Справа № 148/352/18
Провадження №2/148/43/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06 грудня 2019 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді Ковганича С.В.

при секретарі Мрочко Т.О.

за участі позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

представника позивача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду з позовом до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, мотивуючи свої вимоги наступним.

Позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки № НОМЕР_1 , площею 1,2241 га, кадастровий номер :01:001:0158, розташованої на території Юрківської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується відповідним державним актом та витягом з Державного земельного кадастру. На даній земельній ділянці розміщені багаторічні насадження, а саме, дерева яблунь різних сортів.

Позивач ОСОБА_2 є власником земельної ділянки № НОМЕР_2 , площею 0,5680 га, кадастровий номер :01:001:0156, розташованої на території Юрківської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується відповідним державним актом та витягом з Державного земельного кадастру. На даній земельній ділянці розміщені багаторічні насадження, а саме, дерева яблунь різних сортів.

Позивачі вказують, що відповідно до ч. 2 ст. 79 ЗК України, у редакції на час отримання державного акту, право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (грунтовий) шар, а також на водні об`єкти, ліси, і багаторічні насадження, які на ній знаходяться. Згідно ч. 3 ст. 373 ЦК України, право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (грунтовий) шар у межах цієї ділянки, на водні об`єкти, ліси, багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також на простір, що є над і під поверхнею ділянки, висотою та глибиною, які необхідні для зведення житлових виробничих та інших будівель і споруд.

15.10.2007 між позивачами та ОСОБА_7 було укладено договори оренди вказаних земельних ділянок строком на 10 років. Дані договори зареєстровані 29.11.2007 Вінницькою регіональною філією ДП "Центр ДЗК". Після закінчення строку дії договору, позивачі виявили бажання самостійно обробляти належні їм земельні ділянки з багаторічними насадженнями на них, про що повідомили ОСОБА_7

11.12.2017 позивачу ОСОБА_1 , а 23.03.2017 позивачу ОСОБА_2 було здійснено виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок та встановлено межові знаки, про що складено відповідні акти. Також позивачі дізнались, що ОСОБА_7 продано дерева відповідачу ОСОБА_6 , яка на даний час користується власністю позивачів разом зі свої батьком - відповідачем ОСОБА_5 .

З метою добровільного врегулювання спору, позивачі в усній формі зверталась до відповідача ОСОБА_5 , на які він відповів відмовою, після чого, 01.12.2017 позивачем ОСОБА_1 та 07.12.2017 позивачем ОСОБА_2 направлено листи на адресу ОСОБА_5 , які було повернуто за письмовою заявою одержувача. 20.10.2017 позивачі звертались з листом до ОСОБА_6 , але адресовані їй листи повернулися за закінченням встановленого строку зберігання.

Після вказаних подій, позивачі звернулась до Тульчинського ВП Немирівського ВП ГУНП України у Вінницькій області із заявами на направомірні дії відповідачів.

Однак відповідачі продовжують всупереч волі позивачів користуватись їх земельними ділянками з багаторічними насадженнями і 11.02.2018 відповідачем ОСОБА_5 разом із невідомими особами було здійснено внесення добрив на даних земельних ділянках, копія акту про що, міститься в доданих до позовних заяв документах.

Також позивачами по даному випадку було здійснено повідомлення на спец. лінію "102" про неправомірні дії ОСОБА_5 .

На даний час відповідачами не визнається право власності позивачів на вищевказане майно. Відповідач ОСОБА_5 вважає, що він особисто придбав у приватну власність майно - багаторічні насадження - дерева яблунь (без земельної ділянки) на загальній площі, на скільки позивачам відомо - близько 4 га., розташованих не тільки на їх ділянках, а і на землях інших власників паїв, і вважає, що він має право на технологічний догляд за даними багаторічними насадженнями та право на отримання доходу від реалізації плодів яблук.

Позивачі ввважають таку позицію відповідача хибною, оскільки згідно ч. 1 ст. 181 ЦК України, до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на ній, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Також, згідно ч. 1 ст. 185 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Тому, як доказ володіння багаторічними насадженнями, відповідач має надати суду свідоцтво про право власності на багаторічні насадження (як об`єкт нерухомого майна), яке пройшло відповідну державну реєстрацію, з оплатою державного мита, інших платежів. Відсутність у відповідача належних реєстраційних документів на багаторічні насадження підтверджується наявним у позивачів витягами з державного земельного кадастру на належні їм земельні ділянки, з відсутністю відомостей про обмеження у використанні земельних ділянок. В свою чергу, правочин купівлі відповідачами багаторічних насаджень у встановленому законом порядку не зареєстрований, а тому є неукладеним та, відповідно, юридичної сили не має.

До того ж позивачі, як власники земельних ділянок, згідно п. в ч. 1 ст. 90 ЗК України, мають право власності на насадження сільськогосподарських культур та вироблену продукцію - яблука.

Вказані обставини стали причиною звернення позивачів до суду. Просять суд усунути перешкоди у користуванні належними їм земельними ділянками: позивачу ОСОБА_1 ділянкою № НОМЕР_1 , площею 1,2241 га., кадастровий номер :01:001:0158, а позивачу ОСОБА_2 - ділянкою № НОМЕР_2 , площею 0,5680 га., кадастровий номер :01:001:0156, які розташовані на території Юрківської сільської ради Тульчинського району Вінницької області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з розміщеними на них деревами яблунь, шляхом заборони ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вчиняти будь-які дії на даних земельних ділянках та багаторічними насадженнями (яблуневим садом), розташованими на цих земельних ділянках. Судові витрати просять покласти на відповідачів.

В матеріалах справи містяться відзиви відповідача ОСОБА_5 на позовні заяви позивачів (т. 1, а.с. 52-53, 155-156), відповідно до яких, він позов не визнає, вказує, що 09.12.2005 СВАТ "Юрківське", ОСОБА_7 та ОСОБА_8 уклали договори оренди багаторічних насаджень, невід`ємною частиною вказаних договорів є акти приймання-передачі дерев та землі. 01.12.2016 між ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 було укладено договори купівлі-продажу багаторічних насаджень. 12.01.2017 він уже уклав договір купівлі-продажу з ОСОБА_6 . Вказані договори не потребують нотаріального посвідчення. Він обробляв та використовував дані багаторічні насадження більше 10 років (на умовах договору про спільну діяльність між ним, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ). Вказує, що у витягу не зазначено, що позивачам належать земельні ділянки саме з багаторічними насадженнями. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 можливо і укладали договори оренди земельних ділянок та обробляли землю, але що саме це земельні ділянки, на яких розміщені багаторічні насадження відповідачів, не зазначено, адже це землі під садівництвом. Вважає, що договори купівлі-продажу є доказами того, що він правомірно користується належним йому майном - багаторічними насадженнями.

В судовому засіданні позивачі та їх представник позовні вимоги підтримали, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини, просили позов задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що вона бажає обробляти самостійно свій земельний пай, однак відповідачі заважають їй це робити.

Позивач ОСОБА_1 позов підпримала, суду пояснила, що вона з іншим позивачем підходили до ОСОБА_5 і повідомляли йому, що вони будуть забирати свій пай, про те, що пай був перепроданий їй нічого не було відомо. ОСОБА_5 попросив у неї дозволу ще один рік покористуватися її паєм, оскільки він витратився на нього, на що позивач погодалась. Через рік вона знову підійшла до нього і він їй повідомив, що вона може забрати свій пай, але якщо заплатить йому за кожне дерево, що є на ньому, суму в розмірі 180 грн. Вона була згодна заплатити за дерево по 45 грн., оскільки дерева були старі, але він не погодився. Потім почався конфлікт, ОСОБА_5 не допускав її та іншого позивача до обробітку дерев, вносив мінеральні добрива в грунт. З приводу цього, вона викликала поліцію. Перешкоди у користуванні земельною ділянкою з боку ОСОБА_5 були у тому, що він виганяв її з належної їй земельної ділянки, викликав поліцію.

Відповідачі, будучи належним чином повідомленими, в судове засідання не з`явилися.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що відповідач ОСОБА_5 придбав в кварталі №17 2500 дерев на земельній ділянці площею 5 га. Ці дерева були придбані у ОСОБА_6 , а вона в свою чергу, придбала багаторічні насадження у ОСОБА_9 , а від придбав у СВАТ "Юрківське" після розпаювання земель. Представник відповідача вважає ОСОБА_6 неналежним відповідачем у справі, оскільки вона продала дерева ОСОБА_5 . Доказів того, що земельні ділянки, які належить позивачам, входять до багаторічних насаджень, які придбав ОСОБА_5 на площі 50 га, не має, також відсутня технічна документація про виділення меж даних земельних ділянок. Тому позивачі не мають доказів того, що перешкоди чинились саме на їх земельних ділянках. Вважає, позов безпідставним, не підтвердженим відповідними доказами і просить відмовити у його задоволенні.

Заслухавши позивачів, їх представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №964498, виданого 19.07.2007 (т. 1, а.с. 7), та копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 23.01.2018 (т. 1, а.с. 8-10), позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 1,2241 га., розташованої на території Юрківської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:001:0158. Дата державної реєстрації 19.07.2007, відомостей про обмеження у використанні земельної ділянки не зареєстровано.

Відповідно до копії договору оренди землі від 15.10.2007 (т. 1, а.с. 11-12) та акту прийому-передачі земельної ділянки (т. 1, а.с. 12), позивач ОСОБА_1 передала в оренду належну їй вищевказану земельну ділянку № НОМЕР_1 ОСОБА_7 на десять років. Даний договір оренди зареєстрований в Державному реєстрі земель 29.11.2007 за № 72.

Згідно копії акту прийому - передачі межових знаків на зберігання від 11.12.2017 (т. 1, а.с. 14), позивачу ОСОБА_1 , як власнику вищевказаної земельної ділянки, пред`явлені та передані на зберігання межові знаки у вигляді дерев`яних стовпів в натурі (на місцевості) встановленого зразка у кількості 4 шт.

Відповідно до копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №964487, виданого 23.07.2007 (т. 1, а.с. 106), та копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 23.01.2018 (т. 1, а.с. 107-109), позивачОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,5680 га., розташованої на території Юрківської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:001:0156. Дата державної реєстрації 25.07.2007, відомостей про обмеження у використанні земельної ділянки не зареєстровано.

Відповідно до копії договору оренди землі від 15.10.2007 (т. 1, а.с. 110-111) та акту прийому-передачі земельної ділянки (т. 1, а.с. 111), позивач ОСОБА_2 передала належну їй вищевказану земельну ділянку № НОМЕР_2 (136) в оренду ОСОБА_7 на десять років. Даний договір оренди зареєстрований в Державному реєстрі земель 29.11.2007 за № 71.

Згідно копії акту прийому - передачі межових знаків на зберігання від 23.03.2017 (т. 1, а.с. 113), позивачу ОСОБА_2 , як власнику вищевказаної земельної ділянки, пред`явлені та передані на зберігання межові знаки у вигляді дерев`яних стовпів в натурі (на місцевості) встановленого зразка у кількості 4 шт.

Позивачі стверджують, що на їх земельних ділянках розміщені багаторічні насадження, а саме дерева яблунь різних сортів, які, як вважає відповідач ОСОБА_5 , належать йому, тим самим, заперечуючи право власності позивачів на дані багаторічні насадження.

Так, відповідач ОСОБА_5 заперечує самовільність зайняття земельних ділянок та стверджує, що він на відповідній правовій підставі володіє багаторічними насадженнями, а тому має правона технологічний догляд за ними та право на отримання доходу від реалізації плодів яблук. На підтвердження своїх заперечень, надає наступні докази:

- копію договору купівлі продажу багаторічних насаджень (плодових дерев) №11 від 09.12.2005 (т. 1, а.с. 54-56), згідно якого СВАТ "Юрківське" продало, а ОСОБА_8 купив за 6080 грн. дерева яблунь (багаторічні насадження) в кількості 1900 шт., розміщені в кварталі №17;

- копію акту прийому-передачі СВАТ "Юрківське" ОСОБА_8 багаторічних насаджень від 09.12.2005 (додаток до договору) (т. 1, а.с. 57);

- копію договору про спільне вирощування зернових технічних культур та багаторічних насаджень на земельній площі 14,2 га від 09.12.2005 (т. 1, а.с. 58), згідно якого, СВАТ "Юрківське" передало ОСОБА_8 земельну ділянку площею 3,8 га. в кварталі №17 для спільного вирощування зернових, технічних культур та багаторічних насаджень по акту прийому-передачі;

- копію акту прийому-передачі багаторічних насаджень від 09.12.2005 (т. 1, а.с. 71), згідно якого СВАТ "Юрківське" передало багаторічні насадження - яблуні в кварталі 17, в кількості 2500 покупцю ОСОБА_7 ;

- копію договору про спільне вирощування зернових технічних культур та багаторічних насаджень на земельній площі 14,2 га., укладеного 09.12.2005 між ОСОБА_7 та СВАТ "Юрківське" (т. 1, а.с. 72);

- копію акту прийому-передачі землі в сільськогосподарське користування по вирощуванні зерняткових культур від 09.12.2005 (т. 1, а.с. 70);

- копію договору купівлі-продажу багаторічних насаджень (плодових дерев) від 01.12.2016 (т. 1, а.с. 61, 67, 68), згідно якого, ОСОБА_8 продав, а ОСОБА_6 купила багаторічні насадження в кількості 1900 дерев, які ростуть в кварталі № НОМЕР_3 , що знаходиться за адресою: Юрківська сільська рада, Тульчинський район, Вінницька область ( за межами населеного пункту);

