КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

м. Київ Справа № 756/195/19

05 серпня 2019 року Київський апеляційний суд у складі судді Судової палати з розгляду цивільних справ Ратнікової В.М., вивчивши апеляційну представника Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області Шеремети Валентини Олександрівни на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 28 січня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Яценко Н.О., у цивільній справі за заявою Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області, заінтересовані особи: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Глобус», про розкриття інформації, що містить банківську таємницю, -

в с т а н о в и в:

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 28 січня 2019 року відмовлено у задоволенні заяви Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області, заінтересовані особи: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Глобус», про розкриття інформації, що містить банківську таємницю.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 25 червня 2019 року Головне управління Державної фіскальної служби у Рівненській області направило апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення Оболонського районного суду м. Києва від 28 січня 2019 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву в повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 липня 2019 року апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області залишено без руху для подання на адресу Київського апеляційного суду обґрунтованої заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Оболонського районного суду м. Києва від 28 січня 2019 року із зазначенням інших поважних підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

30 липня 2019 року на адресу Київського апеляційного суду на виконання вимог ухвали від 10 липня 2019 року від представника Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області Шеремети Валентини Олександрівни надійшла заява про поновлення строку на апеляційне оскарження, якій просила врахувати, що апелянт був позбавлений можливості оскаржити ухвалу Київського апеляційного суду від 06 червня 2019 року про повернення апеляційної скарги від 20 березня 2019 року в касаційному порядку, в зв`язку з проведенням безспірного списання у Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області систематично, не могло забезпечити отримання доказу сплати судового збору за подання касаційної скарги у справі № 756/195/19, оскільки Головне управління Державної казначейської служби у Рівненській області не проводило платежі за платіжними дорученнями апелянта.

Враховуючи вищезазначене, просила поновити строк на апеляційне оскарження рішення Оболонського районного суду м. Києва від 28 січня 2019 року.

Дослідивши матеріали справи та вивчивши подану апеляційну скаргу та заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, вважаю, що у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області Шеремети Валентини Олександрівни на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 28 січня 2019 року, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що рішення Оболонського районного суду м. Києва від 28 січня 2019 року було ухвалено за відсутності сторін.

Копію судового рішення апелянт отримав 04 березня 2019 року.

13 березня 2019 року Головне управління Державної фіскальної служби у Рівненській області подало апеляційну скаргу безпосередньо до Київського апеляційного суду, яку ухвалою Київського апеляційного суду від 14 березня 2019 року повернуто без розгляду.

20 березня 2019 року, через суд першої інстанції, апелянтом знову було подано апеляційну скаргу на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 28 січня 2019 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 29 березня 2019 року було задоволено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та залишено апеляційну скаргу без руху з підстав не надання копій доданих письмових матеріалів до апеляційної скарги у відповідності до кількості учасників, а саме копії довіреності, копії заяв та копії супровідного листа з конвертом.

Копію ухвали від 29 березня 2019 року апелянтом отримано 12.04.2019 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 06 червня 2019 року апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області визнано неподаною та повернено скаржнику, у зв`язку з не виконанням вимог ухвали від 29 березня 2019 року у встановлені судом строки.

Не погодившись з вказаною ухвалою про повернення апеляційної скарги від 20 березня 2019 року, апелянт мав право оскаржити її в касаційному порядку. Проте таким правом не скористався, і 25 червня 2019 року подав нову апеляційну скаргу на рішення суду.

Обґрунтовуючи причини пропуску строку на оскарження рішення Оболонського районного суду м. Києва від 28 січня 2019 року посилалась на те, що ухвалою Київського апеляційного суду від 29 травня 2019 року було поновлено строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції. Вказані причини, не можуть вважатися поважними для поновлення строку на подання апеляційної скарги від 25.06.2019 року, оскільки вказана апеляційна скарга, подана 25 червня 2019 року є новою.

Дану апеляційну скаргу на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 28 січня 2019 року подано представником Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області 25 червня 2019 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Главою 12 ЦПК України встановлено порядок розгляду судом справ про розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб, в якому теж роз`яснено порядок оскарження рішень, ухвалених за результатами розгляду справ даної категорії.

Частиною 3 ст. 350ЦПК України передбачено, що особа, щодо якої банк розкриває банківську таємницю, або заявник мають право у п`ятиденний строк оскаржити ухвалене судом рішення до апеляційного суду у встановленому порядку.

За правилом п.1 ч.2 ст. 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду з моменту його вручення.

При цьому, суд звертає увагу на те, що норма ч. 3 ст. 350 ЦПК України є спеціальною по відношенню до положень ст. 354 ЦПК України щодо строків оскарження рішення про розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю, відтак, п`ятиденний строк для оскарження рішення підлягає поновленню з моменту вручення копії рішення.

Згідно супровідного листа Оболонським районним судом міста Києва заявнику було направлено копію рішення суду від 28 січня 2019 року (а.с.53), яке було отримано останнім 04 березня 2019 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції.

Отже, строк на апеляційне оскарження рішення Оболонського районного суду міста Києва від 28 січня 2019 року заявнику підлягає поновленню з 04 березня 2019 року. Оскільки останнім днем для подання апеляційної скарги відповідно до ч.3 ст.350 ЦПК України 09 березня 2019 року був вихідний день, тому апелянт повинен був подати апеляційну скаргу у перший робочий день - 11 березня 2019 року.

Однак, як вбачається з матеріалів справи апеляційну скаргу подано заявником до суду першої інстанції 25 червня 2019 року (а.с.74).

Про наявність поважних причин пропуску строку на оскарження рішення суду заявником в заяві від 25 червня2019 року, зазначено не було.

В заяві від 30 липня 2019 року, яка була подана на виконання вимог ухвал Київського апеляційного суду від 10 липня 2019 року, вказані причини, що апелянт був позбавлений можливості оскаржити ухвалу Київського апеляційного суду від 06 червня 2019 року про повернення апеляційної скарги від 20 березня 2019 року в касаційному порядку, в зв`язку з проведенням безспірного списання у Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області систематично, не могло забезпечити отримання доказу сплати судового збору за подання касаційної скарги у справі № 756/195/19, оскільки Головне управління Державної казначейської служби у Рівненській області не проводило платежі за платіжними дорученнями апелянта, не є поважними для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Оболонського районного суду міста Києва від 28 січня 2019 року.

Враховуючи наведене, вважаю, що апеляційна скарга заявника Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 28 січня 2019 року подана з пропуском встановленого законом строку без поважних причин.

Стаття 55 Конституції України гарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або оспорюються, створено перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Проте, право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Голдер проти Великої Британії» від 21 лютого 1975 року.

Частиною 1 ст.44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного терміну. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначено, що право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції, має розумітися у світлі Преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна із сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Можливість продовження строків передбачена, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Поновлення строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, може порушити принцип юридичної визначеності.

У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata. При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

Згідно з ч.4 ст.357 ЦПК України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Пунктом 4 ч.1 ст.358 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

На підставі вищевикладеного апеляційна скарга заявника Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 28 січня 2019 року подана з пропуском встановленого законом строку та наведені апелянтом підстави для поновлення пропущеного строку не є поважними, а тому пропущений строк не підлягає поновленню.

За таких обставин у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись ст. 358 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області Шеремети Валентини Олександрівни на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 28 січня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Яценко Н.О., у цивільній справі за заявою Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області, заінтересовані особи: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Глобус», про розкриття інформації, що містить банківську таємницю - відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції як така, що постановлена поза межами судового засідання, набирає законної сили з моменту її підписання суддею, але може бути оскарженау касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя: