Єдиний унікальний номер 227/3017/18 Номер провадження 22-з/804/63/19
Головуючий в І інстанції - Левченко А.М. Єдиний унікальний номер 227/3017/18
Доповідач - Папоян В.В. Номер провадження 22-з/804/63/19
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 червня 2019 року Донецький апеляційний суд в складі:
судді-доповідача Папоян В.В.
суддів Будулуци М.С., Кішкіної І.В.,
за участю секретаря Сергєєвої К.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області заяву ОСОБА_1 про винесення додаткової постанови у цивільній справі № 227/3017/18 за позовом ОСОБА_2 до Управління Державної казначейської служби України у м. Добропілля Донецької області, Головного управління Національної поліції України в Донецькій області, треті особи: слідчий слідчого відділу Добропільського відділення поліції Покровського відділу поліції Головного управління національної поліції України в Донецькій області Рекун Олена Іванівна, слідчий слідчого відділу Добропільського відділення поліції Покровського відділу поліції Головного управління національної поліції України в Донецькій області Машарова Вероніка Аркадіївна, слідчий слідчого відділу Добропільського відділення поліції Покровського відділу поліції Головного управління національної поліції України в Донецькій області Мацишин Андрій Васильович, про відшкодування моральної шкоди, завданою бездіяльністю посадових осіб (головуючий в 1 інстанції суддя Мінаєв І.М.),
В провадженні Донецького апеляційного суду знаходилась цивільна справа №227/3017/18 за позовом ОСОБА_2 до Управління Державної казначейської служби України у м.Добропілля Донецької області, Головного управління Національної поліції України в Донецькій області, треті особи: слідчий СВ Добропільського відділення поліції Покровського ВП ГУНП України в Донецькій області Рекун О.І., слідчий СВ Добропільського відділення поліції Покровського ВП ГУНП України в Донецькій області Машарова В.А., слідчий СВ Добропільського відділення поліції Покровського ВП ГУНП України в Донецькій області Мацишин А.В., про відшкодування моральної шкоди, завданою бездіяльністю посадових осіб.
Постановою Донецького апеляційного суду від 09 квітня 2019 року апеляційні скарги відповідача - Управління Державної казначейської служби у м.Добропілля Донецької області та третьої особи - Мацишина А.В. на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 24 жовтня 2018 року було задоволено частково.
Рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 24 жовтня 2018 року скасовано, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 було відмовлено. Судові витрати, понесені за подачу апеляційної скарги Управлінням Державної казначейської служби у м.Добропілля Донецької області в сумі 1057, 20 грн та ОСОБА_1 в сумі 1057, 20 грн компенсовано за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

До апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшла заява про винесення додаткової постанови у даній справі. В обґрунтування вимог зазначає, що при зверненні до апеляційного суду зі скаргою він ставив вимогу про відшкодування понесених ним витрат на правничу допомогу, які пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції. Але у своїй постанові апеляційний суд зазначене питання не вирішив. Тому просив суд винести додаткову постанову та стягнути зі ОСОБА_2 на його користь понесені ним витрати у розмірі 3600 грн.

Особи, які приймають участь у справі у судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. За ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що заява підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що заява про ухвалення додаткової постанови підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує питання, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно ч.13 ст. 141 України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З матеріалів справи вбачається, що у грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду зі скаргою на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 24 жовтня 2018 року, у якій просив скасувати зазначене рішення. Крім того, просив стягнути з позивача витрати на правову допомогу, пов`язані з розглядом справи у суді першої інстанції у розмірі 3600 грн.

Переглядаючи справу суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги заявника та відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 Проте у резолютивній частині постанові Донецького апеляційного суду від 09 квітня 2019 року не було зазначено правового висновку щодо стягнення витрат на правову допомогу, понесених заявником, тому є підстави для вирішення витання про винесення додаткової постанови.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови у задоволенні позову на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Статтею 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи належить витрати: на правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведення їх огляду, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно положень частин 1-4 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Згідно положень статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу заявником були надані: ордер серії АА №079998 від 26.12.2018 року, згідно якого адвокат Максименко В.І. надає ОСОБА_1 правову допомогу у складанні процесуальних документів; копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №4293 від 25.04.2012 року на ім`я ОСОБА_3 ; акт виконаних робіт №103 від 26.12.2018 року щодо надання ОСОБА_1 правничої допомоги, а саме: надання юридичної консультації - 1 година, 500 грн., ознайомлення з письмовими документами (позовна заява з додатками, рішенням суду) - 1 година, 500 грн., ознайомлення з законодавством та з судовою практикою по даному питанню - 2 години, 500 грн., написання апеляційної скарги - 3 години, 2000 грн., підготовка апеляційної скарги з додатками та копіями для учасників процесу - 0,30 години, 100 гр., тобто витрачено 7 годин 30 хвилин для надання юридичної допомоги на загальну суму у 3600 грн.; квитанція від 16 грудня 2018 року про сплату заявником послуг адвоката у розмірі 3600 грн. за складання процесуальних документів.

Отже, витрати ОСОБА_1 на правову допомогу у розмірі 3600 грн. є доведеними, а їх обсяг є співмірним зі складністю справи і ціною позову, а також з обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, та часом на них затраченим.

Частиною 3 ст. 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до ч.12 ст.141 ЦПК України судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.

Позивач був звільнений від сплати судового збору згідно п.13 ч.2 ст.2 ЗУ «Про судовий збір» як особа, що подала позов про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади. Однак водночас, відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові № 6-1544цс17 від 18.10.2017 сторона, яка звільнена законом від сплати судового збору не звільняється від відшкодування витрат на правову допомогу.

Таким чином, оскільки постановою Донецького апеляційного суду від 09 квітня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_2 було відмовлено, а ОСОБА_1 заперечував проти їх задоволення, то сума витрат на правову допомогу у розмірі 3600 грн. підлягає стягненню з позивача, що є підставою для ухвалення додаткової постанови.

Керуючись ст.ст. 270, 137, 141 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В

Заяву ОСОБА_1 про винесення додаткової постанови у цивільній справі № 227/3017/18 задовольнити.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму понесених витрат на правову допомогу у розмірі 3600 (три тисячі шістсот) гривень 00 копійок.

Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді: В.В. Папоян

М.С. Будулуца

І.В. Кішкіна