Номер провадження: 22-ц/813/4119/19
Головуючий у першій інстанції Плавич І.В.
Доповідач Ващенко Л. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2019 року м. Одеса

Колегія суддів Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Ващенко Л.Г.

суддів Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.

за участі секретаря Чепрас А.І.

з участю: позивача ОСОБА_1 і його представника, відповідача ОСОБА_2 і його представника

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2018 року (одноособово суддя Плавич І.В.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача: ОСОБА_3 про стягнення майнової та моральної шкоди,

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

(короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції)

23.08.2017 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до ОСОБА_2 , третя особа, ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяних в результаті дорожньо-транспортної пригоди (далі-ДТП), і, остаточно уточнивши позов, просив стягнути з ОСОБА_2 на відшкодування майнової шкоди 85 024,79 гривень та 5 000 гривень на відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

16.07.2017 року сталася ДТП за участі автомобіля марки «Хонда», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням позивача ОСОБА_1 та автомобіля марки «БМВ», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 .

В результаті розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно позивача провадження у справі закрито за відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення, а дії водія автомобіля марки «БМВ», відповідача ОСОБА_2 , визнані такими, що пов`язані з неналежним виконанням вимог Правил дорожнього руху України.

Посилаючись на те, що відшкодовувати заподіяну шкоду повинен ОСОБА_2 як особа, яка завдала шкоду, позивач просив позов задовольнити.

Представник відповідача Коверги М.С. надав відзив на уточнену позовну заяву, в якому заперечував проти заявлених вимог, зокрема з підстав того, що на момент подачі позову позивач не мав права власності чи права користування автомобілем марки «Хонда» № НОМЕР_1 і стороною позивача не надано доказів на підтвердження того, що саме ОСОБА_1 заподіяно матеріальну та моральну шкоду.

21.11.2018 року позивач і відповідач, а також їхні представники не приймали участі у судовому засіданні в суді першої інстанції.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 21.11.2018 року позовзадоволено частково. Суд стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду у розмірі 85 024,79 гривень, судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1 922,00 гривень. У задоволенні інших вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відмовлено.

(короткий зміст вимог апеляційної скарги)

ОСОБА_2 не погодився із рішенням суду першої інстанції від 21.11.2018 року і в особі представника подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалите нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на незаконність рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

(узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу)

Апеляційна скарга представника ОСОБА_2 зазначає:

16.07.2016 року сталося ДТП з участю водіїв - позивача та відповідача. На час скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 була застрахована в ПАТ «СК «Скайд», що підтверджується полісом АЕ/5639173, який був дійсним з 22.09.2015 року по 21.09.2016 року.

Для визначення розміру матеріальної шкоди позивач звернувся до оцінювача ОСОБА_4 та отримав Звіт про визначення вартості матеріальної шкоди від 27.07.2016 року.

15.08.2017 року позивач звернувся із позовом про стягнення матеріального збитку та моральної шкоди до 2/х співвідповідачів ОСОБА_2 та ПАТ «СК «Скайд», як страховика ОСОБА_2 за полісом ОСЦПВВНТЗ, в якій ОСОБА_1 просив стягнути з ПАТ «СК «Скайд» страхове відшкодування в розмірі 100 000,00 гривень, а з ОСОБА_2 - 87 123 гривні в якості різниці між страховим відшкодуванням та фактичним розміром матеріальної шкоди.

12.12.2017 року, за клопотанням відповідача ОСОБА_2 , у справі призначена судова авто-товарознавча експертиза і за висновком експерта від 17.04.2018 року № 18-497, вартість матеріального збитку, завданого власником а/м «Хонда» (власником є ОСОБА_3 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу) становить 85 024,79 гривень.

20.09.2018 року ОСОБА_1 подав уточнену позовну заяву, в якій просив стягнути з ОСОБА_2 на відшкодування матеріальної шкоди 85 024,79 гривень та 5 000 гривень на відшкодування моральної шкоди.

Відповідач заперечував у суді першої інстанції проти уточнених позовних вимог із посиланням на правові висновки Великої палати Верховного Суду, які міститься у постанові ВС від 04.07.2018 року, справа № 755/18006/15-ц, однак доводи відповідача проігноровані судом першої інстанції. Зокрема суд проігнорував висновки ВС, викладені у п.п. 69,71-73 зазначеної постанови стосовно того, що покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Рішення суду про зобов`язання ОСОБА_2 виконати обов`язок з відшкодування шкоди замість страховика ПАТ «СК «Скайд» є таким, що не ґрунтується на законі.

Незаконним є і рішення суду у частині стягнення судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 1 922,00 грн., які сплачені позивачем за вимоги як майнового характеру (матеріальний збиток 186 123,27 гривень), так і немайнового (моральна шкода 5 000,00 гривень), при цьому, з усіх позовних вимог судом задоволено лише частково вимогу майнового характеру в розмірі 85 024,79 гривень, що не відповідає вимогам ст. 141 ЦПК України.

(узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи)

Позивач ОСОБА_1 і третя особа ОСОБА_3 не скористались правом надати відзив, пояснення або заперечення на апеляційну скаргу.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

(встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини)

Судом першої інстанції встановлені і сторонами неоспорені такі обставини.

16.07.2016 року о 16 годині 58 хвилин на перехресті вулиць Іцхака Рабіна - генерала Петрова у м. Одесі сталося зіткнення транспортних засобів «Хонда» № НОМЕР_1 під керуванням позивача ОСОБА_1 та «БМВ» № НОМЕР_2 під керуванням відповідача ОСОБА_2

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 27.01.2017 року, адміністративне провадження стосовно ОСОБА_1 за ознаками ст. 124 КУпАП, закрито з підстав ст.247 ч.1 п.1 КУпАП (а.с5).

