ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 471/1013/16-ц
Провадження № 22-ц/4820/1854/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.

секретар судового засідання Садік Н.Д.

за участю: учасника справи та представників учасників справи

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 471/1013/16-ц за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 серпня 2019 року (суддя Чевилюк З.А.) у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» про стягнення грошових коштів.

Заслухавши доповідача, пояснення учасника справи та представників, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У жовтні 2016 року ТОВ «Вердикт Фінанс» звернулось до Братського районного суду Миколаївської області з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення за майно.

В обґрунтування позову товариство зазначало, що 15.11.2007 між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № НОМЕР_1 , відповідно до якого останній отримав кредит в сумі 212 000 грн. на строк до 14.11.2014 і сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 13 % річних. В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором позичальник передав в заставу автомобіль: легковий універсал; марка: MAZDA; модель: СХ-7; рік випуску: 2007; номер кузова: НОМЕР_2 ; номерний знак: НОМЕР_3 .

20.04.2012 між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» було укладено договір факторингу № 05/12, відповідно до якого ПАТ «УкрСиббанк» відступив на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» своє право вимоги за договором кредиту № від 15.11.2007.

Крім того, 20.04.2012 між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «Вердикт Фінанс» було укладено договір факторингу № 05/12-КВ, відповідно до якого ТОВ «Кредекс Фінанс» відступив на користь ТОВ «Вердикт Фінанс» своє право вимоги за договором кредиту № від 15.11.2007.

Таким чином, позивач вважає, що він, як новий кредитор, набув право грошової вимоги та право застави за вказаним вище кредитним договором.

Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконував в повному обсязі та своєчасно, в зв`язку із чим станом на 29.08.2016 заборгованість перед товариством становить 267 873,46 грн.

16.04.2015 ТОВ між «Вердикт Фінанс» та ОСОБА_2 в забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором було укладено договір поруки, згідно з яким останній як поручитель зобов`язався нести відповідальність перед кредитором у обсязі 2000 грн., у разі невиконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором.

Звертаючись до суду, товариство просило в рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 15 листопада 2007 року звернути стягнення на предмет застави автомобіль марки Mazda модель СХ-7, рік випуску 2007, номер кузова НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 , що належав ОСОБА_1 на праві власності, шляхом продажу ТОВ «Вердикт Фінанс» з укладенням від його імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, із зняттям з обліку в органах ДАІ та наданням всіх повноважень на продаж; та вилучити автомобіль у ОСОБА_1 ; стягнути з поручителя ОСОБА_2 на користь ТОВ «Вердикт Фінанс» 2000 грн. заборгованості за кредитним зобов`язанням.

В ході розгляду справи позивач подав заяву про зміну предмету позову та просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 57 873,46 грн. в рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 15 листопада 2007 року та стягнути з поручителя ОСОБА_2 2000 грн.

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічним позовом до ТОВ «Вердикт Фінанс» про стягнення грошових коштів. В обґрунтування зустрічного позову посилається на угоду про визначення розміру зобов`язання та порядок його виконання від 25 лютого 2014 року, за якою зафіксована заборгованість у розмірі 139 036,39 грн., з яких 88 000 грн. ним погашено. Вказує, що станом на 01.04.2016 заборгованість за кредитом становила 51 036,39 грн., заборгованість за основною сумою, відсотки за користування 2782,93 грн., пеня 7862,85 грн., 3 % річних від простроченої суми 642,60 грн., індекс інфляції 1837,42 грн., всього 64162,19 грн. А тому, враховуючи здійснену позивачем реалізацію його заставленого транспортного засобу за 210 000 грн., відповідно до ст. 25 Закону України «Про заставу», ТОВ «Вердикт Фінанс» має здійснити повернення залишку коштів у сумі 145 837 грн.

Ухвалою Братського районного суду Миколаївської області від 03.11.2017 зустрічний позов прийнято до провадження та об`єднано розгляд з основним позовом.

Ухвалою Братського районного суду Миколаївської області від 22.02.2018 справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» про стягнення грошових коштів передано за підсудністю до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 серпня 2019 року відмовлено в задоволенні позову ТОВ «Вердикт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 57 873,46 грн. в рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 15 листопада 2007 року. Відмовлено в задоволенні позовних вимог ТОВ «Вердикт Фінанс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в розмірі 2000 грн. Стягнуто з ТОВ «Вердикт Фінанс» на користь ОСОБА_1 суму 145 837,81 грн. Стягнуто з ТОВ «Вердикт Фінанс» на користь ОСОБА_1 судовий збір 1458,38 грн. та витрати на проведення експертизи в розмірі 6006 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ТОВ «Вердикт Фінанс» подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог товариства та відмову у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що виручена сума за реалізацію заставного автомобіля не покрила розмір всієї заборгованості за кредитним зобов`язанням ОСОБА_1 , а борг у розмірі 57873,46 грн., який складається з 55693,04 грн. заборгованості по основній сумі та 2180,42 грн. залишку нарахованих відсотків на дату подачі позовної заяви, підлягав стягненню з боржника. Апелянт не погоджується з висновком судово-економічної експертизи, оскільки він суперечить фактичним обставинам справи та первинним бухгалтерським документам, а тому вважає, що вказаний висновок повинен бути виключений з числа доказів. На думку апелянта, суд безпідставно за відсутності законодавчих підстав звільнив відповідачів по справі від цивільно-правової відповідальності за неналежне виконання кредитних зобов`язань та безпідставно стягнув на користь ОСОБА_1 суму боргу, що свідчить про порушення судом основного принципу судочинства, який закріплено у ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права.

ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу ТОВ «Вердикт Фінанс» залишити без задоволення, а рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 серпня 2019 року без змін.

В судовому засіданні представник позивача-відповідача ТОВ «Вердикт Фінанс» Жирик Я.І. підтримав апеляційну скаргу.

Відповідач-позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Інший учасник справи ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день, місце і час слухання справи повідомлений відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив та виходив з того, що 15 листопада 2007 року між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0, за яким ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 212 000 грн. на строк до 14 листопада 2014 року під 13 % річних. Відповідно п. 2.1 вказаного договору, у забезпечення виконання усіх грошових зобов`язань за договором ОСОБА_1 передав в заставу банку транспортний засіб марки Mazda модель СХ-7, рік випуску 2007, номер кузова НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 . За домовленістю сторін вартість предмету застави визначено в розмірі 250 000 грн. (а.с. 10-21 т. 1).

Внаслідок відступлення права вимоги за договорами факторингу № 05/12 від 20.04.2012, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс», та № 05/12кв від 20.04.2012, укладеного між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «Вердикт Фінанс», вимоги за кредитом були передані ТОВ «Вердикт Фінанс» (а.с. 43-49 т. 1).

25 лютого 2014 року між ТОВ «Вердикт Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено угоду про визначення розміру зобов`язання та порядок його виконання. Відповідно до якої сторони погодили, що заборгованість за кредитним договором на момент підписання цієї угоди складає 139 036 грн. 39 коп. (п. 2 угоди) (а.с. 162-163 т. 1).

При цьому, сторони визначили, що боржник сплачує стягувачу грошові кошти в якості простроченої заборгованості у розмірі 90 000 грн. до 29.03.2016 у порядку визначеному графіком платежів (п. 3 угоди). За умови належного виконання ОСОБА_1 умов п. 3. угоди - зобов`язання з погашення 49036,39 грн. вважаються припиненими на підставі ст. 605 ЦК України. У разі порушення боржником будь-якого із зобов`язань, передбачених цією угодою, в тому числі, прострочення хоча б одного з передбачених п. 3 цієї угоди платежів більше ніж на 2 (два) робочі дні, наявні підстави для примусового стягнення простроченої заборгованості, вказаної в п. 2 угоди, з боржника. Доказом порушення зобов`язань з боку боржника є відповідна заява стягувача надіслана на адресу боржника (а.с. 168-169 т. 1).

У випадку неналежного перерахування коштів, передбачених п. 3 цієї угоди на банківський рахунок стягувача (неповного, несвоєчасного перерахування, незалежно від причин) ця угода автоматично припиняється у зв`язку з порушенням боржником своїх обов`язків за цією угодою, обов`язки (заяви, гарантії) стягувача за угодою припиняються, і стягувач зберігає право на примусове стягнення вказаної у п. 2 угоди заборгованості у примусовому порядку (п. 9 угоди про визначення розміру зобов`язання та порядок його виконання від 25.02.2014, а.с. 162-163 т. 1).

Крім того, сторони домовились, що права застави, обмеження та обтяження, встановлені для забезпечення погашення п. 2 цієї угоди заборгованості зберігаються до виконання боржником своїх зобов`язань за угодою. За п. 9 угоди вона є укладеною з моменту підписання та припиняється у зв`язку із порушенням боржником своїх зобов`язань за угодою. Стягувач при цьому зберігає за собою право на примусове стягнення вказаної у п. 2 угоди заборгованості у примусовому порядку.

Судом також встановлено і не заперечується сторонами, що до 29.03.2016 ОСОБА_1 сплачено ТОВ «Вердикт Фінанс» 88 000 грн. в погашення заборгованості.

Станом на 29.08.2016 заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем за основним позовом складає 139 036,39 грн. - 88 000 грн. = 51 036,39 грн., нараховані відсотки - 2782,93 грн., пеня - 7862,85 грн., 3 % річних - 642,60 грн., індекс інфляції за період прострочки - 1837,42 грн. (висновок експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи № 5588/5589/18-26/1623/1624/19-24 від 15.05.2019, а.с. 1-15 т. 3).

Разом з тим, як визнається ТОВ «Вердикт Фінанс», під час розгляду справи в рахунок погашення боргу було звернуто стягнення на належне позичальнику заставне майно - транспортний засіб Mazda модель СХ-7, рік випуску 2007, номер кузова НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 , та здійснено його реалізацію за 210 000 грн.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статей 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений законом строк.

Частиною першою статті 546 ЦК України, визначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно із статтею 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

А тому, з врахуванням того, що здійснено реалізацію заставного автомобіля, погоджено угодою від 25.02.2014 суму заборгованості ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 15 листопада 2007 року, суд першої інстанції правильно виходив з того, що зобов`язання ОСОБА_1 перед позивачем за первісним позовом відсутні, проте, ТОВ «Вердикт Фінанс», відповідно до ст. 25 Закону України «Про заставу», має сплатити на користь ОСОБА_1 грошову суму, що перевищує розмір забезпечених заставою зобов`язань, що становить 145 837,81 грн. (210 000 грн.-64 162,19 грн.). У зв`язку з чим, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні первісних позовних вимог та задоволення зустрічного позову.

Крім того, судом обґрунтовано відмовлено у задоволенні первісних позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Вердикт Фінанс» в розмірі 2000 грн., з огляду на те, що у договорі поруки № 0-П від 16.04.2015 відсутні підписи сторін, що свідчить про його неукладеність та відсутність цивільно-правових відносин між сторонами (а.с. 22-23 т. 1).

Посилання апелянта на те, що суд не дав належної оцінки п. 21 договору від 12.09.2014 не можуть бути прийнятті колегією суддів, оскільки суд першої інстанції всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідив докази у справі та дав їм оцінку відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, а у рішенні суду зазначені мотиви з яких суд взяв до уваги одні докази, а інші відхилив, а тому ці доводи апеляційної скарги фактично зводяться лише до переоцінки доказів, які суд апеляційної інстанції не вправі робити.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.

Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може предс тавити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 грудня 2019 року.

Суддя-доповідач /підпис/ І.В. П`єнта

Судді: /підпис/ А.П. Корніюк

/підпис/ О.І. Талалай

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду І.В. П`єнта