Справа № 172/709/18
Провадження № 2/172/23/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.12.2019 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді - Битяка І.Г. за участі секретаря судового засідання - Глушко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Васильківка у відсутність сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Фреш», ОСОБА_3 про захист авторських прав,-

В С Т А Н О В И В

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог вказує, що в 2011-2012 роках вона своєю творчою працею створила твори образотворчого мистецтва - картини під назвами «Созерцатель», «Корова на Марсе» та «Город спит». Її авторство на ці твори підтверджується підписом на оригінальних примірниках картин, свідоцтвом про реєстрацію авторського права № 73811 від 12.09.2017 року, актом огляду сайтів від 29.05.2018 року щодо дати перших оприлюднень творів позивача, постановою апеляційного суду Хмельницької області від 10.05.2018 року у справі № 686/22409/17, якою встановлене авторство позивача на вказані картини.

06.09.2017 року в магазині канцтоварів «Акварель», господарську діяльність в якому здійснює ФОП ОСОБА_2 , здійснювалось розповсюдження блокнотів, на лицевій стороні яких протиправно використані картини «Созерцатель», « Корова на Марсе» та «Город спит». Однак, дозволу на використання творів вона відповідачу не надавала.

Просить суд стягнути з відповідача на її користь суму компенсації в розмірі 30 мінімальних заробітних плат та судові витрати у справі, а також стягнути з відповідача на користь держави штраф у розмірі 10% суми, присудженої судом на користь позивача.

Ухвалою суду від 15.06.2018 року провадження у справі відкрито та постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 03.09.2018 року провадження у справі зупинене до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі № 206/4309/18 за позовом ОСОБА_5 до ТОВ «Компанія «Фреш», ОСОБА_1 , третя особа Міністерство економічного розвитку і торгівлі України про визнання авторства, визнання недійсним свідоцтва про реєстрацію авторського права та стягнення компенсації.

Ухвалою суду від 03.09.2019 року провадження у справі поновлено та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 24.10.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Ухвалою суду від 18.11.2019 року залучено до участі у справі ОСОБА_3 .

Представник позивача ОСОБА_6 надав суду заяву про розгляд справи у відсутність позивача та представника.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи за його відсутності не скористався та не повідомив суд про причини неявки у засідання. Відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав.

Представник третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Фреш» Сірик О.О. надала письмові пояснення на позовну заяву, в яких просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Вказує, що у зв`язку з малозначністю вказаного порушення розмір визначеної компенсації є не співмірним збиткам, понесеним позивачем, або отриманому відповідачами доходу, а стягнення її у меншій сумі, ніж це визначено ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права», не передбачено. Вважає, що застосування розрахункової величини при стягненні компенсації у розмірі 1600 гривень, а не мінімальної заробітної плати в розмірі 3200 гривень. Вважає недоведеним факт наявності у позивача авторського права та факт порушення прав саме відповідачем по справі. Просила суд відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» автор - фізична особа, яка своєю творчою працею створила твір; контрафактний примірник твору, фонограми, відеограми - примірник твору, фонограми чи відеограми, відтворений, опублікований і (або) розповсюджуваний з порушенням авторського права і (або) суміжних прав, у тому числі примірники захищених в Україні творів, фонограм і відеограм, що ввозяться на митну територію України без згоди автора чи іншого суб`єкта авторського права і (або) суміжних прав, зокрема з країн, в яких ці твори, фонограми і відеограми ніколи не охоронялися або перестали охоронятися; примірник твору - копія твору, виконана у будь-якій матеріальній формі.

Згідно з вимогами ч.ч. 1, 5 ст. 11 цього Закону первинним суб`єктом, якому належить авторське право, є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається особа, зазначена як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Суб`єкт авторського права для засвідчення авторства (авторського права) на оприлюднений чи не оприлюднений твір, факту і дати опублікування твору чи договорів, які стосуються права автора на твір, у будь-який час протягом строку охорони авторського права може зареєструвати своє авторське право у відповідних державних реєстрах. Державна реєстрація авторського права і договорів, які стосуються права автора на твір, здійснюється Установою відповідно до затвердженого Кабінетом Міністрів України порядку. Установа складає і періодично видає каталоги всіх державних реєстрацій.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 цього Закону до майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) належать: а) виключне право на використання твору; б) виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами.

За змістом статей 435, 440, 441, 443 Цивільного кодексу України, статей 7, 15, 31-33 Закону України «Про авторське право і суміжні права»: право на використання твору належить автору або іншій особі, яка одержала відповідне майнове право у встановленому порядку; використання твору здійснюється лише за згодою автора або особи, якій передано відповідне майнове право (за виключенням випадків, вичерпний перелік яких встановлено законом).

Відповідно до вимог п. «б» ч. 1 ст. 50 цього Закону порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для захисту таких прав, у тому числі судового, є: піратство у сфері авторського права і (або) суміжних прав - опублікування, відтворення, ввезення на митну територію України, вивезення з митної території України і розповсюдження контрафактних примірників творів (у тому числі комп`ютерних програм і баз даних), фонограм, відеограм, незаконне оприлюднення програм організацій мовлення, камкординг, кардшейрінг, а також Інтернет-піратство, тобто вчинення будь-яких дій, які відповідно до цієї статті визнаються порушенням авторського права і (або) суміжних прав з використанням мережі Інтернет.

Судом встановлено, що у 2012 році ОСОБА_1 своєю творчою працею створила твори образотворчого мистецтва під назвою - «Збірник творів образотворчого мистецтва художниці Мар`яни Копилової», серед яких і твори під назвою «Созерцатель», «Корова на Марсе» та «Город спит».

Авторство ОСОБА_1 на вищевказані твори підтверджується підписом Автора на картинах. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про авторське право і суміжні права ОСОБА_1 зареєструвала своє авторське право у Міністерстві економічного розвитку і торгівлі України, про що позивачу видане Свідоцтво про реєстрацію авторського права на твір № 73811 від 12.09.2017 року.

Таким чином, позивач є власником виключних майнових авторських прав на твори образотворчого мистецтва «Збірник творів образотворчого мистецтва художниці Мар`яни Копилової» та їх складові частини. Вказана обставина стороною відповідача та третьою особою не оспорюється.

06.09.2017 року в магазині канцтоварів «Акварель», господарську діяльність в якому здійснює ФОП ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , здійснювалось розповсюдження товару: «Блокнот», код 513, на лицьовій стороні якого використано твір позивача, а саме частину картини під назвою «Город спит» (2012 рік); «Блокнот», код 513, на лицьовій стороні якого використано твір позивача, а саме частину картини під назвою «Созерцатель» (2011 рік); «Блокнот», код 513, на лицьовій стороні якого використано твір позивача, а саме частину картини під назвою « Корова на Марсе» (2011 рік).

Реалізація вказаного товару підтверджується такими доказами: товарним чеком № АПОП0029188 від 06.09.2017 року, що підтверджує купівлю блокнотів по 120 стор., сліп-чеком № 170035 з банківського POS-терміналу № S1130572, фотографією товарів - блокнотів, і відеозаписом на диску.

Оскільки стороною відповідача не було надано доказів того, що позивач ОСОБА_1 надала відповідачу дозвіл на використання та розповсюдження образотворчого мистецтва чи частини творів «Созерцатель», « Корова на Марсе» та «Город спит», то відповідач фізична особа - підприємець ОСОБА_2 через реалізацію «Блокнотів», код 513, на обкладинці яких використані твори позивача, а саме частини картин під назвою «Созерцатель», « Корова на Марсе» та «Город спит», то суд приходить до висновку, що відповідачем по справі було здійснено протиправне використання творів, авторські права на які належать ОСОБА_1 , тобто, мало місце порушення авторських прав останньої.

