зазначенням ОСОБА_2 як співвласника земельної ділянки, та за №49 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №972064, виданого на ім`я ОСОБА_2 із зазначенням ОСОБА_1 як співвласника земельної ділянки, є рівними і становлять по Ѕ ідеальній частці кожного з двух співвласників, в тому числі, частка померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на день її смерті становила Ѕ ідеальну частку; частка ОСОБА_1 становить Ѕ ідеальну частку.

В судове засідання позивач не з`явився, проте подав до суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та справу просив розглядати у його відсутність.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв та заперечень від відповідача до суду не надходило.

Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити частково з таких підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_2 , судом вбачається, що власниками зазначеного будинку є ОСОБА_1 8/25 і ОСОБА_2 17/25 (а.с. 7-10). Факт володіння ОСОБА_2 правом власності на зазначений будинок також підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом (а.с. 42) та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 43).

Судом встановлено, що згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 972064, виданого 21 вересня 2007 року на підставі рішення Вінницької міської ради від 22.12.2006 року № 681, померла ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0, 0545 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована в АДРЕСА_1 (а.с. 11). З списку співвласників земельної ділянки вбачається, що вказана вище земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності з ОСОБА_1 .

Також, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 972063, виданого 21 вересня 2007 року на підставі рішення Вінницької міської ради від 22.12.2006 року № 681, позива ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0, 0545 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована в АДРЕСА_1 (а.с. 12). З списку співвласників земельної ділянки вбачається, що вказана вище земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності з ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла тітка позивача ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 30 березня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області (а.с. 13).

Відповідно до заповіту від 20.04.1999 року серії НОМЕР_2 , посвідченого державним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори, ОСОБА_2 на випадок своєї смерті заповіла все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що їй на день смерті буде належати, та на що вона за законом матиме право своєму племіннику ОСОБА_1 (а.с. 40 зворіт).

З витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 11.08.2009 року вбачається, що вищевказаний заповіт чинний (а.с. 36 зворіт, 41).

Державним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори заведена спадкова справа № 299/09, після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 23234827, виданим 23.03.2010 року Другою вінницькою державною нотаріальною конторою (а.с. 10).

З матеріалів спадкової справи № 299/09, заведеної після смерті ОСОБА_2 , судом встановлено, що ОСОБА_1 11.08.2009 року звернувся до Другої вінницької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадкового майна після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (а.с. 35).

23.03.2010 року позивачем до Другої вінницької державної нотаріальної контори подана заява про видачу свідоцтва на спадщину за заповітом на частку вказаного вище житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель (а.с. 35 зворіт).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.03.2010 року ОСОБА_1 є спадкоємцем 17/25 часток житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_3 після смерті ОСОБА_2 (а.с. 15).

За змістом свідоцтва про право власності від 14.12.2010 року, виданого Виконкомом Вінницької міської ради житловий будинок АДРЕСА_3 , належить на праві приватної власності ОСОБА_1 (а.с. 5). Дане свідоцтво видане взамін договору дарування від 23.05.1985 року р№2-672 та свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.03.2010 року р№2-673.

Як вбачається з витягу про державну реєстрацію прав, право власності на будинковолодіння АДРЕСА_3 зареєстровано 19.04.2011 року за ОСОБА_1 (а.с. 6).

27.09.2016 року державним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, якою відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, площею 0,0545 га у межах згідно з планом, кадастровий номер :03:039:0160, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , в зв`язку з не визначенням частки у спільній сумісній власності кожного співвласника земельної ділянки (а.с. 17).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з частиною першою статті 86 ЗК України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Як зазначено вище та встановлено судом, земельна ділянка площею 0,0545 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належала ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності.

Зі змісту п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22.12.1995 року встановлено, що частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Відповідно до статті 357 ЦК України, під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Згідно зі статтею 377 ЦК Ураїни до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Відповідно до положень ч.ч. 1, 4 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Статтею 370 ЦК України визначено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

За змістом ч.ч. 4, 5 ст. 89 ЗК України, співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Згідно зі ч.ч. 1, 2 ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Враховуючи викладене вище, закріплений принцип рівності часток у спільній сумісній власності, суд дійшов висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та належала ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 - по 1/2 за кожним, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 13, 141 ЦПК України, судові витрати залишити за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 355, 357, 377, 368, 370, 372 ЦК України, ст.ст. 86, 89, 120 ЗК України, п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22.12.1995 року, ст.ст. 10, 12, 13, 76-83, 89, 141, 259, 263-265, 280-282, 284, 352, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Вінницької міської ради про визначення розміру часток співвласників у спільній сумісній власності на земельну ділянку задовольнити.

Визначити, що розмір часток співвласників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у спільній сумісній власності на земельну ділянку площею 0,0545 га, кадастровий номер :03:039:0160, цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану в АДРЕСА_2 , зареєстровану за ними на праві спільної сумісної власності 21.09.2007 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі на праві спільної сумісної власності за №48 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №972063, виданого на ім`я ОСОБА_1 із зазначенням ОСОБА_2 як співвласника земельної ділянки, та за №49 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 972064, виданого на ім`я ОСОБА_2 із зазначенням ОСОБА_1 як співвласника земельної ділянки, є рівними і становлять по 1/2 ідеальній частці кожного з 2-х співвласників, в тому числі, частка померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на день її смерті становила 1/2 ідеальну частку; частка ОСОБА_1 становить 1/2 ідеальну частку.

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідачем може бути подана заява про перегляд заочного рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст судового рішення складений 11.12.2019 року.

Суддя: