Справа №409/2519/18
Пров.№2/409/247/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 червня 2019 року смт.Білокуракине
Білокуракинський районний суд Луганської області в складі:
головуючого судді: О.Ю.Максименко
за участю секретаря судових засідань: А.М.Малик
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Білокуракине цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит № 4253 від 01.06.2011 року, -
Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" звернувся до Білокуракинського районного суду Луганської області з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит № 4253 від 01.06.2011 року.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, попередньо надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, підтримав вимоги свого позову, та просив їх задовольнити.
Відповідачі в судове засідання 07.05.2019р. та 04.06.2019 року не з`явилися, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином на підставі п.19 Перехідних Положень ЦПК України та ЗаконівУкраїни "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" та "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції" через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Причин неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи без їх участі до суду не надходило.
04.06.2019 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази кожен окремо та в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Судом встановлено, що 01.06.2011 року між Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №4253, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 112000 грн. зі сплатою 19,5% річних, на умовах та в строки, визначені договором. Кредит надавався строком на 120 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 01.06.2021 року для придбання об`єкта нерухомості. Відповідно до п.п. 1.05,1.6.1.1, 1.6.1.2 Кредитного договору позичальник зобов`язався щомісяця, не пізніше останнього робочого дня місяця, проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 933,33 грн., сплачувати нараховані банком проценти на залишок заборгованості за кредитом, шляхом внесення власних готівки до каси банку або шляхом безготівкового перерахування з рахунків відкритих в банку починаючи з 2011р. на відповідні рахунки позичальника, починаючі з дати видачі кредиту до моменту закінчення терміну, на який видано кредит. При розрахунку процентів за користування кредитом враховується перший і не враховується останній день користування кредитом (а.с. 9-10).
Згідно меморіального ордеру №254797_1 від 24.09.2011 року ОСОБА_1 отримав кредитні кошти в сумі 109168,28 грн. (а.с.12).
З метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за договором №4253 від 01.06.2011 року між ОСОБА_1 , Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" та ОСОБА_2 був укладений договір поруки №3878 від 01.06.2011 року, згідно умов якого поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов`язання за кредитним договором №4253 від 01.06.2011 року, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому (а.с.16-21).
Згідно ст. 1054 ЦК України „за кредитним договором банк ... зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти".
Відповідно до ст. 629 ЦК України Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно ч.1 ст. 526 ЦК України Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 ст. 527 ЦК України Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 ЦК України Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
На підставі ч.2 ст. 625 ЦК України Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У відповідності до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 28.03.2018 року № 14-10цс/18 Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З огляду на вказане Велика Палата Верховного Суду відхиляє аргументи позивача про те, що на підставі статті 599 та частини четвертої статті 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом. Зазначений правовий висновок зроблено Верховним Судом в постанові від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12).
Згідно ч.6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Як встановлено в судовому засіданні, 04.01.2018 року позивачем було прийняте рішення та направлено відповідачу ОСОБА_1 вимоги про дострокове повернення кредиту (а.с.40-43).
Таким чином, позивач не мав права нараховувати відповідачеві відсотки за кредитом за договором №4253 після 04 січня 2018 року.
З огляду на викладене, заборгованість за кредитом та відсотками не має бути більшою, ніж у вимозі про дострокове повернення кредиту.
Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України "у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя".
Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.
За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.
Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора.
Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.
Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).
Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).
Із п.4.2 Договору поруки № 3878, укладеного 01.06.2011 року, вбачається, що порука припиняється, якщо кредитор протягом строків позовної давності, визначених у п.5.4 цього Договору не пред`явить вимоги до поручителя.
Пунктом 5.4 вказаного Договору поруки закріплено, що сторони домовились про збільшення строків позовної давності відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України до 3-х років для всіх грошових зобов`язань поручителя.
Таким чином, вказані умови договорів поруки свідчать про те, що строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України установлено саме цим договором.
Тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки.
Під виконанням сторонами зобов`язання слід розуміти здійснення ними дій з реалізації прав і обов`язків, що випливають із зобов`язання, передбаченого договором. Отже, «основне зобов`язання» - це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обов`язки сторін кредитного договору.
Судом встановлено, що боржник (а відтак і поручителі) узяв на себе зобов`язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 01.06.2021 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) у розмірі та строки, визначені у графіку платежів.
Отже, поряд з установленням строку дії кредитного договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору.
Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов`язання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.
