ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/7674/18 Номер провадження 22-ц/814/2048/19Головуючий у 1-й інстанції Троцька А. І. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді: Обідіної О.І.

Суддів: Бутенко С.Б., Кузнєцової О.Ю.

Розглянула в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Сегета Романа Ярославовича на рішення Октябрського районного суду м. Полтави в складі судді Троцької А.І. від 24 травня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Полтавського обласного комунального підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго", Акціонерного товариства "Полтаваобленерго", Акціонерного товариства "ОГС «Полтавагаз», Комунального підприємства "Полтававодоканал", Комунального підприємства "ЖЕО №2" про встановлення порядку користування квартирою та поділ особових рахунків,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про встановлення порядку користування квартирою та поділ особових рахунківдо відповідачів, в якому просила встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 між її співвласниками , виділивши їй житлову кімнату 2(3) загальною площею 9,8 кв.м., а відповідачу житлову кімнату 3(4) загальною площею10,4 кв.м., залишивши в загальному користуванні кімнату 1 (2) площею 20.9 кв.м., кухню площею 8,5кв.м., вбиральню 0,8 кв.м. Встановити поділ особових рахунків, зобов`язавши ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго", ПАТ "Полтаваобленерго", ПАТ "Полтавагаз", КП "Полтававодоканал", КП "ЖЕО №2 розподілити особові рахунки на оплату житлово-комунальних послуг, що надаються у спірній квартирі у відповідності з вказаним порядком користування житловими кімнатами.

Вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з січня 2006 року є єдиними співвласниками спірної квартири в розмірі по 1/2 частині кожний, проте не можуть встановити порядок користування майном та сплати за комунальні послуги. Позивач є пенсіонером та інвалідом, не має фінансової можливості оплачувати комунальні послуги за всю квартиру, а наявність боргів впливає на її право отримати державну житлову субсидію.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 24 травня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», АТ «Полтаваобленерго», АТ «ОГС «Полтавагаз», КП «Полтававодоканал», КП «ЖЕО №2» про встановлення порядку користування квартирою та поділ особових рахунків відмовлено.

Рішення суду вмотивовано недоведеністю позовних вимог з огляду на відсутність спору щодо користування квартирою. Одночасно, суд роз`яснив позивачу його право на звернення до суду з позовом про відшкодування витрат на утримання спільного майна в зв`язку з несплатою відповідачем ОСОБА_2 як власником Ѕ частини квартири коштів за житлово-комунальні послуги.

В апеляційній скарзі представника позивача ОСОБА_1 - адвокат Сегет Р.Я., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

У відзивах на апеляційну скаргу відповідачі АТ «Полтавагаз» та АТ «Полтаваобленерго» просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення, як постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, без змін.

Вказують, що розподіл рахунків можливий лише за наявності виділення часток спільної часткової власності в натурі, із забезпеченням частки кожного із співвласників як побутових користувачів окремим вузлом обліку природного газу чи електроенергії відповідно, що дасть правову можливість укласти відповідний договір на постачання природного газу та електроенергії з кожним з таких співвласників.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Згідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 14.01.2004 року, виданого Головним управлінням з питань житлово-комунального обслуговування населення, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , з урахуванням прийняття спадщини після ОСОБА_3 у вигляді по 1/6 частині квартири, належить по 1/2 частині квартири АДРЕСА_1 .

Вказана квартира як об`єкт спільної часткової власності згідно технічного паспорту складається із 3 кімнат, житловою площею 41.1. кв.м., а саме: 1 - 20.9 кв.м., 2 - 9.8 кв.м., 3- 10.4 кв.м.; кухні площею 8.5 кв.м., вбиральні 0.8 кв.м., загальною площею 50.4 кв.м.

В зв`язку з неможливістю встановити порядок користування спільним майном, позивач просили суд встановити порядок користування квартирою з огляду на усталений протягом тривалого часу порядок користування кімнатами, виділивши їй меншу кімнату та залишивши в користуванні брата більшу кімнату, а також розподілити між ними особові рахунки по оплаті житлово-комунальних послуг .

Відмовляючи в задоволенні позову суд дійшов висновку, що оскільки кімнати в квартирі не відповідають ідеальним часткам сторін, встановити порядок користування квартирою як просить позивач є неможливим. Також суд зазначив, що позивачем фактично залишилось недоведеним факт існування спору між співвласниками саме з приводу порядку користування квартирою як спільною частковою власністю.

Крім того, суд першої інстанції визнав безпідставними вимоги позивача, пред`явленні до суб`єктів господарювання, які надають житлово-комунальні послуги та зазначив, що вимоги про покладення на останніх обов`язку розподілити особові рахунки не ґрунтуються на законі.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції .

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Частиною 3 статті 358 ЦК України встановлено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частки спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Судом першої інстанції встановлено і не заперечується сторонами, що останні проживають в окремих ізольованих кімнатах: позивач ОСОБА_1 в кімнаті 2(3) площею 9,8 кв.м., а відповідач ОСОБА_2 в кімнаті 3(4) площею 10, 4 кв.м., маючи в загальному користуванні кімнату 1(2) площею 20,9 кв.м. та інші нежитлові приміщення.

При цьому доказів, які-б свідчили про перешкоджання відповідачем ОСОБА_2 користуватись позивачу ОСОБА_1 квартирою як об`єктом їх спільної часткової власності матеріали справи не містять.

З огляду на те, що кімнати, якими користуються сторони, не відповідають ідеальним часткам, не виділені в натурі із збереженням частки кожного із співвласників, що фактично унеможливлює розподіл особових рахунків та забезпечення кожної окремої частки окремим приладом обліку постачання газу, електроенергії та т.і., суд першої інстанції не вбачив правових підстав для задоволення позову в цій частині.

Такі вимоги позивача є необґрунтованими, оскільки суперечать положенням Закону України «Про ринок природного газу», Кодексу газорозподільчих систем, та не ґрунтуються на п. 21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Одночасно, діючим законодавством обов`язок по оплаті комунальних платежів, покладений на кожного з співвласників, відповідно до частки співвласника у квартирі. У разі ухилення співвласника від виконання своїх зобов`язань по оплаті за комунальні послуги, інші співвласники, які оплачують ці послуги, мають право на стягнення коштів, сплачених ними з співвласника, який таку оплату не проводить. У разі відмови співвласника у добровільному порядку сплатити кошти співвласнику чи співвласникам, особа має право за захистом своїх інтересів звернутись до суду з відповідним позовом .

Тому, позивач ОСОБА_1 не позбавлена можливості звернутися в суд з відповідними позовними вимогами до відповідача про стягнення коштів, які нею сплачуються за утримання квартири, в тому числі і за надані комунальні послуги, які мають сплачуватись відповідачем ОСОБА_2 , як іншим співвласником, виходячи з принципу «власність зобов`язує».

Таким чином, суд першої інстанції вірно акцентував увагу позивача на можливості звернутись до суду за захистом своїх прав у спосіб пред`явлення позову про відшкодування витрат по утриманню квартири та сплаті комунальних послуг, зважаючи на несплату іншим співвласником своєї частки.

Вірно встановивши обставини по справі та визначившись з характером спірних правовідносин, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність достатніх правових підстав для задоволення позову.

Апеляційна скарга вищевказані висновки суду першої інстанції не спростовує.

До апеляційної скарги не надані нові докази, які б доводили обставини, викладені позивачем в своїй позовній заяві, зокрема факт здійснення відповідачем ОСОБА_2 перешкод в користуванні позивачем квартирою як їхньою спільною частковою власністю, що є необхідною умовою для задоволення вимоги про встановлення порядку користування квартирою.

Крім того, апелянтом не спростовано заперечення відповідачів АТ «Полтавагаз», АТ «Полтаваобленерго» щодо правової неможливості здійснити розподіл особових рахунків на сплату комунальних платежів з огляду на чинне законодавство в сфері надання житлово-комунальних послуг.

В такому випадку, поставлене питання про укладання окремих договорів з кожним з користувачів на постачання природного газу, електроенергії, холодної та гарячої води, що можливе лише за умови виділення часток спільної часткової власності в натурі із збереженням частки кожного із співвласників та забезпечення його окремим приладом обліку, буде суперечити чинному законодавству.

Одночасно, відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів зауважує, що у зв`язку з тим, що кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому, то розділення особового рахунку можливе лише за умови виділення часток у натурі, що відповідно слугуватиме правовою підставою для можливості укласти договори на постачання та надання тих чи інших комунальних послуг.

За вказаних обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення, яке ухвалене з дотримання норм матеріального та процесуального права.

Окрім цього, судова колегія в порядку розподілу судових витрат, вважає за необхідне стягнути з апелянта ОСОБА_1 судовий збір, який не був нею сплачений при подачі апеляційної скарги згідно до ухвали Полтавського апеляційного суду про відстрочення сплати судового збору до перегляду судом апеляційної інстанції рішення місцевого суду.

Пунктом 1.6. ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» закріплено, що за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду судовий збір сплачується в розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

З огляду на необхідність сплати 1409,60 грн. при подачі позовної заяви за заявлені 2 вимоги немайнового характеру, за подачу апеляційної скарги з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1409,60 грн. *150%= 2114,40 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 382, 383, 384 ЦПК України колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Сегета Романа Ярославовича залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 24 травня 2019 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за подачу апеляційної скарги в сумі 2114,40 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 31 липня 2019 року.

Судді: Обідіна О.І. Бутенко С.Б. Кузнєцова О.Ю.