Справа № 638/243/19 Провадження № 2-о/638/57/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2019 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

Головуючого судді Шишкіна О.В.,

за участю секретаря Котяш Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Харківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції, ОСОБА_2 про встановлення факту реєстрації шлюбу

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулась до суду із названою заявою, якою просила суд встановити факт реєстрації шлюбу, укладеного 25 липня 2014 року між громадянкою України, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та громадянином України, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , який був зареєстрований 25 липня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Судацького міського управління юстиції в Автономній республіці Крим шлюбі, актовий запис про шлюб № 122 з метою подальшої реєстрації в органі державної реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного свідоцтва про реєстрацію шлюбу та зобов`язати Заінтересовану особу внести відповідні відомості про шлюб до актового запису Заявника.

В обґрунтування заяви вказано про те, що ОСОБА_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 уклали шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Судацького міського управління юстиції в Автономній республіці Крим, актовий запис про шлюб № 122, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб.

Після реєстрації шлюбу Заявник звернулася до Дзержинського РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області для оформлення нового паспорту громадянина України у зв`язку зі вступом у шлюб та зміною прізвища.

05 серпня 2014 року Заявник отримала в Дзержинському РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області паспорт громадянина України із зазначенням нового прізвища « ОСОБА_1 », що було визначено в свідоцтві про шлюб.

Таким чином, протягом тривалого часу (більше чотирьох років) Заявник та її чоловік були впевнені, що їх шлюб, зареєстрований 25 липня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Судацького міського управління юстиції в Автономній республіці Крим, актовий запис про шлюб № 122 є офіційним та законним.

30 грудня 2015 року Заявник зверталася до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції з метою отримання витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження дитини і отримала письмову відмову у зв`язку з тим, що Заявник не було підтверджено родинних зв`язків її чоловіком.

Тоді Заявник та її чоловік отримали офіційну відповідь (копія додасться), в якій зазначається, що надане заявником свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 , актовий запис № 122 від 25.06.2014 року є недійсним і не створює правових наслідків.

Також, 03 січня 2019 року Заявник звернулася до Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області з метою отримання письмової відповіді щодо підтвердження реєстрації шлюбу з чоловіком відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , актовий запис № 122 від 25.06.2014 року, однак, в усній Формі було повідомлено про відсутність актового запису про шлюб між громадянкою України, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та громадянином України, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 та неможливістю внесення відповідного рішення. Отже, у внесені даних про шлюб Заявнику відмовлено та повідомлено, що необхідно звернутися з офіційним запитом для отримання роз`яснень з цього приводу та дане питання вирішується у судовому порядку.

03 січня 2019 року Заявник уклала угоду з адвокатом та видала нотаріально-посвідчену довіреність на свою матір та ОСОБА_5 для отримання офіційних роз`яснень органу РАД та вирішення цього питання через суд.

На запит представника позивача Харківським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області повідомлено про відсутність актового запису про шлюб на ОСОБА_6 . Крім того, повідомлено про те, що свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 від 25.07.2014 року є недійсним, а актовий запис про шлюб № 122 від 25.07.2014 року складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Судацького міського управління юстиції в Автономній Республіці Крим не може бути внесений та поновлений.

У судове засідання сторони не з`явились, заявником подано заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності її представника.

Інші учасники справи, попри їх належне повідомлення про дату, час та місце судового засідання, у судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомлено, пояснення по суті заяви. За таких обставин, суд розглядає справу на підставі наявних доказів та без фіксації судового процесу технічними засобами.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 25 липня 2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 укладено шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Судацького міського управління юстиції у Автономній республіці Крим.

Відповідно до ч. 3 статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» №2398-VІ від 01.07.2010 року актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану.

Згідно з положеннями пункту 6 розділу І Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5, (зі змінами і доповненнями) про факт державної реєстрації акту цивільного стану органами державної реєстрації актів цивільного стану видаються відповідні свідоцтва про народження, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть на бланках, виготовлених за зразками та їх описами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2010 № 1025 ''Про затвердження зразків актових записів цивільного стану, описів та зразків бланків свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану.

Згідно ч.2 ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року.

Пунктом 1 ч.1 ст.3 названого Закону, тимчасово окупованою територією визнано сухопутну територію Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій.

Згідно ст. 9 Закону державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Згідно ч.ч.1-2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч.ч.1-2 Розділу 2 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні затверджені Наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 N52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 24.12.2010 N 3307/5) зареєстровані в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 р. за N719/4940 - для державної реєстрації шлюбу жінкою та чоловіком особисто подається заява про державну реєстрацію шлюбу до органу державної реєстрації актів цивільного стану за їх вибором.

Отже, надане заявником свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 від 25.07.2014 року є недійсним, а актовий запис про шлюб № 122 від 25.07.2014 року складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Судацького міського управління юстиції в Автономній Республіці Крим не є дійсним на території України та не створює правових наслідків на території України.

Разом із тим, заявник та заінтересована особа ОСОБА_2 протягом тривалого часу були впевнені, що їх шлюб, зареєстрований 25 липня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Судацького міського управління юстиції в Автономній республіці Крим, актовий запис про шлюб № 122 є офіційним та законним.

Пунктом 10 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, з подальшими змінами, визначено, що суди можуть встановлювати факти реєстрації усиновлення (удочеріння), шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах реєстрації актів громадянського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадянського стану.

Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Європейським судом при ухваленні відповідних рішень Намібійські винятки визнано доцільними до врахування.

При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96).

При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142).

Порядок приведення таких юридичних фактів у національне правове поле чинним законодавством визначено у п.4 ч.1 ст.315 ЦПК України - в судовому порядку, шляхом встановлення факту, що має юридичне значення.

Частиною 2 ст.315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Таким чином, зважаючи на загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, важливість встановлення факту реєстрації шлюбу для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо, підлягає встановленню факт того, що Заявник та її чоловік перебувають у зареєстрованому 25 липня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Судацького міського управління юстиції в Автономній республіці Крим шлюбі, актовий запис про шлюб № 122.

Разом із тим, заявник, в особі представника адвоката Ящук Н.А., просить суд зобов`язати Заінтересовану особу внести відповідні відомості про шлюб до актового запису Заявника.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

В абзаці другому першої частини статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Зважаючи на викладене, суд вважає заяву ОСОБА_1 такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись стст. 2-5, 13, 19, 76-81, 263-265, 315, 319 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Встановити факт реєстрації шлюбу, укладеного 25 липня 2014 року між громадянкою України, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та громадянином України, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , який був зареєстрований 25 липня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Судацького міського управління юстиції в Автономній республіці Крим шлюбі, актовий запис про шлюб № 122 з метою подальшої реєстрації в органі державної реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного свідоцтва про реєстрацію шлюбу.

Зобов`язати Харківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції внести відповідні відомості про шлюб до актового запису ОСОБА_1 та провести інші необхідні дії з приводу реєстрації шлюбних відносин ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд міста Харкова протягом тридцяти днів з дня його ухвалення. Учасники, які не отримали копію рішення у день його ухвалення, мають право на поновлення строку на апеляційне оскарження у разі подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий суддя О.В. Шишкін