Баранівський районний суд Житомирської області
Справа № 273/1750/19
Провадження № 2/273/574/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Новицького Є. А. секретаря судових засідань Макарчук І.В., розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Баранівка справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи батьком дитини та стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2019 року до Баранівського районного суду звернулася ОСОБА_1 (надалі також позивач) з позовом до ОСОБА_3 (далі також відповідач) про визнання особи батьком дитини та стягнення аліментів.

Позов обґрунтовувався тим, що позивач та відповідач проживали однією сім`єю. Коли позивач завагітніла, відбулося весілля 15.07.2012. Як виявилося згодом вінчання цього дня, виявилося інсценізацією.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач народила доньку, однак відповідач категорично відмовився давати дитині своє прізвище. З огляду на викладене батько дитини в актовому записі про народження зазначений зі слів матері відповідно до ст.. 135 СК України.

Позивач зазначає, що відповідач визнає своє батьківство неофіційно, без оформлення будь-яких документів для підтвердження вказаного факту, матеріально дитину не забезпечує.

З огляду на викладене, позивач вирішила звернутися до суду із вказаним позовом.

Позивач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомляла.

Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про визнання позову.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, дослідивши письмові матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_2 . (а.с. 9).

Згідно вказаного свідоцтва батьком дитини записано ОСОБА_4 за правилами ст. 135 СК України (а.с. 9, 10).

Позивач зазначає, що батьком дитини являється саме ОСОБА_3 , який проти того, що позивач записувала дитину на його прізвище.

Крім того, позивач зазначає, що вона з відповідачем тривалий час проживала із відповідачем у інсценованому шлюбі, що підтверджує фотознімками та показами свідка (а.с. 11-13).

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою ВР №789-ХІІ від 27.02.1991року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Отже, виходячи з характеру спірних правовідносин, суд визначає норми матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню.

Відповідно до ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду.

Відповідно ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Відповідно до пункту 9 вище вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК), згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

При цьому, суд бере до уваги приписи ст. 7 Конвенції «Про права дитини» згідно якої дитина, наскільки це можливо повинна знати своїх батьків. Згідно постанови пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.

Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним , установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

Крім того, пункту 9 вище зазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України Постанови Пленум Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» 15.05.2006 N 3, передбачено, що резолютивна частина рішення суду повинна містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

На підставі вище вказаного, враховуючи думку відповідача, який визнав заявлений позов, суд вважає, що вимога ОСОБА_1 про визнання особи батьком дитини є обгрунтованою та токою, що підлягає задоволенню.

Кірм того, за змістом статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України).

Вказана норма вказує на те, що право вибору щодо стягнення аліментів у частці від заробітку чи в твердій грошовій сумі належить тому з ким проживає дитина.

Згідно довідки про склад сім`ї від 26.06.2019 №653 ОСОБА_2 проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 (а.с. 14).

Згідно ч. 1ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Суд враховує той факт, що відповідач перебуває у працездатному віці, а отже, може і зобов`язаний надавати дитині матеріальну допомогу. Крім того, не надав суду жодних доказів про наявність на його утриманні інших осіб, або про його незадовільний стан здоров`я.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, згідно якої держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Відповідач являється батьком дитини, а отже, відповідає за її належний рівень життя.

Відповідно до ст.180, ч.3 ст.181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до положень Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

З урахуванням фактичних обставин справи та вимог чинного законодавства щодо обов`язку обох батьків брати участь в утриманні своїх дітей до їх повноліття, якому кореспондує право дитини на належний рівень життя, достатній для її соціального розвитку, суд дійшов висновку, що вимога про стягнення аліментів на утримання дитини підлягає задоволенню.

Також, керуючись ч. 6 ст. 141 ЦПК України, зважаючи на те, що позивач звільнено від сплати судового збору, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі по 768.40 грн. за кожною заявленою та задоволеною позовною вимогою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4,7,8,10,11,12,13,83,247,258,259,263,265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р I Ш И В :

Позов ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи батьком дитини та стягнення аліментів - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (актовий запис про народження№2 від 08.01.2013 року складений виконавчим комітетом Рогачівської сільської ради Баранівського району Житомирської оболасті).

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер платника податків: НОМЕР_1 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімума для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду 11.09.2019 р., до повноліття доньки - ОСОБА_2 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь держави судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 536 (однієї тисячі п`ятсот тридцяти шести) грн.80 коп. (Реквізити для сплати судового збору: Отримувач: УК у Баранівському районі/Баранівський район 22030101/22030101,Код отримувача:37573026,Рахунок: UA6006037, Код класифікації доходів бюджету: 22030101, Банк отримувач: Казначейство України (ЕАП), Назва рахунку: Судовий збір (ДСА України, 050).

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду через Баранівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Є.А. Новицький