ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2533/19 Справа № 206/4020/18 Суддя у 1-й інстанції - Маштак К. С. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

Головуючого - Куценко Т.Р.

суддів: Демченко Е.Л., Макаров М.О.

за участю секретаря - Синенка Є.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційними скаргами

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

на рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 16 жовтня 2018 року по справі за позовом Самарської районної у місті Дніпрі ради до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , треті особи: Центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Самарської районної у місті Дніпрі ради, ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2018 року Самарська районна у місті Дніпрі рада звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , в якому просила позбавити останніх батьківських прав відносно малолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 /а.с.1-6/ .

В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідачі є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які починаючи з 28 серпня 2017 перебувають на обліку в управлінні-службі у справах дітей Самарської районної у місті Дніпрі ради як діти з сім`ї, яка опинилась в складних життєвих обставинах, через ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків. Мати ОСОБА_3 з дітьми не мешкає, бродяжить, не працює, не приймає будь-якої участі у вихованні дітей, не піклується про них, про їх фізичний та духовний розвиток, не проявляє зацікавленості в їх подальшій долі, не цікавиться станом їх здоров`я. Батько ОСОБА_1 , не працює, також не займається вихованням малолітніх дітей, з 03 травня 2017 перебуває під диспансерно-динамічним наглядом у лікаря-нарколога з діагнозом: «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання кількох наркотичних речовин та інших психоактивних речовин. Синдром залежності.». Малолітній ОСОБА_5 мешкає в родині батька. Вихованням та утриманням дитини займається бабуся - ОСОБА_2 та дідусь - ОСОБА_8 . Хлопчик навчається у 4-му класі КЗО «Середня загальноосвітня школа № 98». Малолітній ОСОБА_6 мешкає у родині матері. Вихованням та утриманням дитини займається бабуся - ОСОБА_4 Хлопчик з травня 2017 року відвідує КЗО «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 220» ДМР. Членами комісії з питань захисту прав дитини було зроблено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів відносно їх малолітніх дітей. Внаслідок бездіяльності та безвідповідальності батьків, небажання ними виконувати свої батьківські обов`язки, створюються умови, що позбавляють дітей належного утримання, виховання, та розвитку в сімейному оточенні. Керуючись викладеним, представник позивача просила позбавити відповідачів батьківських прав відносно їх малолітніх дітей, стягнути з відповідачів аліменти у розмірі 30 % від доходу громадян, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з кожного та перераховувати на особистий рахунок дітей у Державному ощадному банку України та передати малолітніх дітей органу опіки та піклування Самарської районної у м.Дніпрі ради для подальшого влаштування.

Рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 16 жовтня 2018 року позовні вимоги задоволено частково. Позбавлено ОСОБА_3 та ОСОБА_1 батьківських прав відносно малолітніх ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на утримання малолітніх дітей аліменти в розмірі по 1/3 частки від всіх видів їх заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, на особистий рахунок дітей у Державному ощадному банку України. Аліменти стягнуто на користь опікуна або відповідної установи, куди будуть влаштовані діти, починаючи з 23 липня 2018 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Передано малолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 органу опіки та піклування виконкому Самарської районної у місті Дніпрі ради для подальшого влаштування. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат /а.с.69-72/.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , подали апеляційні скарги, в яких просять рішення суду в частині позбавлення батьківський прав відповідача відносно малолітнього сина ОСОБА_5 та стягнення аліментів на його утримання скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову задоволення позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, оскільки при ухваленні рішення судом першої інстанції не було враховано обставини, що відповідач вживає заходи для усунення синдрому залежності та не є хронічним наркоманом, в міру своїх можливостей піклується про свого малолітнього сина /а.с.83-90, 106-113/.

Голова Самарської районної у місті Дніпрі Федько Ю.М. надав відзив на апеляційну скаргу в якому вказує, що вона є необгрунтованою та не підлягає задоволенню /а.с. 151-156/.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є чоловіком та дружиною та перебувають у шлюбі, що підтверджується актовим записом про шлюб № 313 від 28 липня 2007 року, складеним Самарським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області /а.с. 52/.

ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_5 , батьками дитини записано ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зазначене підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис № 510, видане (повторно) Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області /а.с. 7/.

ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_6 , батьками дитини записано ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зазначене підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис № 492, видане Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції /а.с. 8/.

Згідно листа КЗ «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 10» Департаменту охорони здоров`я населення Дніпровської міської ради № 4/234 від 17 серпня 2017 року, адресованого на ім`я начальника управління-служби у справах дітей, адміністрацією закладу повідомлено, що за адресою: АДРЕСА_1 мешкає неповнолітня дитина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Мати дитини ОСОБА_11 покинула свою дитину на призволяще. Опікується бабусею працездатного віку - ОСОБА_4 . Дитина з 1 року 10 місяців оформлена до дитячого закладу, часто хворіє на вірусні інфекції, лікарняні листи видаються бабусі, що є порушенням наказу МОЗ України № 454 від 13 листопада 2001 року. Просили вирішити питання про оформлення опіки над неповнолітньою дитиною /а.с. 14/.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_4 від 18 серпня 2017 року, наданих на ім`я начальника управління-служби у справах дітей Самарської районної у м. Дніпрі ради Мушинській О.М., було зазначено, що ОСОБА_4 є бабусею ОСОБА_6 та матір`ю ОСОБА_3 , яка не проживає вдома з березня 2017 року, а з травня 2017 року повністю залишила онука на неї, пішла із дому, рідко з`являється, матеріально не допомагає, не цікавиться дитиною. Просила допомогти у ситуації, що склалась /а.с. 15/.

У своїх письмових поясненнях від 04 грудня 2017 року ОСОБА_4 зазначила, що місцезнаходження ОСОБА_3 невідомо /а.с. 20/.

За змістом довідок в.о. завідуючої КЗО «ДНЗ (ясла-садок) № 220» ДМР № 30 від 18 серпня 2017 року та № 21 від 05 квітня 2018 року, ОСОБА_6 з 22 травня 2017 року відвідує садок. За весь час перебування дитини у закладі про нього дбає і турбується (приводе/забирає з садочку, цікавиться питанням поведінки, навчання, виховання, взаємодії з

однолітками, опікується здоров`ям) ОСОБА_4 - бабуся ОСОБА_6 . Дитина вихована, завжди виглядає охайним та доглянутим. Рідна мати - ОСОБА_3 та батько - ОСОБА_1 за час перебування дитини в ДНЗ не з`являлись, питанням розвитку і вихованням дитини ніяким чином не цікавились /а.с. 17, 25/.

21 серпня 2017 членами комісії було складено Акт обстеження умов проживання малолітнього ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , за яким умови проживання дитини встановлено задовільними. Бабусею створені належні умови для відпочинку та розвитку онука ОСОБА_6 , дитина має спальне місце, одяг та взуття по сезону, в наявності необхідні меблі та побутова техніка. ОСОБА_3 - мати ОСОБА_6 , зареєстрована за вказаною адресою, однак за нею не проживає. Батько ОСОБА_6 ОСОБА_1 мешкає за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_5 , навчається у 4-класі, та проживає разом з батьком. ОСОБА_4 не працює. ОСОБА_3 залишила ОСОБА_6 на бабусю, мати самоусунулась від виконання батьківських обов`язків /а.с. 18/.

За змістом повідомлення КЗ «ДЦПМСД №10» ДОЗН ДМР № 4/254 від 05 серпня 2017 ОСОБА_6 , здоровий, на «Д» обліку не перебуває. За медичною допомогою звертається бабуся. Батьки до амбулаторії не з`явились жодного разу. ОСОБА_5 опікується батьком та бабусею, які звертаються до сімейного лікаря в разі потреби, рекомендації виконують. Мати з дитиною протягом останніх трьох років до лікаря не зверталась /а.с. 19/.

З 03 травня 2017 ОСОБА_1 перебуває під диспансерно-динамічним наглядом у лікаря-нарколога з діагнозом: «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання кількох наркотичних речовин та інших психоактивних речовин. Синдром залежності.» вказане підтверджується довідкою КЗ «ДНД» ДОР № 2338 від 07 грудня 2017 /а.с. 22/.

30 січня 2018 членами комісії було складено Акт обстеження умов проживання малолітнього ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_2 , за яким умови проживання дитини задовільні. Створені належні умови для відпочинку та розвитку ОСОБА_5, дитина має спальне місце, одяг та взуття по сезону, в наявності необхідні меблі та побутова техніка. ОСОБА_3 - мати ОСОБА_5 з сином не мешкає, в житті дитини не приймає участь. Місцезнаходження не відоме. ОСОБА_1 - батько ОСОБА_5 , не працевлаштований, бабуся ОСОБА_2 - пенсіонерка, інвалід ІІ групи, дідусь ОСОБА_8 пенсіонер. Вихованням та утриманням дитини батькові допомагають бабуся та дідусь. Батько попереджений про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків /а.с. 23, 26/.

30 січня 2018 членами комісії було складено Акт обстеження умов проживання малолітнього ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , за яким умови проживання дитини задовільні. Місце знаходження доньки - ОСОБА_3 невідомо /а.с. 30/.

Відповідно до характеристики ОСОБА_5 - учня 4 - В класу, та характеристики на сім`ю, виданих КЗО «Середня загальноосвітня школа № 98», ОСОБА_5 має здібності до навчання, проте за характером не наполегливий, інколи байдужий до навчання, навчається на середньому рівні. Бабуся та дідусь - ОСОБА_2 та ОСОБА_8 приділяють достатньо уваги та належним чином виховують онука. Батько - ОСОБА_1 , мешкає разом з батьками та сином, в міру своїх можливостей, також, піклується про дитину. Мати - ОСОБА_3 , зі слів бабусі, у житті та вихованні сина взагалі не бере участі, з ОСОБА_5 не контактує, батьківські збори не відвідує /а.с. 27, 28/.

31 березня 2018 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 надали згоду на усиновлення малолітнього сина ОСОБА_6 , будь-яким громадянином України /а.с. 31, 32/.

Згідно із висновком органу опіки та піклування виконкому Самарської районної ради у місті Дніпрі ради ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було визнано доцільним позбавити батьківських прав відносно їх малолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_5 /а.с. 34-35/.

Враховуючи наведені обставини та дослідивши надані сторонами докази колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав відносно їх малолітніх дітей та стягнення аліментів на їх утримання, оскільки матеріалами справи підтверджено в достатньому обсязі ухилення батьків від виконання обов`язків по вихованню малолітніх дітей. За наданими сторонами доказу судом встановлено, що малолітні діти перебувають на утриманні бабусі та діда, які також займаються їх вихованням та розвитком. Проте враховуючи відсутність будь-яких заяв зі сторони третіх осіб про передання їм дітей, колегія суддів також погоджується з висновком районного суду про передання малолітніх дітей органу опіки та піклування для подальшого їх влаштування.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків складається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 і ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

За змістом принципів 2, 4, 6, 7 Декларації прав дитини від 20.11.1959 дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом. Дитина повинна мати право на належні харчування, житло, відпочинок і медичне обслуговування. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за її освіту і навчання; насамперед таку відповідальність несуть її батьки. Суспільство та органи публічної влади повинні докладати зусиль для сприяння реалізації зазначеного права.

Відповідно до вимог ч. 4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

У той же час, ст. 164 СК України обумовлює підстави позбавлення батьківських прав. Так, мати, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, є хронічними алкоголіками або наркоманами.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.

Задовольняючи позов про позбавлення відповідача ОСОБА_1 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_5 , суд першої інстанції встановив та виходив з того, що відповідач перебуває під диспансерно-динамічним наглядом у лікаря-нарколога з діагнозом: «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання кількох наркотичних речовин та інших психоактивних речовин. Синдром залежності», що по своїй суті, також, свідчить про тривалий термін вживання психоактивних та наркотичних речовин, наслідком чого є розлад психіки «процеси як в центральній нервовій системі так і в усьому організмі, що характеризуються порушенням психічної діяльності людини і призводять до страждань або порушення здатності функціонувати в житті, і являють інтерес для клінічної психіатрії», офіційно не працевлаштований (докази протилежного не надано), своєю безвідповідальною поведінкою, останній ставить під ризик психоемоційний стан малолітнього сина, його розвиток та майбутнє, оскільки будучи поряд та продовжуючи обраний відповідачем спосіб життя, він є прикладом, який може перейняти дитина, а також може виявити загрозу його здоров`ю та життю (ризик інфікування хворобами, тощо), а відтак є всі підстави для позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина.

Дослідивши обставини по справі та враховуючи наведені норми закону колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з того, що позбавлення батьківських прав як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісного батька слід застосувати до відповідача по відношенню до його малолітньої дитини, оскільки це викликано необхідністю.

Щодо тверджень про те, що судом не досліджувалось ставлення відповідача до дитини колегія суддів також не може прийняти до уваги, оскільки під час ухвалення оскаржуваного рішення судом були досліджені характеристики з місця навчання дитини, з яких встановлено, що вихованням дитини займається бабуся та дід та турбуються про його психологічний стан, тоді як батько дитини не проявляв зацікавленості щодо його навчання та виховання та не відвідував дитину у навчальному закладі.

Так, 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини (ЄСПЛ) було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому йдеться визначення «інтересів дитини».

При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження та з урахуванням якнайкращих інтересів дитини є такими, що підлягають задоволенню.

За вказаних обставин доводи апеляційних скарг про неналежну оцінку досліджених судом першої інстанції доказів є необґрунтованими. Нових доказів, які б давали підстави для задоволенні позовних вимог, у дослідженні яких судом першої інстанції було неправомірно відмовлено або їх неподання було зумовлено поважними причинами, сторони не надали.

Вимогами ч.1 ст. 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 16 жовтня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

М.О. Макаров