Номер провадження 2/243/2447/2019
Номер справи 243/7703/19
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«26» липня 2019 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого - судді Хаустової Т.А.,

з участю секретаря судового засідання - Кобець О.М.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду №19 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Черкаської об`єднаної територіальної громади Слов`янського району Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до Черкаської об`єднаної територіальної громади Слов`янського району Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати- ОСОБА_3 .

Після її смерті залишилася спадщина, до складу якої входить: житловий будинок з господарчими та побутовими будовами та спорудами, а також земельна ділянка, площею 0,1500 га, призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарчих будівель і споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Після смерті матері - ОСОБА_3 спадкоємцями першої черги був він та його брат ОСОБА_4 , однак спадщину фактично прийняв тільки ОСОБА_4 , оскільки був зареєстрований та проживав разом з матір`ю на день її смерті, однак не оформив спадщину у встановленому законом порядку. Інші спадкоємці не приймали спадщину.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його брат - ОСОБА_4 .

Після його смерті залишилася спадщина у складі житлового будинку з господарчими та побутовими будовами та спорудами, а також земельної ділянки, площею 0,1500 га, призначеної для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарчих будівель і споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначає, що він, ОСОБА_1 , прийняв спадщину після смерті брата, звернувшись до нотаріуса з Заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус відмовила йому у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок та земельну ділянку на ім`я спадкодавця.

Просить суд визнати за ним, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , на житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з: житлового будинку А-1, житловою площею 21,4 кв.м; льоху - Г; бані -Е, паркану, колодязю, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та на земельну ділянку , площею 0,15000га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарчих та побутових будівель і споруд .

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомленим про дату, час та місце проведення судового засідання. Разом з позовною заявою до суду надав Заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити (а.с.3).

Відповідач - Черкаська селищна рада Слов`янського району Донецької області явку свого представника у судове засідання не забезпечила. 25 липня 2019 року в.о. Голови Черкаської селищної ради Слов`янського району Донецької області Кривоконь О.С. до суду надав Заяву про розгляд справи у відсутності представника відповідача, в якій також зазначено, що Черкаська селищна рада проти позовних вимог не заперечує (а.с. 45).

Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Черкаської об`єднаної територіальної громади Слов`янського району Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, підлягають задоволенню в повному обсязі з огляду на їх законність та обґрунтованість.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994, заява № 18390/91 вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Згідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у різі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав є визнання права.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 , на праві власності належав житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з: житлового будинку А-1, житловою площею 21,4 кв.м; льоху - Г; бані -Е, паркану, колодязю, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 13, 14),

Також ОСОБА_3 , на праві власності належить земельна ділянка, площею 0,15000 га, призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруд, про що свідчить Державний акт на право власності на земельну ділянку, серія НОМЕР_1 , кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2 (а.с. 19).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла у с. Черкаське Слов`янського району Донецької області, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_3 , виданим 13 червня 2008 року, виконкомом Черкаської селищної ради Слов`янського району Донецької області (а.с.18).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме: житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з: житлового будинку А-1, житловою площею 21,4 кв.м; льоху - Г; бані -Е, паркану, колодязю, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 0,15000 га, призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруд.

Спадщина вважається належною спадкоємцю з часу її прийняття.

Після смерті ОСОБА_3 її син, ОСОБА_4 , прийняв спадщину, оскільки був зареєстрований та проживав разом з матір`ю ОСОБА_3 на день її смерті за адресою: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер у смт. Черкаське Слов`янського району Донецької області, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_4 , виданим 31 січня 2011 року, виконкомом Черкаської селищної ради Слов`янського району Донецької області, Актовий запис № 12 (а.с.17).

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

Згідно до п.3.1 Постанови Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» «Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Без звернення спадкоємців до нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину збільшується ймовірність порушення прав інших осіб, спадкоємців за заповітом, спадкоємців, які прийняли спадщину.

Відповідно до ч.1 ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку.

Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця».

Спадкова справа після смерті ОСОБА_4 заведена Другою слов`янською державною нотаріальною конторою 16 червня 2011 року за заявою ОСОБА_1 (а.с.27).

Проте, у встановленому нотаріальному порядку позивач не може оформити право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з: житлового будинку А-1, житловою площею 21,4 кв.м; льоху - Г; бані -Е, паркану, колодязю, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 0,15000 га, призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруд, оскільки відсутній документ, який посвідчує право власності на ім`я спадкодавця ОСОБА_4 на вказаний житловий будинок та земельну ділянку.

У зв`язку з цим, 09 липня 2019 року державним нотаріусом Другої слов`янської державної нотаріальної контори Донецької області Грецькою Т.П. було відмовлено ОСОБА_1 у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на житловий будинок та земельну ділянку під АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю документа, що підтверджує права власності на вищезазначений житловий будинок та земельну ділянку на ім`я спадкодавця (а.с.12).

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України та п. 3.14 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 із наступними змінами та доповненнями незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, прийняття і відмова від прийняття спадщини може мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину.

Вказане також підтверджене і роз`ясненнями, наданими у п. 1 Узагальненої судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, зі змісту якого вбачається, що відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язки спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та/або не здійснив його державної реєстрації (а.с.1299 ЦК України).

Захист прав громадян та юридичних осіб на нерухоме майно, здійснюється відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, шляхом визнання прав.

Відповідно до 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 37 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Відповідно до п. 3 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 оскільки спір про визнання права власності на нерухоме майно - є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності відповідна територіальна громада.

Умови для отримання Свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі в позивача немає, тому, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» його вимога про визнання права на спадщину підлягає судовому розгляду.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 1297 ЦК встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та/або не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).

Відповідно до п. 3.3 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

ОСОБА_4 фактично прийняв спадщину після смерті матері - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки на час смерті був зареєстрований та проживав з нею за однією адресою, та не відмовився від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , у передбачений законом спосіб.

ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті брата - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки звернувся з заявою до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 у передбачений законом шестимісячний строк, однак його право не визнається, що є, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», правовою підставою звернення до суду, відповідно до вимог ст. 392 ЦК України.

Умов для отримання Свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі у позивача немає, тому, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» його вимога про визнання права на спадщину підлягає судовому розгляду та підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 37 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76, 78, 81, 89, 128, 141, 229, 235, 259, 263, 264, 265, 268, 353, 355, 356 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 25, 328, 1216, 1222, 1225, 1268, 1296, 1297 Цивільного Кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 „ Про судову практику у справах про спадкування", Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» № 24-150/0/4-13 від 28 січня 2013 року «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав», ч. 4 ст. 3, ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 3.14 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 із наступними змінами та доповненнями суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Черкаської об`єднаної територіальної громади Слов`янського району Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами під АДРЕСА_1 , що складається з: житлового будинку А-1, житловою площею 21,4 кв.м; льоху - Г; бані -Е, паркану, колодязю, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , право власності на земельну ділянку з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруд, загальною площею 0,1500 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер НОМЕР_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Повне судове рішення складено 26 липня 2019 року.

Головуючий:

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду Т.А. Хаустова