Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.07.2019 Справа №607/12017/19

31 липня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючої Черніцької І.М.

- при секретарі судового засідання Бойко І.І.

- за участю представник позивача адвоката Цимбалюка О.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та примусове зняття з реєстраційного обліку,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання її такою, що втратила право на користування квартирою за АДРЕСА_1 та примусове зняття її з реєстраційного обліку.

В обґрунтування вимог позивач вказує, що вона є власником квартири за АДРЕСА_1 . У даній квартирі, крім неї, також зареєстровані її зять ОСОБА_3 , донька ОСОБА_4 , онука ОСОБА_5 , онука ОСОБА_6 , онук ОСОБА_7 та донька ОСОБА_2 Відповідач більше року не проживає за вищевказаною адресою без поважних причини, не приймає участі в утриманні житла та не цікавиться ним.

Посилаючись на наведене та те, що реєстрація відповідача створює перешкоди у володінні та розпорядженні власністю, просить визнати відповідача такою, що втратила право користування спірною квартирою.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_8 позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Після оголошення перерви ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, хоча про день та час слухання справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Попередньо подала заяву про розгляд справи без її участі, не заперечила щодо задоволення позову.

Судом встановлено, що квартира за АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень за №28157154 від 16 жовтня 2014 року та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта нерухомого майна за №175755991 від 31 липня 2019 року.

Як вбачається з довідки ПМП «СОВР» від 14 травня 2019 року за №109, у квартирі по АДРЕСА_2 , зареєстровані: ОСОБА_1 власник, ОСОБА_3 зять, ОСОБА_5 онука, ОСОБА_7 онук, ОСОБА_6 онука, ОСОБА_4 донька, ОСОБА_2 - донька.

З акту обстеження від 14 травня 2019 року, складеного ПМП «СОВР» встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрована, але не проживає по АДРЕСА_2 .

Відповідач в судове засідання не з`явилася та будь-яких доказів на спростування доводів позивача суду не надала.

Попередньо відповідач ОСОБА_2 надіслала суду поштою заяву, в які зазначила, що в спірній квартирі не проживає з 2000 року та не приймає жодної участі в оплаті комунальних послуг, проживати у даній квартирі не буде. Не заперечила щодо задоволення позову.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступних підстав.

В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

При цьому відповідно до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до вимог ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 ЦПК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником спірної квартири, де зареєстрована її донька ОСОБА_2 .

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач більше року не проживає у спірній квартирі, не цікавиться квартирою, не приймає участі в її утримані та не сплачує комунальних платежів. Із скаргами до відповідних органів щодо усунення перешкод у користуванні житлом не зверталася. Вказане житло залишила добровільно та її місце перебування позивачу не відомо.

Вказані обставини визнає відповідач, про що подала суду письмову заяву.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково та визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за АДРЕСА_1 .

Згідно з вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач у судове засідання не з`явилася та не представили суду будь-яких доказів про поважність причин відсутності у вказаному житлі та спростовування доводів позивача.

Разом з тим, суд вважає, що до задоволення не підлягають вимоги про примусове зняття відповідача з реєстраційного обліку як безпідставні, виходячи із наступного.

Способи захисту цивільного права та інтересів зазначені у ст. 16 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Таким чином, під способами захисту суб`єктивних цивільних прав та інтересів розуміють закріплені законом матеріально - правові заходи примусового характеру, за допомогою яких суд здійснює поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав чи інтересів та вплив на правопорушника.

Відповідно до вимог ст. 7 ЗУ Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або користування житловим приміщенням.

Таким чином, зняття з реєстраційного обліку громадянина є похідною процедурою від позбавлення судом права власності на житлове приміщення або визнання судом цієї особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, яка здійснюється уповноваженими на те органами, якими є управління державної міграційної служби України в Тернопільській області.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 81, 259, 263, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст.ст. 383, 391, 405 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 ) про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та примусове зняття з реєстраційного обліку задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за АДРЕСА_1 .

У задоволені решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 768,40 грн. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 .

Повне рішення суду складено 31 липня 2019 року.

Головуючий суддяІ. М. Черніцька