Провадження № 2з/200/55/19
У Х В А Л А

«27» березня 2019 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровськ

у складі: головуючого судді Женеску Е.В.,

за участю секретаря Гургули В.С.

розглянувши заяву представника позивача ТОВ «Порше Мобіліті» - Климковича Ю.Б. про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська перебувала вищезазначена цивільна справа.

25 березня 2019 року представник позивача звернувся до суду із заявою про забезпечення позову в якій просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортний засіб марки VW, модель Ро1о Sedan, кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1 598 куб. см., рік випуску 2013, який належить на праві власності ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки фізичної особи-платника податків: НОМЕР_2 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ); вилучення у ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки фізичної особи-платника податків: НОМЕР_2 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) транспортний засіб марки VW, модель Polo Sedan, кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1 598 куб. см., рік випуску 2013 та передати його на відповідальне зберігання Товариству з обмеженою відповідальність «Порше Мобіліті»; накладення арешту на усе нерухоме та рухоме майно, а також грошові кошти, які належать на праві власності ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки фізичної особи- платника податків: НОМЕР_2 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) і знаходяться у нього чи в інших осіб.

В обґрунтування заяви позивач посилався на те, що не зважаючи на взяті на себе зобов`язання відповідно до умов Кредитного договору, Відповідач станом на цей час прострочену заборгованість по Кредиту не сплатив, залишок суми кредиту в повному обсязі не повернув.Тобто, починаючи з травня 2014 року відповідач фактично ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань, при цьому, будь-яких дій, спрямованих на погашення заборгованості, досудове врегулювання спору відповідачем за весь цей час не вчинялося. Фактичними обставинами справи, поведінкою Відповідача щодо виконання зобов`язань за Кредитним договором та його матеріальним станом, підтверджується існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про стягнення заборгованості (частково чи в повному обсязі) у справі. З огляду на систематичне порушення Відповідачем своїх зобов`язань відповідно до Договору та вимог чинного законодавства, а також недобросовісну поведінку, зокрема несплату заборгованості, ухиляння від виконання свої зобов`язань за Договором, враховуючи предмет позовних вимог у справі та ціну позову - 448 548,65 грн., з метою уникнення відчуження Предмету застави третім особам, а також невиконання рішення Суду у разі задоволення позову вжиття заходів забезпечення позову є необхідною мірою для захисту інтересів Позивача та збереження Предмета застави для подальшого виконання судового рішення про звернення стягнення на предмет застави та запобігання його пошкодженню, втрати, викрадення та продажу інших особам.

Суд, вивчивши матеріали справи, зважаючи на обставини справи прийшов до наступного висновку.

Частиною 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до положень частини 1ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Згідно з приписами частини 2 статті 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положеннями ч. 1ст. 150 ЦПК України визначено види забезпечення позову, які можуть бути застосовані судом, перелік яких не є вичерпним.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до роз`яснень, зазначених в п.2 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про судову практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладання арешту, або майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Таким чином, керуючись наведеними нормами цивільного процесуального законодавства та враховуючи роз`яснення Верховного Суду України, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

З урахуванням наведеного, враховуючи те, що предметом позову є транспортний засіб марки VW, модель Ро1о Sedan, кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1 598 куб. см., рік випуску 2013, суд дійшов висновку, що в даному випадку між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

При цьому, суд наголошує, що застосування заходів забезпечення позову не порушить прав та охоронюваних законом інтересів відповідача у справі чи інших осіб, що не є учасниками даного судового процесу, а лише запровадить тимчасові обмеження, існування яких дозволить створити належні умови для запобігання перешкод у виконанні рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, та те що ціна позову складає 400807,71 грн., суд приходить до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню та доцільним і співрозмірним позовним вимогам буде застосування запобіжного заходу у вигляді накладення арешту на на транспортний засіб марки VW, модель Ро1о Sedan, кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1 598 куб. см., рік випуску 2013, який належить на праві власності ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки фізичної особи-платника податків: НОМЕР_2 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Як передбачено положеннями частини 7 статті 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Станом на час розгляду судом заяви про забезпечення позову у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з частиною 3статті 154 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», ст.ст. 149, 150, 260, 353 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ :

Заяву представника позивача ТОВ «Порше Мобіліті» - Климковича Ю.Б. про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості задовольнити частково.

Накласти арешт на транспортний засіб марки VW, модель Ро1о Sedan, кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1 598 куб. см., рік випуску 2013, який належить на праві власності ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки фізичної особи-платника податків: НОМЕР_2 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення . Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення не залежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також подальшому розгляду справи.

Пунктом 15.5 ч.1 Перехідних положень ЦПК України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Е.В. Женеску