КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/5635/2019
Справа №760/7792/14-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

31 липня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Богдан І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Солом?янського районного суду м. Києва в складі судді Оксюти Т.Г., ухвалене в м. Київ 11 липня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , треті особи Публічне акціонерне товариство «Омега Банк», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, -

в с т а н о в и в :

В лютому 2013 року позивач ПАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Позовна заява мотивована тим, що 22 листопада 2007 року між ОСОБА_1 та ЗАТ «ТАС-Інвестбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», було укладено кредитний договір № 1037-Ф, відповідно до умов якого банк надав позичальнику грошові кошти у вигляді мультивалютної відновлюваної кредитної лінії у сумі 1870000 доларів США зі строком повернення 21 листопада 2012 року. 26 травня 2008 року додатковим договором № 2 до кредитного договору № 1037-Ф від 22 листопада 2007 року були внесені зміни до пункту 1.2 кредитного договору, у результаті чого загальний ліміт заборгованості за кредитом становив 9701050 грн. і складався з двох частин: перша частина - ліміт заборгованості за кредитом у розмірі 9624037,50 грн. (основний кредитний ліміт), друга частина - кредит з лімітом заборгованості, який складає 77012,50 грн. (додатковий кредитний ліміт). Відповідач неналежним чином виконував зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 16592450,63 грн.

07 березня 2008 року між ЗАТ «ТАС-Інвестбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1116-Ф на суму 106425 доларів США зі сплатою 12 % річних з кінцевим строком повернення 06 березня 2028 року. Позичальник не у повному обсязі виконав свої зобов`язання за вказаним кредитним договором, внаслідок чого заборгованість за кредитним договором № 1116-Ф від 07 березня 2008 року станом на 27 грудня 2012 року становила 96512 доларів США.

18 червня 2014 року між ПАТ «Сведбанк», яке змінило назву на ПАТ «Омега Банк», та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимог, відповідно до умов якого ПАТ «Дельта Банк» придбало права вимоги за кредитами ПАТ «Омега Банк».

На підставі вищевикладеного, збільшивши позовні вимоги, просив стягнути із відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором від 22 листопада 2007 року № 1037-Ф у розмірі 27551063,65 грн. та заборгованість за кредитним договором від 07 березня 2008 року № 1116-Ф у розмірі 4244981,28 грн.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 11 липня 2017 року в задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» відмовлено із посиланням на те, що надані позивачем роздруківки меморіальних ордерів не містять обов`язкових реквізитів, не відповідають вимогам, що пред`являються до оформлення документів відповідно до Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254. Також суд першої інстанції виходив із того, що розрахунок заборгованості відповідача за кредитним договором № 1037-Ф підготовлено та підписано працівником ПАТ «Сведбанк» і цей розрахунок є носієм його особистої інтелектуальної роботи, а не документом на підтвердження факту отримання коштів ОСОБА_1 Виписок з поточного рахунку отримувача, зазначеного у меморіальних ордерах, як доказів отримання коштів відповідачем не надано. Аналогічних висновків дійшов суд першої інстанції і відносно доказів щодо підтвердження заборгованості за кредитним договором від 07 березня 2008 року № 1116-Ф. Згідно з висновком судового експерта розрахунок заборгованості є необґрунтованим та не відповідає умовам укладених договорів та бухгалтерських документів.

Позивач ПАТ «Дельта Банк», не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила скасував рішення Солом?янського районного суду м. Києва від 11 липня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Зазначав, що в матеріалах справи містяться виписки по рахункам за кредитними договорами № 1037-Ф від 22 листопада 2007 року та № 1116-Ф від 07 березня 2008 року, які є первинними бухгалтерськими документами відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України».

Проте, на думку позивача, судом першої інстанції не надано ніякої оцінки та не наведено мотивів відхилення доказів у вигляді вищевказаних виписок по рахункам.

Також указував на те, що висновок експерта щодо кредитного договору № 1037-Ф від 22 листопада 2007 року містить інформацію відносно питань, які не були поставлені судом. В ухвалі Солом?янського районного суду м. Києва від 05 квітня 2016 року на питання експерта було постановлено питання саме про відповідність розрахунку заборгованості умовам укладених кредитних договорів, а не про наявність чи відсутність документів, що підтверджують видачу кредитних коштів. Натомість експерт дійшла висновку про те, що розрахунок заборгованості не відповідає умовам укладених договорів саме з причини відсутності в матеріалах справи документів, підтверджуючих видачу кредиту. До того ж розрахунок заборгованості в сумі 27551063,65 грн., на предмет правильності якого було призначено експертизу, відображає заборгованість лише за кредитним договором № 1037-Ф та не має ніякого відношення до кредитного договору № 1116-Ф. В той же час експертом з невідомих причин досліджено відповідність розрахунку заборгованості в сумі 27551063,65 грн. умовам двох кредитних договорів - 1037-Ф та 1116-Ф.