Якщо умовами кредитного договору передбачено окремі самостійні зобов`язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов`язку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобов`язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.
Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 цього Кодексу) повинні застосовуватись і до поручителя.
Таким чином, можна зробити висновок, що в разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.
Згідно з умовами кредитного договору повернення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця рівними частинами у розмірі та строки, визначені договором.
Із системного аналізу умов договору поруки №3878 вбачається, що порукою забезпечуються вимоги кредитора щодо сплати боржником кожного і всіх його боргових зобов`язань за кредитним договором у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як установлено кредитним договором.
Отже, оскільки кредитним договором передбачено, що чергові платежі боржник повинен був здійснювати кожного місяця, а за договором поруки поручитель відповідає у такому ж розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як установлено кредитним договором, то з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника, та обчислення установленого договором поруки трирічного строку для пред`явлення вимог до поручителя.
Таким чином, якщо банк пред`явив вимоги до поручителя більше ніж через три роки після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання, то в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України та п.4.2 Договору поруки № 3878 порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.
Разом з тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов`язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу трирічного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов`язань.
При таких обставинах аналіз частини четвертої статті 559 ЦК України дає підстави для висновку про те, що застосоване в цій нормі поняття «строк чинності поруки» повинне розглядатися як строк, протягом якого кредитор може реалізувати свої права за порукою як видом забезпечення зобов`язання.
Відповідно, у цьому разі закінчення трирічного строку, установленого договором поруки, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не пред`явить вимоги до поручителя.
Звернувшись 10 листопада 2018 року із цим позовом (а.с.57), ПАТ «Державний ощадний банк України» пред`явив вимоги до поручителя частково поза межами трьох років за кожним місячним платежем, у зв`язку із чим за платежами, які необхідно було здійснити боржнику до 09 листопада 2015 року порука припинилась, і відповідні суми стягненню з поручителя не підлягають.
При цьому суд приймає до уваги відповідний правовий висновок, що міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року (справа № 408/8040/12, провадження № 14-145цс18).
При таких обставинах, на думку суду, підлягають задоволенню позовні вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України» до поручителя ОСОБА_2 (з урахуванням припинення поруки щодо платежів, які необхідно було здійснити боржнику до 09 листопада 2015 року) в частині стягнення з нього в солідарному порядку з ОСОБА_1 :
- інфляційні втрати за прострочення боргу за кредитом та процентами за період з грудня 2015 року по вересень 2018 р.- 5249,99грн.;
- інфляційні витрати за прострочення сплати відсотків за користування кредитом з грудня 2015 р. по вересень 2018 р. - 8569,80 грн.;
- три проценти річних за прострочення боргу за кредитом за період з 10.11.2015 року по 11.10.2018 року - 1413,19 грн.;
- три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом за період з 10.11.2015р. по 11.10.2018р.- 1950 грн.;
- пеня за прострочення сплати кредиту за період 03.02.2014 року по 13.04.2014 року - 57,95 грн.;
- пеня за прострочення сплати відсотків за користування кредитом з 01.04.2014 року по 13.04.2014 року - 2,45 грн.;
а всього - 115320,93 грн.
Відповідно, одноособово з боржника ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» підлягає стягненню:
- три проценти річних за прострочення боргу за кредитом за період з 02.07.2012 року по 09.11.2015 року - 1732,79 грн.,
- три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом за період з 03.03.2013р. по 09.11.2015р.-2259,20 грн.
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Таким чином, з кожного відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1434,20 грн. - понесені витрати на судовий збір, сплачені останнім при подачі позову до суду.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 254, 526, 527, 530, 536, 541, 554, 559, 610-612, 615, 629, 1054 ЦК України, ст.ст. 9, 10, 12, 13, 77-81, 89, 136, 141, 259, 263-265, 272-273, 280-289, 354, 355 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" задовольнити частково.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене позивачем до Луганського апеляційного суд через Білокуракинський районний суд Луганської області на підставі п.15.5 ч.1 Розділу XIII "Перехідні положення" ЦПК України шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач: Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк", , місцезнаходження за адресою: Луганська область м. Сєвєродонецьк вул. Енергетиків буд. 36.

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Лутугінським РВ УМВС України в Луганській області 12.09.2000 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_5 , виданий Лутугінським РВ УМВС в Луганській області 19.02.1997 року, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя Білокуракинського

районного суду Луганської області О.Ю. Максименко