Справа №521/8671/19
Провадження №2/521/3147/19
07 листопада 2019 року місто Одеса
Малиновський районний суд міста Одеси в складі:
головуючий суддя Плавич І.В.,
секретар судового засідання Дукіна Д.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про звільнення майна з-під арешту,
У провадженні суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Другого Малиновського відділу ДВС міста Одеси ГТУЮ в Одеській області про звільнення майна з-під арешту.
У обґрунтування власної позиції та пояснюючи підстави звернення до суду позивач вказував, що на виконанні відділу державної виконавчої служби знаходилось виконавче провадження, в рамках якого 06 грудня 2013 року накладено арешт на все рухоме майно, яке належить ОСОБА_1 .
Позивач свідчив, що відповідне виконавче провадження завершено, але обтяження скасоване не було. ОСОБА_1 звертався до відділу державної виконавчої служби, однак вирішити питання про скасування арешту не уявилось можливим, оскільки матеріали виконавчого провадження знищені за завершенням строку зберігання.
У зв`язку з неможливістю розпоряджуватись належним майном, ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду, в якому просив скасувати арешт, накладений на все рухоме майно на підставі постанови державного виконавця Другого Малиновського відділу ДВС міста Одеси ГТУЮ в Одеській області від 06 грудня 2013 року (запис у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №14056686 від 06 грудня 2013 року).
Представник Другого Малиновського відділу ДВС міста Одеси ГТУЮ в Одеській області не скористався наданим процесуальним правом, відзив на позовну заяву до суду не надходив.
Позивач ОСОБА_1 у відкрите судове засідання не з`явився, але від особи надійшла заява про підтримання заявлених вимог з клопотанням про розгляд справи за відсутності сторони в порядку частини 3 статті 211 ЦПК України.
Представник Другого Малиновського відділу ДВС міста Одеси ГТУЮ в Одеській області у відкрите судове засідання не з`явився, відділ повідомлявся судом про розгляд цивільної справи, причини неявки представника суду не відомі.
Згідно з частиною 1 статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Зважаючи на викладене, врахувавши позицію сторони позивача, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в заочному порядку.
Вивчивши наявні матеріали справи, установивши фактичні обставини спору, дослідивши зібрані докази в їх сукупності, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами в справі належну правову оцінку, суд доходить наступного висновку.
Під час розгляду справи суд установив, що на підставі постанови державного виконавця Другого Малиновського відділу ДВС міста Одеси ГТУЮ в Одеській області від 06 грудня 2013 року було накладено арешт на все рухоме майно ОСОБА_1 , про що свідчить витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №59293160 від 20 квітня 2019 року (запис №14056686 від 06 грудня 2013 року).
Згідно з листом Другого Малиновського відділу ДВС міста Одеси ГТУЮ в Одеській області №9905 від 13 травня 2019 року, виконавче провадження, в рамках якого 06 грудня 2013 року було накладене обтяження у виді арешту та заборони відчуження на все рухоме майно, належне на праві власності ОСОБА_1 , знищено. При цьому відділом державної виконавчої служби зазначено, що станом на день надання відповіді відсутні відкриті виконавчі провадження відносно ОСОБА_1
Стаття 39 Закону України «Про виконавче провадження» детально регламентує умови та підстави закінчення виконавчого провадження.
Згідно з частиною 1 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.
Утім, в порушення вимог закону обтяження з майна позивача не було знято державною виконавчою службою.
Як установлює частина 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з положеннями статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Відповідно до частин 1, 2 статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно зі статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948) та Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (1950). Стаття 17 Загальної декларації прав людини проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Обтяження відповідного майна ОСОБА_1 арештом становить втручання держави у право на мирне володіння майном у значенні другого речення першого пункту статті 1 Першого протоколу. Таке втручання має відбуватись із чітким, послідовним дотриманням вимог національного закону та забезпеченням гарантій захисту основоположних прав особи, має бути законним та пропорційним.
З аналізу матеріалів суд робить висновок, що для обтяження всього рухомого майна ОСОБА_1 на теперішній час відсутні законні підставі, та таке обтяження становить неправомірне втручання держави у право власності особи.
Ураховуючи викладене суд погоджується із правовою позицією позивача, вбачає обґрунтованим задовольнити позов та скасувати накладений арешт.
Відповідно до частин 1, 2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку із задоволенням позову суд вважає обґрунтованим стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати, а саме: суму оплаченого судового збору в розмірі 768,40 гривень.
Керуючись статтями 10, 11, 12, 13, 19, 76, 81, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 280, 281, 282 пунктами 8, 15.5 розділу ХІІІ ЦПК України
Позов ОСОБА_1 до Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про звільнення майна з-під арешту задовольнити.
Скасувати арешт, накладений на все рухоме майно, яке належить ОСОБА_1 , на підставі постанови державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 06 грудня 2013 року (запис у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №14056686 від 06 грудня 2013 року).
Стягнути з Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області на користь ОСОБА_1 суму оплаченого судового збору в розмірі 768,40 гривень.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано до Малиновського районного суду міста Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду безпосередньо до Одеського апеляційного суду або через Малиновський районний суд міста Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повні відомості про учасників справи згідно з пунктом 4 частини 5 статті 265 ЦПК України:
Позивач: ОСОБА_1 АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Суддя: І.В. Плавич