- копію акту прийому-передачі багаторічних насаджень до договору купівлі-продажу від 01.12.2016 (т. 1, а.с. 76), згідно якого, ОСОБА_8 передав, а ОСОБА_6 прийняла в натурі у належному стані багаторічні насадження в кількості 1900 дерев, які ростуть в кварталі № НОМЕР_3 , що знаходиться за адресою: Юрківська сільська рада, Тульчинський район, Вінницька область ( за межами населеного пункту);

- копію договору купівлі-продажу багаторічних насаджень (плодових дерев) від 12.01.2017 (т. 1, а.с. 62-63), згідно якого ОСОБА_6 продала, а ОСОБА_5 купив багаторічні насадження в кількості 1900 дерев, які ростуть в кварталі № НОМЕР_3 , що знаходиться за адресою: Юрківська сільська рада, Тульчинський район, Вінницька область (за межами населеного пункту);

- копію акту прийому-передачі землі в сільськогосподарське користування по вирощуванні зернових та технічних культур від 12.01.2017 (т. 1, а.с. 64);

- копію договору купівлі-продажу багаторічних насаджень (плодових дерев) від 12.01.2017 (т. 1, а.с. 74), згідно якого ОСОБА_6 продала, а ОСОБА_5 купив багаторічні насадження в кількості 2500 дерев, які ростуть в кварталі № НОМЕР_3 , що знаходиться за адресою: Юрківська сільська рада, Тульчинський район, Вінницька область (за межами населеного пункту);

- копію акту прийому-передачі багаторічних насаджень (плодових дерев) до договору купівлі-продажу багаторічних насаджень, укладеного 12.01.2017 (т. 1, а.с. 65), відповідно до якого ОСОБА_6 (продавець) передала, а ОСОБА_5 (покупець) прийняв в натурі у належному стані багаторічні насадження в кількості 2500 дерев в кварталі №17, що знаходиться за адресою: Юрківська сільська рада, Тульчинський район, Вінницька область ( за межами населеного пункту);

- копію акту прийому-передачі ОСОБА_6 ОСОБА_5 багаторічних насаджень від 12.01.2017 (т. 1, а.с. 66);

- копію акту прийому-передачі землі ОСОБА_6 ОСОБА_5 в сільськогосподарське користування від 12.01.2017 по вирощуванню зернових та технічних культур (т. 1, а.с. 73).

Разом з тим, відповідно до копії технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні частки (паї) на території Юрківської сільської ради Тульчинського району Вінницької області Державного підприємства "Вінницький Науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" (т. 2, а.с. 1-199), позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були виділені земельні ділянки під багаторічними насадженнями (т. 2, а.с. 12, 15, 38, 57, 62, 90, 99, 106, 168).

Відповідно до копії листа Головного управління земельних ресурсів у Вінницькій області від 09.02.2008, адресованого жителям с. Юрківка (т. 1, а.с. 20, 117), у ч. 6 ст. 25 та ч. 8 Перехідних положень Земельного Кодексу України зазначено, що при обчисленні розміру земельної частки (паю), враховуються сільськогосподарські угіддя, до яких, згідно ст. 22 ЗК України, відносяться рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища, перелоги. До переліку майна, що не підлягає паюванню, зокрема майна, що не можливо виділити в натурі в рахунок майнового паю, згідно п. 21 Методик, відносяться дороги загального користування, гідротехнічні споруди, ставки, багаторічні насадження. Норма щодо багаторічних насаджень введена із врахуванням попередніх Указів Президента та методичних рекомендацій, розроблених відповідно до них. Згідно зазначених нормативних актів, багаторічні насадження розглядаються як сільськогосподарські угіддя, які входять у розрахунок земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах та вартісному вигляді. Таким чином, розпорядником багаторічних насаджень, що розташовані на земельних частках (паях), є їх власники, зазначені в державних актах на право власності на земельні ділянки.

Земельні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею регулюються Конституцією України, Земельним Кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Стаття 41 Конституції України закріплює право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися свою власністю.

Відповідно до статей 316, 317 ЦК України, право власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежного від волі інших осіб. Власнику надається право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Частинами 1, 3 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997, відповідно до Закону України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до норм ст. 79 ЗК України, в редакції, діючій на час отримання позивачами державних актів, земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об`єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться. Право власності на земельну ділянку розповсюджується на простір, що знаходиться над та під поверхнею ділянки на висоту і на глибину, необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд.

Аналогічними є норми ч. 3-5 ст. 373 ЦК України, де встановлено, що право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (грунтовий) шар у межах цієї ділянки, на водні об`єкти, ліси, багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також на простір, що є над і під поверхнею ділянки, висотою та глибиною, які необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд. Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Власник земельної ділянки може використовувати на свій розсуд все, що знаходиться над і під поверхнею цієї ділянки, якщо інше не встановлено законом та якщо це не порушує прав інших осіб.

За пунктом 2 Національного стандарту № 2 Оцінка нерухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2004 року № 1442, розміщення багаторічних насаджень є земельним поліпшенням.

Отже, право власності на багаторічні насадження дійсно є нерозривно пов`язаним з правом власності на земельну ділянку, озеленення є невід`ємною частиною (поліпшенням) земельної ділянки та наслідує долю земельної ділянки і не є самостійним об`єктом цивільних правовідносин.

Те, що багаторічні насадження є складовою частиною земельної ділянки і не можуть розглядатися як окремий об`єкт права власності без земельної ділянки, на якій вони знаходяться, висловлено також у постанові Верховного Суду України від 25 лютого 2015 року у справі № 6-14цс15.

Таким чином, з досліджених в судовому засіданні доказів, судом встановлено, що позивачі є власниками вищезазначених земельних ділянок, а тому, враховуючи наведені норми закону, є власниками і багаторічних насаджень, розміщених на даних земельних ділянках, і які є невід`ємною їх частиною. В свою чергу, відомостей щодо обмеження у використанні вказаних земельних ділянок не зареєстровано.

Отже, доведений в судовому засіданні факт належності позивачам земельних ділянок та розміщених на них багаторічних насаджень, спростовує твердження відповідача, про те, що він є власником даних багаторічних насаджень.

Згідно із ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Зазначений спосіб захисту права власності, як вказано в аналізі ВСУ застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ від 01.07.2013, спрямований на попередження можливого порушення, коли у власника є всі підстави вважати, що дії відповідних осіб неминуче призведуть до порушення його права.

Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Пунктом б ч.3 ст. 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з ч.3 ст.152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК України).

Даної позиції також притримався Верховний Суд у Постанові від 22.05.2019 при розгляді справи № 720/128/16-ц, яка розглядалась щодо подібних правовідносин.

Відповідач ОСОБА_5 , як зазначено ним у відзиві на позовну заяву, вважаючи себе власником багаторічних насаджень, обробляв та використовував дані багаторічні насадження більше 10 років. Він також зазначає, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 можливо і укладали договори оренди земельних ділянок та обробляли землю, але що саме це земельні ділянки, на яких розміщені багаторічні насадження відповідачів, не зазначено, адже це землі під садівництвом.

Разом з тим, відповідно до копії акту обстеження меж земельної ділянки від 13.02.2018 (т. 1, а.с. 13), комісією у складі сільського голови Шкуропат Я., землевпорядника сільської ради Л. Гранчак, депутата сільської ради О.Деркач, при проведенні обстеження земельної ділянки, що належить позивачу ОСОБА_1 , кадастровий № 010010158, розташованої на території Юрківської сільської ради Тульчинського району Вінницької області (за межами населеного пункту), на якій ростуть багаторічні насадження (яблуні), виявлено ознаки внесення добрив, а саме - курячого посліду на п`яти рядах.

Аналогічний акт складено і щодо земельної ділянки з багаторічними насадженнями, що належить позивачу ОСОБА_2 ( т. 1, а.с. 112).

Також, відповідно до витребуваних з Тульчинського ВП Немирівського ВП ГУНП України матеріалів звернення позивача ОСОБА_1 №33 від 19.01.2018 та №28/472 від 06.03.2018, відповідно до яких 03.01.2018 ОСОБА_1 подала заяву до Тульчинського ВП Немирівського ВП ГУНП України про прийняття мір до ОСОБА_5 , який незаконно захопив її ділянку, яка знаходиться в с. Юрківка Тульчинського району кадастровий № 010010158, так як 29.11.2017 закінчився договір оренди з ОСОБА_7 і вона має намір забрати свою земельну ділянку у власне користування, але ОСОБА_5 вириває межові знаки.

Відповідно до пояснень ОСОБА_1 , що міститься у матеріалах звернення, вона звернулась до поліції з приводу того, що її земельною ділянкою користується ОСОБА_5 . Вона зверталась до нього по телефону з приводу того, що вона має намір забрати свій пай в зв`язку з тим, що договір оренди закінчився. На що ОСОБА_5 відповів, що він хоче забрати свої гроші, які він витратив на садок. Вона погодилась, що до закінчення договору оренди він буде користуватись її земельною ділянкою. Але на даний час - 29.11.2017 договір оренди закінчився, а ОСОБА_5 вирвав межові знаки та не допускає її до обробітку землі.