На час скоєння ДТП (16.07.2016 року) цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 була застрахована в ПАТ «СК «Скайд», що підтверджується полісом АЕ/5639173, який діяв у період з 22.09.2015 року по 21.09.2016 року (а.с.133).

23.08.2017 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до ОСОБА_2 та ПАТ СК «Скайд», третя особа, ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, і, остаточно уточнивши позов 20.09.2018 року, просив стягнути з ОСОБА_2 на відшкодування майнової шкоди 85 024,79 гривень та 5 000 гривень на відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи від 17.04.2018 року, за вирахуванням залишків, розмір шкоди становить 85 024,79 гривень , яка підлягає стягненню із заподіювача шкоди (а.с.2-4,106,107).

Судом апеляційної інстанції нові обставини не встановлювались і нові докази не досліджувались.

Між сторонами виникли правовідносини з відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок взаємодії транспортних засобів, які регулюються нормами ЦК України, Законом України «Про страхування» і Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

(доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції)

Суд першої інстанції, задовольняючи позов в частині стягнення майнової шкоди виходив з того, що відповідно до правового висновку ВСУ від 26.10.2016 року у справі №6-954цс16, право потерпілої особи на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинено або обмежено договором, стороною якого потерпілий не був, хоча цей договір і був укладений на користь 3/х осіб, а тому потерпіла сторона на власний розсуд обирає спосіб захисту свого права. Оскільки шкоду заподіяно з вини ОСОБА_2 , а вартість заподіяного матеріального збитку становить 85 024,79 гривень (180 612,56-95 587,77), майнова шкода підлягає стягненню саме з ОСОБА_2 (а.с.142-146).

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції у цій частині з таких підстав.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ст. 1166 ч.1 ЦК України).

Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), ст. 1194 ч.1 ЦК України.

З матеріалів справи вбачається, що 16.07.2016 року сталося зіткнення транспортних засобів «Хонда» № НОМЕР_1 під керуванням позивача ОСОБА_1 та «БМВ» № НОМЕР_2 під керуванням відповідача ОСОБА_2 .

На час скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 була застрахована в ПАТ «СК «Скайд», що підтверджується полісом АЕ/5639173, який діяв у період з 22.09.2015 року по 21.09.2016 року (а.с.133,134).

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

В Україні здійснюються такі види обов`язкового страхування: страхування цивільно-

правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (ст. 7 ч.1 п.9 Закону України «Про страхування»).

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Таким чином, уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик, на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

У випадку, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні, в межах суми страхового відшкодування, виступає страховик заподіювача шкоди.

Зазначений страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість заподіювача шкоди у порядку, передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком заподіювача шкоди замість останнього, і, за умов, передбачених у ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до заподіювача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Зважаючи на викладене, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором страхуванням цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можлива за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема у випадках, передбачених у ст. 37), або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Оскільки на час скоєння ДТП 16.07.2016 року цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 була застрахована в ПАТ «СК «Скайд», що підтверджується полісом АЕ/5639173, який діяв у період з 22.09.2015 року по 21.09.2016 року, вимоги про відшкодування майнової шкоди внаслідок ДТП заявлені в розмірі 85 024,79 гривень, тобто в межах ліміту відповідальності страховика, суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про покладення на страхувальника обов`язку відшкодувати шкоду.

Обґрунтування суду в рішенні із посиланням на правовий висновок ВСУ від 26.10.2016 року у справі №6-954цс16 колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони не відповідає вимогам Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та не узгоджуються із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 04.07.2018 року, справа № 755/18006/15-ц.

За таких обставин, відсутні правові підстави для стягнення майнової шкоди зі страхувальника, відповідача ОСОБА_2 , у зв`язку з чим рішення суду у цій частині підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення.

ОСОБА_1 , у встановленому законом порядку, має право звернутись за захистом порушеного права до страховика ПАТ «СК «Скайд» в межах ліміту відповідальності страховика.

Рішення суду в частині відмови у позові про відшкодування моральної шкоди, сторони, у встановленому законом порядку, не оскаржили.

(мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу)

Доводи та аргументи представника відповідача щодо необґрунтованості покладення відповідальності за шкоду на страхувальника прийняті до уваги судом апеляційної інстанції і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нового судового рішення.

(чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду)

Оскільки позивач заявив вимоги до неналежного відповідача, відсутні підстави для ствердження про порушення прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

(висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції)

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (ст. 376 ч.1 п.п.1-4, ч.2 ЦПК України).

Приймаючи до уваги, що висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, суд порушив норми матеріального права і неправильно застосував ст. ст. 1166, 1194 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про страхування», ст. 3 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нового судового рішення.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 141 ч.1, ч.2 п.п.1-3 ЦПК України).

Колегія суддів відмовляє ОСОБА_5 Ю.В у позові про відшкодування майнової шкоди, а тому він не має права на відшкодування судових витрат в суді першої і в суді апеляційної інстанцій. Разом з тим, відповідач, у разі документального підтвердження, має право на відшкодування судових витрат.

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2018 року у частині задоволення позову ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди і судових витрат скасувати.

Відмовити ОСОБА_1 у позові до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди у розмірі 85 024, 79 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду апеляційної інстанції може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 02.08.2019 року.

Судді Одеського апеляційного суду Л.Г. Ващенко

Л.М. Вадовська

Є.С. Сєвєрова