Дата документу 11.12.2019 Справа № 337/5754/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 337/5754/18 Головуючий у 1 інстанції: Гнатик Г.Є.
провадження № 22-ц/807/2702/19 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.

Кочеткової І.В.

при секретарі: Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 03 червня 2019 року про закриття провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Хортицького ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області, стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Хортицького ВДВС м. Запоріжжя ГТУ у Запорізькій області.

В обґрунтування скарги зазначив, що 15.11.2018р. державним виконавцем Хортицького ВДВС Біланом Д.Г. було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого Хортицьким районним судом м. Запоріжжя 12.06.2013 року про стягнення з нього на користь ТОВ «ОТП «Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором у сумі 7 617 978,50 грн. Але виконавчий лист було подано стягувачем більше ніж через рік після того, як виконавчий лист був повернутий останній раз стягувачу. Вказав, що державний виконавець безпідставно відкрив виконавче провадження, а тому просив визнати неправомірною та скасувати постанову від 15.11.2018 року державного виконавця про відкриття виконавчого провадження № 57696757 та зобов`язати державного виконавця Хортицького ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Білана Д.Г. вжити заходів щодо повернення виконавчого листа 2/337/19/2013 ТОВ «ОТП Факторинг Україна".

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 03 червня 2019 року провадження у цій справі закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, справу направити для продовження розгляду.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвали про закриття провадження у справі, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність предмету спору, оскільки на час звернення ОСОБА_1 до Хортицького районного суду м. Запоріжжя з даною скаргою - 06.12.2018 року виконавчий лист, на підставі якого було відкрито виконавче провадження, у Хортицькому ВДВС на примусовому виконанні не перебував.

Між тим, таких висновків суд дійшов з порушенням норм процесуального права.

Встановлено, що 15.11.2018р. державним виконавцем Хортицького ВДВС Біланом Д.Г. було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого Хортицьким районним судом м. Запоріжжя 12.06.2013р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП «Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором у сумі 7 617 978,50 грн.

04.12.2018р. представник стягувача ТОВ «ОТП «Факторинг Україна» Миронов А.О. подав до ДВС письмову заяву про повернення виконавчого листа стягувачу, у зв`язку з чим 05.12.2018р. державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу.

Вважаючи, що постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження прийнята з порушенням п. 2 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження", ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Білана Д.Г., стягувач: ТОВ "ОТП Факторинг Україна".

Згідно з ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються (ч. 1 ст. 450 ЦПК України).

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

У відповідності з п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провад-

ження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Аналіз зазначеної норми права дає можливість дійти до висновку про те, що закриття провадження у справі у цьому разі можливе лише за умови відсутності предмету спору.

Отже, необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття "юридичного спору" має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття "спір про право" (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття "спору про право" має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З урахуванням вимог чч. 2, 3 ст. 49 ЦПК України та передбаченого положеннями ч. 9 ст. 10 ЦПК права застосування аналогії закону, правом розпоряджатися предметом спору (оскарження дій, бездіяльності державного виконавця) наділено лише скаржника.

Проте, як убачається з матеріалів справи, скаржник не заявляв клопотання про відмову від скарги чи закриття провадження з підстав відсутності предмета спору.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Колегія суддів визнає поспішними та необґрунтованими висновки районного суду про наявність підстав до закриття провадження у справі у зв`язку із повернення виконавчого документу стягувачу за заявою останнього.

Так, скарга ОСОБА_1 була подана в порядку статті 447 ЦПК України.

Стаття 447 ЦПК України встановлює, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу Державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Предметом поданої ОСОБА_1 скарги є оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця, вчинених під час виконання судового рішення, тобто скаржником оспорюється законність дій, вчинених державним виконавцем при вирішенні питання щодо прийняття до примусового виконання виконавчого листа, виданого у 2013р., що виключає правові підстави до застосування положень п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

До того ж, спору як такого у справах цієї категорії не мається, оскільки спір вже вирішено судом, та на теперішній час відносини учасників тієї справи перейшли у

площину виконання судового рішення.

Між тим, районним судом не надано юридичної оцінки діям державного виконавця, не досліджено доводи скаржника щодо відсутності підстав для відкриття виконавчого провадження.

При цьому, суд помилково визначив, що предметом спору є наявність виконавчого провадження на примусового виконанні, а, оскільки виконавчий лист повернуто стягувачу за заявою останнього, то спір начебто вичерпав себе.

Однак апелянт ґрунтовано зазначає, що постанова про відкриття виконавчого провадження ніким не скасована, вона наявна і саме неправомірність її винесення державним виконавцем є предметом його скарги, оскільки такі дії державного виконавця породжують для сторін виконавчого провадження наступні правовідносини із можливості повторного пред`явлення виконавчого листа, де він є боржником, до примусового виконання.

За таких обставин, колегія суддів визнає, що оскаржувана ухвала суду про закриття провадження у цій справі є незаконною та необгрунтованою.

У відповідності до вимог п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 й скасування ухвали суду першої інстанції як постановленої з порушенням норм процесуального права та направлення справи для продовження розгляду до того ж місцевого суду.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 03 червня 2019 року про закриття провадження у цій справі скасувати, справу направити для продовження розгляду до того ж суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складений 12 грудня 2019 року.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Гончар М.С.

Кочеткова І.В.