Відповідно до висновку про результати повідомлення ОСОБА_1 , при перевірці даного повідомлення, було встановлено, що з липня 2007 ОСОБА_1 має державний акт на право власності на земельну ділянку площею 1,2241 га., на якій ростуть дерева яблунь. 29.11.2007 ОСОБА_7 заключив договір оренди землі з ОСОБА_1 терміном на 10 років, на якій ростуть дерева яблунь, які придбав ОСОБА_7 В 2016 ОСОБА_7 згідно договору купівлі-продажу багаторічних насаджень, передав дерева яблунь ОСОБА_5 . Як повідомила ОСОБА_1 , вона сама бажає обробляти свою землю, однак ОСОБА_5 виламав межові знаки та не дає змоги користуватись земельною ділянкою, хоч і ніяких дій на ній не проводить. Опитати з даного приводу ОСОБА_5 працівникам поліції не представилось можливим, в зв`язку з тим, що він від пояснень відмовився, мотивуючи це тим, що у нього є адвокат, який має з`явитись та надати всі відповідні документи, але по даний час не з`явився та документів не надав.

Також, відповідно до матеріалів звернення позивача ОСОБА_1 від 06.03.2018, остання повідомила поліцію, що вона вийшла на власний участок та побачила, як ОСОБА_10 проводить обрізання дерев на її участку та попросила його припинити свої дії, на що він відмовився, пояснивши, що його туди прислав ОСОБА_5 , за словами останнього - даний участок належить йому.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 від 06.03.2018, вона по даній події пояснила, що 06.03.2018 вона прийшла подивитись на свій земельний пай та побачила, що на ньому місцевий житель ОСОБА_10 здійснює очистку дерев. На її запитання що він робить, він відповів, що його найняв для чистки дерев ОСОБА_5 .. З його слів, дана земельна ділянка належить ОСОБА_5 .

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_10 , він 06.03.2018 обрізав дерева на участку ОСОБА_5 . Коли до нього підійшлаОСОБА_2 та попросила припинити свої дії, так як даний участок належить їй, на що він відмовився, так як ОСОБА_5 запевнив його, що питання власності даної землі вирішується.

Відповідно до матеріалів звернення позивача ОСОБА_2 №3003 від 15.12.2017, ОСОБА_2 подала заяву до Тульчинського ВП Немирівського ВП ГУНП України про прийняття мір до ОСОБА_5 , який незаконно заволодів її земельним паєм, що знаходиться в с. Юрківка Тульчинського району кадастровий номер земельної ділянки 010010156, так як ОСОБА_5 вириває та викидає межові знаки.

Відповідно до пояснень ОСОБА_2 вона володіє вказаною земельною ділянкою з 2007 року, про що має державний акт серії ЯБ №964487. На даній земельній ділянці ростуть дерева яблунь. На даний час вона не може користуватись землею, так як ОСОБА_5 повідомив, що дерева яблунь належать йому. Під час телефонної бесіди вона розмовляла з ОСОБА_5 про те, щоб, чи викупити дані дерева, чи він їх забере з її ділянки, на що він відповів, що без рішення суду він дерева забирати не буде та буде користуватись її земельною ділянкою. Її листи, адресовані ОСОБА_5 в смт. Вороновиця, останній не отримує, та від спілкування ухиляється. У 2017 нею було встановлено межові знаки, але ОСОБА_5 повитягував їх.

Відповідно до висновку про результати повідомлення ОСОБА_2 , при перевірці даного повідомлення, було встановлено, що з 2007 ОСОБА_2 має державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,5680 га., на якій ростуть дерева яблунь, які в 2005 році придбав ОСОБА_7 та 29.11.2007 заключив договір оренди землі з ОСОБА_2 терміном на 10 років. У 2016 ОСОБА_7 згідно договору купівлі-продажу багаторічних насаджень продав дерева яблунь ОСОБА_6 , жительці смт. Вороновиця. Як пояснила ОСОБА_2 , в 2016 році ОСОБА_6 розрахувалась згідно договору оренди, а в 2017 році за оренду ніхто не розрахувався та строк дії договору закінчився.

Також відповідно до матеріалів звернення ОСОБА_2 від 06.03.2018, вона вийшла на свій участок та побачила як ОСОБА_10 проводить обрізання дерев на її участку та попросила його припинити свої дії, на що він відмовився пояснивши, що його туди прислав ОСОБА_5 , за словами останнього - даний участок належить йому.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_2 , що містяться у матеріалах її звернення від 06.03.2018, вона по даній події пояснила, що 06.03.2018 вона прийшла подивитись на свій земельний участок та побачила, що на ньому ОСОБА_10 здійснює обрізання дерев. На її запитання навіщо він це робить, він відповів, що його найняв ОСОБА_5 , зі слів якого, даний участок належить йому.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_10 , він 06.03.2018 обрізав дерева на участку ОСОБА_5 , так як допомагає останньому. Коли до нього підійшла ОСОБА_2 та попросила припинити обрізку, так як даний участок належить їй, ОСОБА_10 їй відмовив, пославшись на те, що ОСОБА_5 його запевнив, що питання власності даної землі на сьогоднішній день вирішується.

Відповідно до матеріалів звернення ОСОБА_5 від 11.02.2018, ОСОБА_5 повідомив про те, що у нього виник конфлікт з приводу того, що невідомі особи заважають йому підкормлювати його дерева. При виїзді ГРПП на місце події, було встановлено, що ОСОБА_5 з 2006 по теперішній час користується садком села Юрківка. 11.02.2018 він разом з родичами виїхав підживлювати садок, коли до нього підійшли невідомі та стали погрожувати фізичною розправою, однак таких дій не вчиняли. Учасниками даної події, згідно матеріалів звернення ОСОБА_5 , були ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та безпосередньо ОСОБА_5 . Як пояснили ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , вони прийшли до саду щоб попросити ОСОБА_5 не підживлювати дерева, які розташовані на участках, орендний договір на які закінчився ще у 2017 році та дана земля перейшла у власність ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Будь-яких погроз від останніх в сторону ОСОБА_5 не було.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_5 , що міститься в матеріалах його звернення, він купив садок в с. Юрківка у 2006 році та по сьогоднішній день ним користується. 11.02.2018 він з родиною приїхав до саду попрацювати, коли до нього підійшли троє невідомих осіб, та сказали йому, що він незаконно користується даною землею та стали погрожувати фізичною розправою, але реальних дій не вчиняли.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_11 , що містяться в матеріалах звернення ОСОБА_5 , він 11.02.2018 разом з родичами приїхав до ОСОБА_5 допомагати обробляти садок. В цей час до них підійшли невідомі особи, які почали звинувачувати ОСОБА_12 у тому, що він незаконно користується землею, погрожували фізичною розправою, але ніяких дій не вчиняли. Після цього, ОСОБА_5 звернувся до поліції.

Позивачі вказують, що вони, також з метою врегулювання спору, зверталися до відповідачів в письмовому вигляді, шляхом надсилання відповідних листів.

В матеріалах справи присутні копії поштових конвертів, надісланих позивачами на адресу відповідача ОСОБА_5 з описом цінних листів (т. 1, а.с. 15, 16, 144). Дані поштові відправлення не вручені одержувачу за відмовою останнього від вручення.

Поштові конверти надіслані позивачами на адресу відповідача ОСОБА_6 , не вручені за закінченням встановленого строку зберігання (т. 1, а.с. 17, 115).

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 81 ч. 1, 6 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, з огляду на наведені обставини, суд приходить до висновку про доведеність належними та допустимими доказами у їх сукупності здійснення перешкод відповідачем ОСОБА_5 у користуванні позивачами належними їм на праві власності земельними ділянками з розміщеними на них багаторічними насадженнями плодових дерев. Відповідач ОСОБА_5 , вважаючи, що він є власником багаторічних насаджень, здійснював обробіток дерев, вносив добрива в грунт, тим самим, перешкоджаючи позивачам користуватись земельними ділянками та садом.

В свою чергу, твердження відповідача ОСОБА_5 про те, що він є власником багаторічних насаджень, розміщених на території Юрківської сільської ради площею від 4 до 5 га. спростовується дослідженими матеріалами справи. Так, з аналізу зазначених вище правових норм та висновків Верховного Суду, багаторічні насадження є невід`ємною частиною земельної ділянки, на якій вони знаходяться, що також підтверджується відповідними правовстановлюючими документами державними актами позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Однак використання відповідачем ОСОБА_5 багаторічних насаджень відбувається без відповідної правової підстави, а саме укладання договорів оренди земельних ділянок.

Щодо визначення того, що саме на земельних ділянках позивачів здійснювались перешкоди у їх користуванні з боку відповідача ОСОБА_5 , підтверджується позицією самого відповідача ОСОБА_5 та письмовими доказами.

Так відповідач ОСОБА_5 зазначав у своїх поясненнях, що містяться в матеріалах звернення до поліції, та у відзивах на позовні заяви позивачів, що він "купив" садок у с. Юрківка, тобто на території Юрківської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, і відповідно вважав, що він "володіє" даним садком в кварталі №17, здійснював його обробіток, вносив добрива, в той час, як земельні ділянки, що належать позивачам, також знаходяться на території Юрківської сільської ради Тульчинського району Вінницької області в даному кварталі №17.