Посилання ТОВ «Фреш» про відсутність належних та допустимих доказів порушення саме діями відповідача, а також факту використання об`єктів прав відповідачем спростовуються розрахунковими документами та фотографією товарів, з яких видно штрих-код на титульній стороні блокнотів, що відповідають штрих-коду куплених одиниць на розрахункових дорученнях, а також відеозаписом на диску купівлі контрафактного товару, що відповідно як доказ долучений до матеріалів справи.

Щодо посилання третьої особи на малозначність порушення та наявність у зв`язку з цим підстав для відмови в позові, то в цій частині суд виходить з того, що порушення мало місце, позивач має право на захист свого порушеного права, яке він реалізовує на свій розсуд (ст. 20 ЦК України).

З урахуванням вартості проданих товарів, суд в частині визначення механізму компенсації завданої шкоди автору та виходить з наступного.

Відповідно до п. «г» ч. 1, ч. 2 ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права», яка узгоджується з п. 42 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» № 5 від 04.06.2010 року за захистом свого авторського права і (або) суміжних прав суб`єкти авторського права та суміжних прав мають право подавати позови про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права і (або) суміжних прав, або виплату компенсацій. Розмір компенсації визначається судом, виходячи з позовних вимог, однак не може бути меншим від 10 і не може перевищувати 50000 мінімальних заробітних плат. При визначенні компенсації, яка має бути виплачена замість відшкодування збитків чи стягнення доходу, суд зобов`язаний у встановлених п. «г» ч. 1 ст. 52 Закону межах, визначити розмір компенсації, враховуючи обсяг порушення та (або) наміри відповідача.

Відповідно до пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 06.12.2016 року № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів» мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму. Наразі такі зміни до Закону не внесені. Водночас виплата згаданої компенсації підпадає під ознаки «інших виплат», про які йдеться у наведеному приписі Закону України від 16.12.2016 № 1774-VIIІ, тобто розмір мінімальної заробітної плати, визначений цим Законом, на даний час не підлягає застосуванню як розрахункова величина при визначенні компенсації, пов`язаної з порушенням авторського права і (або) суміжних прав. Отже, при визначенні розміру відповідної компенсації слід виходити з приписів пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 06.12.2016 року № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів» та застосовувати розрахункову величину у розмірі 1600 грн.

Виплата компенсації за порушення майнових авторських прав підпадає під ознаки «інших виплат», про які йдеться у Законі України Про внесення змін до деяких законодавчих актів», тобто розмір мінімальної заробітної плати, визначений Законом України «Про авторське право і суміжні права» на час прийняття рішення у справі, не підлягає застосуванню як розрахункова величина при визначенні компенсації.

Таким чином, суд, враховуючи приписи пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», застосовує розрахункову величину у розмірі 1600 грн., та, з урахуванням загальних засад цивільного законодавства - справедливості, добросовісності та розумності приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача компенсації за порушення майнових авторських прав позивача у сумі 16000 грн., а також 1600 грн. штрафу (16000 х 10%), який зарахувати до Державного бюджету України.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений ним при подачі позову судовий збір у сумі 704,80 грн.

Разом з тим, не підлягає задоволенню стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10000 грн., оскільки позивачем в порушення вимог статті 137 ЦПК України не надано на підтвердження вказаних понесених судових витрат договір про надання правничої допомоги, докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підставі викладеного, керуючись 435, 440, 441, 443 Цивільного кодексу України, Законом України «Про авторське право і суміжні права», Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України від 06.12.2016 року № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів», ст.ст. 12, 13, 81, 89, 137, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В

1. Позов ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Фреш», ОСОБА_3 про захист авторських прав - задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) компенсацію за порушення авторських прав в сумі 16000 (шістнадцять тисяч) гривень.

3. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь держави штраф у розмірі 10% від суми, присудженої до стягнення за порушення авторських прав ОСОБА_1 , тобто у сумі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень.

4. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати у вигляді судового збору в сумі 704,80 грн.

5. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Васильківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.Г. Битяк