29.11.2019 Провадження № 2/331/1141/2019
29 листопада 2019 року м. Запоріжжя
Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Антоненко М.В.
за участю секретаря Андрієнко С.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
27.05.2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування позову зазначено, що позивач ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Департаменту реєстраційних послуг № 04-26/996 від 22.01.2019 року про реєстрацію місця проживання. Вказана квартира надана в користування рішенням виконавчого комітету Сталінської районної ради м. Запоріжжя від 24.04.1956 р. (протокол № 11) родині ОСОБА_3 (батькові позивача).
Відповідач ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_1 ), станом на дату подання позову зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідач в 1997 році переїхала на постійне місце проживання до Італії. На теперішній час фактичне місцезнаходження її не відоме та засобів зв`язку немає. Отже, у досудовому порядку неможливо врегулювати дане питання.
Перші роки після її переїзду, позивач ОСОБА_1 намагався вмовити її приїхати та добровільно зняти себе з реєстрації, оскільки комунальні платежі нараховуються на неї також, а вимушений сплачувати їх позивач, однак це не дало позитивного результату. Речей відповідача в квартирі немає, не оплачує комунальні послуги та не бере участі в утриманні квартири.
Відповідач ОСОБА_2 на даний час прописана (зареєстрована) за вищевказаною адресою, хоча фактично, з 1997 року та по даний час в зазначеній квартирі не проживає та не з`являється.
На підставі вищевикладеного просить суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ІПН: НОМЕР_1 ) такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_2 .
Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01 липня 2019 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін. Справу призначено у підготовче судове засідання на 18.09.2019 року на 09 год. 00 хв.
Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18 вересня 2019 року справу призначено до судового розгляду на 29.11.2019 року на 09 год. 00 хв.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився. Від його представника адвоката Гнідої А.В. надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. На задоволені позову наполягає. Не заперечує проти винесення заочного рішення.
За клопотанням представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про час і місце судового засідання повідомлена належним чином, у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.
Згідно зі ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином, повідомлений про дату, час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв`язку із неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого пристрою не здійснювалося.
Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до положень ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справ або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Департаменту реєстраційних послуг № 04-26/996 від 22.01.2019 року про реєстрацію місця проживання.
Вказана квартира надана в користування рішенням виконавчого комітету Сталінської районної ради м. Запоріжжя від 24.04.1956 р. (протокол № 11) родині ОСОБА_3 (батькові позивача).
Відповідач ОСОБА_2 є дочкою позивача ОСОБА_1 ..
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 будучи зареєстрованою у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , не мешкає в ній з 1997 року, оскільки виїхала на постійне місце проживання до Італії.
Відповідач ОСОБА_2 не сплачує плату за користування житловим приміщенням і наданими комунальними послугами, не несе інших витрат по утриманню житла та не приймає участь у спільному побуті чим створює позивачу ОСОБА_1 додаткові витрати по сплаті комунальних послуг.
Факт не проживання відповідача ОСОБА_2 у кв. АДРЕСА_3 більше 10 років підтверджується письмовими показами свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .
Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п. п. 34, 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла.
Згідно частини 1 статті 95 Цивільного процесуального кодексу України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.
Відповідно до статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами:
1)письмовими, речовими і електронними доказами;
2)висновками експертів;
3)показаннями свідків.
Згідно статті 77 Цивільного процесуального кодексу України,належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Таким чином, суд вважає, що в судовому засіданні дійсно було встановлено факт того, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не проживає в квартирі АДРЕСА_3 більше 10 років без поважної причини, а тому позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 71, 72 ЖК України, ст. ст. 3, 4, 11-13, 19, 259, 263, 265 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_3 .
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У відповідності до ті. п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу. ХШ «Перехідні Положення» ЦГІК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Суддя: М.В. Антоненко