Факт здійснення перешкод відповідачем ОСОБА_5 саме на земельних ділянках позивачів підтверджується у своїй сукупності такими доказами: копіями актів прийому-передачі межових знаків від 11.12.2017 та від 23.03.2017 (т. 1, а.с. 14, 113), відповідно до яких, було закріплено в натурі (на місцевості) межові знаки на земельних ділянках позивачів, копіями актів обстеження меж земельних ділянок позивачів від 13.02.2018 (т. 1, а.с. 13, 112), відповідно до яких, комісією було виявлено внесення добрив на земельних ділянках позивачів, а також матеріалами звернень позивачів та відповідача ОСОБА_5 до поліції, відповідно до яких, події, що розгортались між сторонами, відбувались на належних їм земельних ділянках.

Суд вважає належними та допустими доказами матеріали перевірки звернень позивачів та відповідача ОСОБА_5 до поліції, так як дані докази отримано у спосіб встановлений законом.

Вищенаведені обставини, разом з письмовими доказами, у своїй сукупності дають підстави суду вважати, що перешкоди у користуванні належними позивачам земельними ділянками з багаторічними насадженнями здійснювались саме відповідачем ОСОБА_5 та саме на належних позивачам земельних ділянках.

Разом з тим, здійснення співвідповідачем ОСОБА_6 перешкод у користуванні позивачами належними їм земельними ділянками з багаторічними насадженнями, в судовому засіданні не доведено.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивачів в частині здійснення відповідачем ОСОБА_5 перешкод у користуванні їх власністю - земельними ділянками з багаторічними насадженнями, а тому позов в даній частині підлягає задоволенню, в той час як в частині здійснення перешкод у користуванні зазначеним майном відповідачем ОСОБА_6 є недоведеним, тому задоволенню в даній частині не підлягає.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Позивачами при зверненні до суду сплачено судовий збір в розмірі 704,80 грн. кожним (а.с. 1, 100). Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову, лише в частині позовних вимог щодо відповідача ОСОБА_5 , тому з останнього підлягає стягненню на користь кожного з позивачів судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 352,40 грн. (704,80 грн. : 2 = 352,40 грн.).

Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу є судовими витратами.

Представником відповідача надано в судовому засіданні копію договору про надання правничої допомоги від 04.04.2019, укладеного з відповідачем ОСОБА_5 , акт здачі-приймання виконаних робіт між даними особами від 06.12.2019 та квитанцію на суму 4608 грн.

Враховуючи те, що позов в частині усунення відповідачем ОСОБА_5 перешкод у користуванні позивачами їх власністю задоволено, тому витрати на правову допомогу, понесені відповідачем ОСОБА_5 у вищевказаному розмірі, стягненню на його користь не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 79, 152 ЗК України, ст. ст. 316, 317, 319, 321, 373, 386, 391 ЦК України, ст. ст. 4, 13, 19, 76-81, 141, ст. 263-265 України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою задовольнити частково.

Усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 земельною ділянкою № НОМЕР_1 , площею 1,2241 га., кадастровий номер :01:001:0158, розташованою на території Юрківської сільської ради Тульчинського району Вінницької області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з розміщеними на ній деревами яблунь, шляхом заборони ОСОБА_5 вчиняти будь-які дії на даній земельній ділянці та багаторічними насадженнями (яблуневим садом), розташованими на цій земельній ділянці.

У задоволенні позову щодо усунунення перешкод у користуванні ОСОБА_1 земельною ділянкою № НОМЕР_1 , площею 1,2241 га., кадастровий номер :01:001:0158, розташованою на території Юрківської сільської ради Тульчинського району Вінницької області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з розміщеними на ній деревами яблунь, шляхом заборони ОСОБА_6 вчиняти будь-які дії на даній земельній ділянці, відмовити.

Усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_2 земельною ділянкою № НОМЕР_2 , площею 0,5680 га., кадастровий номер :01:001:0156, розташованою на території Юрківської сільської ради Тульчинського району Вінницької області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з розміщеними на ній деревами яблунь, шляхом заборони ОСОБА_5 вчиняти будь-які дії на даній земельній ділянці та багаторічними насадженнями (яблуневим садом), розташованими на цій земельній ділянці.

У задоволенні позову щодо усунунення перешкод у користуванні ОСОБА_2 земельною ділянкою № НОМЕР_2 , площею 0,5680 га., кадастровий номер :01:001:0156, розташованою на території Юрківської сільської ради Тульчинського району Вінницької області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з розміщеними на ній деревами яблунь, шляхом заборони ОСОБА_6 вчиняти будь-які дії на даній земельній ділянці та багаторічними насадженнями (яблуневим садом), розташованими на цій земельній ділянці, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , судовий збір в розмірі 352,40 грн. (триста п`ятдесят дві гривні 40 копійок).

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , судовий збір в розмірі 352,40 грн. (триста п`ятдесят дві гривні 40 копійок).

У стягненні на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4608,00 грн. відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 11.12.2019.

Суддя: