КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 369/8380/19 Головуючий у 1 інстанції: Дубас Т.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 грудня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Олійника В.І.,

суддів: Желепи О.В., Кулікової С.В.,

при секретарі Бондаренко І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Зараз-4» на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 липня 2019 року у складі судді Дубас Т.В. у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Зараз-4» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, -

в с т а н о в и в :

У липні 2019 року заявник ТОВ «ЗАРАЗ-4» звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, в тому числі пені, а також судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору та витрат на правову допомогу.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 липня 2019 року у видачі судового наказу в частині стягнення пені та витрат на правову допомогу відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «ЗАРАЗ-4» з підстав порушення судом норм процесуального права ставиться питання про скасування ухвали та ухвалення нового судового рішення, яким вимоги задовольнити.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у видачі судового наказу в частині пені та витрат на правову допомогу, суд першої інстанції виходив з положень п.3 ч.1 ст.165 ЦПК України та того, що для визначення розміру компенсації витрат на правову допомогу стороною повинен бути наданий розрахунок із зазначенням часу, який був витрачений на виготовлення документів правового характеру, а також дані щодо фактично понесених і документально підтверджених витрат на правову допомогу.

Оскільки заявником не було надано документів, оформлених у встановленому законом порядку, а саме платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, що підтверджує оплату понесених ним витрат на правову допомогу в розмірі 9000 грн. 00 коп., саме по цій справі, то суд вважав за необхідне відмовити заявнику у відшкодуванні витрат на правничу допомогу.

А щодо видачі судового наказу по стягненню пені у зв`язку з утворенням заборгованості по сплаті житлово-комунальних послуг, то вона не передбачена Цивільно-процесуальним законодавством в наказному провадженні.

Такі висновки відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з вимогами ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Встановлено, що в липні 2019 року заявник ТОВ «ЗАРАЗ-4» звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, в тому числі пені, а також судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору та витрат на правову допомогу.

Статтею 161 ЦПК України встановлено вимоги, за якими може бути видано судовий наказ, а саме - заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

В даному випадку видача судового наказу по стягненню пені у зв`язку з утворенням заборгованості по сплаті житлово-комунальних послуг не передбачена Цивільно-процесуальним законодавством в наказному провадженні.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

За ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.168 ЦПК України встановлено, що у судовому наказі зазначається сума судових витрат, що сплачена заявником і підлягає стягненню на його користь з боржника.

З огляду на особливість наказного провадження, суд прийшов до вірного висновку, що грошові кошти, які стягуються за наказом суду, в тому числі і в частині витрат на правничу допомогу мають бути достатньою мірою підтверджені наданими доказами.

Заявником до заяви додано копію звіту №2 від 27.06.2019 року про час та вартість витраченого правником часу на здійснення процесуальних дій (виготовлення документів), копію додаткового договору №2 до Договору про надання правової допомоги 31/05-4 та копію платіжного доручення №1066.

Згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки).

Отже, для визначення розміру компенсації витрат на правову допомогу стороною повинен бути наданий розрахунок із зазначенням часу, який був витрачений на виготовлення документів правового характеру, а також дані щодо фактично понесених і документально підтверджених витрат на правову допомогу.

Оскільки заявником не було надано документів, оформлених у встановленому законом порядку, а саме платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, що підтверджує оплату понесених ним витрат на правову допомогу в розмірі 9000 грн. 00 коп., саме по цій справі, то суд вірно вважав за необхідне відмовити заявнику у відшкодуванні витрат на правничу допомогу.

Колегія суддів звертає увагу також на недоведеність суми витрат на правову допомогу і вважає, що заявлена сума непропорційна (неспівмірна) до ціни позову, витрат на підготовку та розгляду справи в наказному провадженні і стороною не зазначено та не доведено обсяг необхідного часу на видів правничої допомоги, необхідність затраченого часу та вартості цього часу по видах допомоги у наказному провадженні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку щодо залишення без задоволення апеляційної скарги ТОВ «Зараз-4» та залишення без змін ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 липня 2019 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, колегії суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Зараз-4» залишити без задоволення.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 12 грудня 2019 року.

Суддя-доповідач:

Судді: