Первомайський міськрайонний суд Харківської області
Справа № 632/1631/18
провадження № 2/632/28/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"25" липня 2019 р. м. Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі головуючого судді Библіва С.В., при секретарі Кузьменко М.В., за участю позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 та його представника адвоката Ключко Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , треті особи - Первомайський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, Державний нотаріус Первомайської державної нотаріальної контори Харківської області Мірошниченко Олена Миколаївна про встановлення факту батьківства, визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним та зобов`язання вчинити певні дії, суд -

У С Т А Н О В И В :

20.08.2018 року до суду надійшов вказаний позов. 14.09.2018 року провадження відкрито з призначенням до підготовчого засідання. 09.11.2018 року від відповідача надійшов відзив на позов. 26.02.2019 року закрито підготовче засідання з призначенням справи до судового розгляду.

Позивач свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 20 вересня 2003 року вона познайомилася з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем та жителем с . Миронівка Первомайського району Харківської області, з яким вона стала зустрічатися та підтримувати інтимні стосунки, почали проживати разом в АДРЕСА_2 без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилася дочка - ОСОБА_3 . Оскільки шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладений не був, в свідоцтві про народження дитини за вказівкою заявниці у графі «батько» органом реєстрації актів цивільного стану був вчинений запис « ОСОБА_5 ». ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - помер. За життя померлий визнавав своє батьківство щодо доньки, він не тільки забирав її з донькою з полового будинку, але й матеріально утримував доньку, турбувався про стан її здоров`я та розвиток. Встановлення факту батьківства заявниці необхідне для реалізації спадкових прав дочки. Так, після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, яка, зокрема складається з: земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 5,8505 га, кадастровий номер НОМЕР_1 в територіальних межах Миронівської сільської ради Первомайського району Харківської області; 1/3 частки житлового будинку АДРЕСА_1 . Позивач вважає, що факт батьківства померлого ОСОБА_4 щодо її неповнолітньої дочки ОСОБА_6 повністю підтверджується фотокартками та відео, а також показаннями свідків збоку позивача. Тому, просить суд при встановленні вказаного факту зобов`язати відділ ДРАЦС внести відповідні зміни до актового запису про народження ОСОБА_6 у відомості про батька померлого ОСОБА_4 Потім, як наслідок, визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину серія та номер 1-753 від 25.07.2018 року на спадкову земельну ділянку, видане державним нотаріусом Первомайської державної нотаріальної контори Харківської області Мірошниченко О.М. на ім`я відповідача ОСОБА_2 та рішення від тієї ж дати, того ж нотаріуса за №42230040 щодо державної реєстрації права власності на землю за тим же ОСОБА_2 ; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину серія та номер 1-752 від 25.07.2018 року на спадкову 1/3 частку житлового будинку, видане державним нотаріусом Первомайської державної нотаріальної контори Харківської області Мірошниченко О.М. на ім`я відповідача ОСОБА_2 та рішення від тієї ж дати, того ж нотаріуса за №422292100 щодо державної реєстрації права власності на 1/3 частку будинку за тим же ОСОБА_2 .

Позивачка в судовому засіданні повністю підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити.

Відповідач та його представник у судовому засіданні повністю заперечували проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позов. Зокрема, зазначили, що померлий батько відповідача ОСОБА_4 ніколи не визнавав свого батьківства щодо дочки позивачки - ОСОБА_6 . Батько з 1991 року та по день своєї смерті перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_7 (мама відповідача), з якою проживав та був зареєстрований, вів спільне господарство, маючи спільний бюджет, та ростив сина ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 . Дане місце проживання померлого було постійним і випадків проживання батька за будь-якою іншою адресою не було. ОСОБА_4 ніколи не говорив про наявність у нього дитини від іншої жінки. Відсутність зв`язків ОСОБА_4 з позивачкою ОСОБА_9 та її дочкою, тим більше проживання його за іншою адресою в період часу, який вказує позивач, можуть підтвердити свідки з боку відповідача та довідки з Миронівської сільради.

Представник третьої особи - відділ ДРАЦС до судового засідання не прибув, проте надав письмову заяву, з якої вбачається, що він просить розглянути справу без його участі, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду.

Представник третьої особи - державної нотаріальної контори, також, до суду не прибув, проте, надав письмові пояснення, з яких вбачається, що він просить у задоволенні позовних вимог відмовити з підстав законності та обґрунтованості своїх дій під час видачі свідоцтв про право на спадщину та проведення державної реєстрації.

Суд, заслухавши пояснення сторін, показання свідків, вивчивши позовну заяву та відзив на неї, дослідивши та проаналізувавши інші докази, встановив обставини та відповідні до них правовідносини.

Відповідно до ст.ст. 81-82 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Зокрема, встановлено судом та неоспорюється сторонами у справі, що:

позивач у справі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 27.08.1996 року і по тепер зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_2 вона народила дочку ОСОБА_10 (а.с.13). Походження дитини визначено відповідно до ст. 135 СК України (а.с.79-86), оскільки на час народження дитини ОСОБА_1 у зареєстрованому шлюбі не перебувала, а батько дитини спільної заяви чи особистої до органів ДРАЦС про визнання себе батьком не подавав, тобто, прізвище дитині надане материнське, а ім`я та по батькові - за вказівкою матері. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (батько відповідача ОСОБА_2 ), помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.10). Останній з 20.01.1997 року і до своєї смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 разом із дружиною ОСОБА_7 та сином ОСОБА_2 .

Згідно ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 СК України Кодексу.

Суд зазначає, що слід розрізняти такі поняття як, «визнання батьківства за рішенням суду» відповідно до ст. 128 СК України, та «встановлення факту батьківства за рішенням суду» відповідно до ст. 135 СК України. В першому випадку з позовною заявою позивачі звертаються за життя особи, щодо якої визнається батьківство, а у другому - із заявою в порядку окремого провадження вже після смерті такої особи.

В даному випадку встановлюється факт батьківства, оскільки особа, яку позивач вважає батьком своєї дитини померла. Також в наявності є спір про право, а саме право на спадкування. Тому, вимога про встановлення факту батьківства у такому випадку не може бути розглянута в порядку окремого провадження та підлягає розгляду в - позовному.

Щодо процесу доказування по даній категорії справ, то слід керуватися ч. 2 ст. 128 ЦПК України, згідно якої, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу.

Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновок з вказаного питання має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них.

Згідно листа Верховного Суду України від 01.01.12 р., до заяви про встановлення факту батьківства, у якості доказів можна надавати такі документи:

докази, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб);

довідки органів реєстрації актів цивільного стану (далі - РАЦС) про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану;

пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником.

Зазначений вище перелік не є вичерпним та може розширюватись в залежності від конкретних обставин справи.

Єдиними та основними доказами позивача на підтвердження своїх вимог є відеозапис з весілля та показання свідків.

Так, позивачем надано у якості доказу визнання ОСОБА_4 свого батьківства щодо ОСОБА_6 диск Ахеnt DVD+RV із відеозаписом весілля (а.с.90), який було проглянуто у судовому засіданні. Так позивачем зазначено, що на відео знято весілля племінника позивачки і на ньому можна бачити, що вона разом із померлим сидять за столом поряд.

На думку суду, даний доказ, як достовірний, достатній та допустимий, не може бути взятий судом до уваги. Так, на зображенні видно, що, дійсно, позивачка за столом на весіллі сидить поряд з чоловіком, на якого вона вказала, що це ОСОБА_4 , проте, з поведінки даного чоловіка та позивачки не можна зробити висновків, що вони є парою, оскільки у них відсутні прояви уваги один до одного. Натомість, даний чоловік танцював з багатьма жінками на весіллі, а також постійно обіймав одну і ту саму жінку, проте це була не позивачка. Крім того, позивачем не вказано дати весілля, як і не зазначено імен самих молодят.

Пояснення позивачки та показання свідків ОСОБА_11 (сусідка позивача), ОСОБА_12 (сестра позивача), ОСОБА_13 (брат позивача), ОСОБА_14 (родич), ОСОБА_15 (9-річна дочка позивачки), ОСОБА_16 (колега по роботі позивача), ОСОБА_17 (мати позивачки), які пояснили, що відповідач бачився з дитиною, дарував їй подарунки та робив ремонт в помешканні позивачки; купував продукти харчування, одяг, давав гроші, мав намір розлучитися з дружиною, різняться з поясненнями свідків ОСОБА_18 (сестра відповідача), ОСОБА_19 (сестра відповідача), ОСОБА_7 (мати відповідача), ОСОБА_20 (друг з дитинства відповідача), ОСОБА_21 (сусід відповідача), ОСОБА_22 (знайомий відповідача), які показали, що разом з ОСОБА_1 в якості цивільної дружини чи співмешканки ОСОБА_4 вони ніколи не бачили; про ймовірну дитину від іншої жінки вони ніколи не чули; від реєстрації шлюбу з 1991 року і по день смерті ОСОБА_4 останній проживав зі своєю дружиною ОСОБА_7 з якою виховали і спільного сина ОСОБА_8 - відповідача у справі; ОСОБА_4 рідко відлучався з дому, постійно вдома ночував, хіба що тільки не тоді, коли був на рибалці; вдома царила завжди злагода; вели спільне господарство та мали спільний бюджет; ОСОБА_4 , навіть, мав намір вінчатися з дружиною.

Будь-які інші належні докази, перелічені у листі Верховного Суду України від 01.01.12 р., які б з достовірністю засвідчували походження дитини від певної особи і були зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу, позивачкою суду надано не було.

Натомість, стороною відповідача надано дві довідки сільським головою Миронівської сільської ради Первомайського району Харківської області (а.с.57-58), з яких вбачається, що ОСОБА_4 проживав з 1997 року зі своєю дружиною ОСОБА_7 за однією адресою та вони вели спільне господарство, як подружжя, а також те, що ОСОБА_4 поховано за кошти дружини ОСОБА_7 та сина ОСОБА_2 .

Про призначення молекулярно-генетичної експертизи у судовому засіданні жодною стороною заявлено не було.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, у суду немає правових підстав для задоволення позовних вимог позивача в частині встановлення факту батьківства, а, тому, у задоволенні позовних вимог в цій частині позивачеві слід відмовити. Враховуючи похідність іншої частини позовних вимог від першої, то слід відмовити у задоволенні вимог в частині зобов`язання відділ ДРАЦС внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини та визнання свідоцтв про право на спадщину та рішень про державну реєстрацію недійсними.

Судові витрати в порядку ст. 141 ЦПК України слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. ст. 122, 125, 128, 135 СК України, ст.ст. 1, 2, 4, 12, 76, 78, 81, 82, 95, 141, 200, 263-268, 354, 355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , треті особи - Первомайський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, Державний нотаріус Первомайської державної нотаріальної контори Харківської області Мірошниченко Олена Миколаївна про встановлення факту батьківства, визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним та зобов`язання вчинити певні дії- залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду або через Первомайський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання його повного тексту.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 .

Третя особа: Первомайський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, 64105, Харківська область, м. Первомайський, 3 м-н., Громадський центр, .

Третя особа: Державний нотаріус Первомайської державної нотаріальної контори Харківської області Мірошниченко Олена Миколаївна, 64102, Харківська область, м. Первомайський, ? м-н., прим. 1-2

Повний текст рішення виготовлено 04.08.2019 року.

Суддя: С. В. Библів