Вказував, що оскільки в матеріалах справи містяться розрахунок заборгованості та виписки по рахункам, правильність проведеного позивачем розрахунку суми, що підлягає стягненню, може бути вирішена судом шляхом надання оцінки умовам кредитних договорів в сукупності з наявними в матеріалах справи доказами. Тобто вирішення питання щодо перевірки правильності розрахунків заборгованості не потребувало спеціальних знань.

27 листопада 2017 року та 28 листопада 2017 року на адресу Апеляційного суду міста Києва надійшли заперечення представника відповідача ОСОБА_4 на апеляційну скаргу, де зазначено, що скаржник не скористався своїм правом на подання клопотання про проведення додаткової повторної експертизи та ним не надавалися пояснення на спростування висновку судової експертизи або додаткових доказів чи уточнень позовних вимог з урахуванням експертного висновку. Окрім того, вказано, що жодні заяви на видачу кредитних коштів, видаткові касові ордери в матеріалах справи відсутні, а виписки не підтверджують факт видачі банком кредиту. А копії кредитних договорів, наданих позивачем, не є доказами факту отримання кредитних коштів.

Також звертав увагу на те, що в справі відсутні належні докази на підтвердження переходу прав кредитора до позивача.

28 листопада 2017 року представником третьої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб подано письмові пояснення на апеляційну скаргу, де зазначено про підтримання Фондом гарантування вкладів фізичних осіб доводів та вимог апеляційної скарги.

Постановою Київського апеляційного суду від 30 жовтня 2018 року апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» залишено без задоволення, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, зазначивши при цьому, що факт отримання відповідачем кредитних коштів є недоведеним, оскільки докази у вигляді письмових звернень відповідача до банку, які передбачені як обов`язкова умова кредитного договору і як підстава для надання кредиту, у справі відсутні, роздруківки заяв на видачу готівки та меморіальні договори не підписані та належним чином не оформлені, а підтверджень факту отримання ОСОБА_1 кредитних коштів позивач суду не надав. Судово-економічна експертиза, призначена судом апеляційної інстанції, не була проведена, оскільки позивач не надав судовому експерту належні документи.

Постановою Верховного Суду від 13 лютого 2019 року постанову Київського апеляційного суду від 30 жовтня 2018 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Суд касаційної інстанції вказав, що вирішуючи спір, апеляційний суд не надав належної правової оцінки наданим позивачем письмовим доказам на підтвердження своїх вимог. Суд апеляційної інстанції, поклавши в основу свого рішення висновок експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 14 квітня 2017 року № 6233/16-45/7071/17-45, який в ухвалі від 06 лютого 2018 року визнав таким, що не відповідає наявним у матеріалах справи документам (т. 4, а. с. 51 - 53), не встановив розмір суми кредитних коштів, яку позичальник отримав від банку на виконання умов спірних кредитних договорів, а також яку суму кредиту та процентів він сплатив на користь банку. При оцінці доказів апеляційним судом не враховано, що банківська виписка з особового рахунку клієнта банку може слугувати документом, який підтверджує проведення банком касових операцій, за умови зазначення в ній інформації про проведення банком таких операцій, сум і дат операцій та заповнення обов`язкових реквізитів. Суд апеляційної інстанції не перевірив доводи апеляційної скарги банку щодо наявності у матеріалах справи виписок з особового рахунку позичальника

(т. 2, а. с. 143-173, т. 3, а. с. 102), не надав їм належної правової оцінки, не перевірив доводи ПАТ «Дельта Банк» про неможливість надання письмових документів, які були необхідні для проведення повторної судово-економічної експертизи, з посиланням на статтю 60 Закону України «Про банківську таємницю», не вирішив питання про можливість витребування зазначених доказів у банку, та дійшов передчасного висновку про відсутність підстав для задоволення позову та залишення без змін рішення суду першої інстанції.

При новому розгляді справи суду необхідно об`єктивно дослідити вказані в цій постанові докази у сукупності з іншими доказами у справі, надати оцінку доводам та поданим сторонами доказам в обґрунтування своїх вимог та заперечень, як в цілому, так і кожному доказу окремо.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Відмовляючи ПАТ «Дельта Банк» в задоволенні позову про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив із недоведеності обставин позивачем та не підтвердження своїх вимог належними доказами. Факт отримання відповідачем кредитних коштів від позивача є недоведеним, підтверджень цього факту позивачем суду не надано, а тому позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» задоволенню не підлягають.

Апеляційний суд погоджується із вказаними висновками, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Як вбачається із матеріалів справи, 22 листопада 2007 року між ЗАТ «ТАС-Інвестбанк» та ОСОБА_1 підписаний кредитний договір № 1037-Ф (а. с. 22 - 29 т. 1), за умовами якого банк надає позичальнику кредит у вигляді мультивалютної кредитної лінії у доларах США та гривнях з лімітом заборгованості 1870000 доларів США, на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується одержати кошти кредиту, а також повернути кредит у строки, визначені у п. 1.3 договору, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Загальний ліміт заборгованості за кредитом: 1870000 доларів США. Кредит складається із двох частин: перша частина - ліміт заборгованості за кредитом 1854750 доларів США (основний кредитний ліміт), друга частина - ліміт заборгованості за кредитом 15250 доларів США (додатковий кредитний ліміт). Строк надання кредиту - 22 листопада 2007 року, строк повернення кредиту - по 21 листопада 2012 року включно. Процентна ставка за користування коштами кредиту у доларах США - 12 % річних, у гривнях - 14 % річних. Цільове призначення кредиту: основний кредитний ліміт - на придбання майнових прав на квартири, право власності на яке виникне у ОСОБА_1 в майбутньому, шляхом придбання цінних паперів, що зазначені в додатку № 1 до кредитного договору; додатковий кредитний ліміт - на споживчі потреби.

Згідно п. 2 кредитного договору, кредит надається за письмовим зверненням позичальника (у одному екземплярі) після укладення (відповідно до розділу 5 договору) договорів у забезпечення виконання зобов`язань за договором. Кошти кредиту надаються у готівковій та (або) безготівковій формі, в тому числі шляхом їх перерахування на користь кредиторів позичальника (продавців, виконавців робіт тощо) відповідно до укладених з ними договорів.

Згідно п. 4 кредитного договору кошти кредиту, одержані позичальником за договором, повертаються ним в повному обсязі у валюті кредиту не пізніше 21 листопада 2012 року на рахунок для обліку наданого кредиту. Позичальник здійснює платежі за договором у такій черговості: прострочені зобов`язання за процентами, строкові платежі за процентами, прострочені зобов`язання за кредитом, строкові платежі за кредитом, пеня, інші платежі за договором.

Згідно п. 6 кредитного договору у разі порушення строків погашення кредиту в доларах США позичальник на вимогу банку сплачує банку за кожний день прострочення платежів пеню, яка сплачується у гривнях за курсом НБУ на день здійснення платежу, у розмірі, що розраховується, виходячи із подвійної облікової ставки НБУ, та суми своєчасно не повернутих коштів. У разі порушення строків погашення кредиту в гривнях позичальник на вимогу банку сплачує банку за кожний день прострочення платежів пеню у розмірі, що розраховується, виходячи із подвійної облікової ставки НБУ, та суми своєчасно не повернутих коштів. У разі порушення строків сплати процентів в гривнях за користування кредитом та комісій позичальник на вимогу банку сплачує банку за кожний день прострочення платежів пеню у розмірі, що розраховується, виходячи із подвійної облікової ставки НБУ та суми боргу. У разі порушення строків сплати процентів в доларах США за користування кредитом та комісій позичальник на вимогу банку сплачує банку за кожний день прострочення платежів пеню, яка сплачується у гривнях за курсом НБУ на день здійснення платежу, виходячи із подвійної облікової ставки НБУ та суми боргу.

30 листопада 2007 року ЗАТ «ТАС-Інвестбанк» та ОСОБА_1 уклали договір застави цінних паперів № 1037-Ф/1017-Ф/821-Ф/ЗЦП-1, із додатковим договором № 1 від 07 лютого 2008 року, за умовами якого заставодавець як боржник передає, а заставодержатель приймає у заставу предмет застави, визначений розділом 2 договору застави, на забезпечення зобов`язань позичальника ОСОБА_1 , що випливають із кредитного договору від 20 листопада 2007 року № 1037-Ф, включаючи всі зміни, додатки, доповнення та додаткові договори до нього, що можуть виникнути в майбутньому, який укладено між ЗАТ «Сведбанк Інвест» та ОСОБА_1 , та згідно з яким кредитодавець надає ОСОБА_1 право користуватися кредитом у доларах США та гривнях, що надаються кредитодавцем з цільовим призначенням кредиту: на придбання майнових прав на квартири, право власності на які виникне у ОСОБА_1 в майбутньому, шляхом придбання цінних паперів, що визначені у додатку № 1 до кредитного договору, додатковий кредитний ліміт - на споживчі потреби в сумі 1921000 доларів США, під проценти на строк до 21 листопада 2012 року (а. с. 49 - 57 т. 2).

07 лютого 2008 року ЗАТ «ТАС-Інвестбанк» та ОСОБА_1 уклали додатковий договір № 1 до кредитного договору № 1037-Ф від 22 листопада 2007 року, яким внесли наступні зміни в умови кредитного договору: пункт 1.2 кредитного договору викладено в такій редакції: 1.2. Загальний ліміт заборгованості за кредитом: 1921000 доларів США. Кредит складається із двох частин: перша частина - ліміт заборгованості за кредитом 1905750 доларів США (основний кредитний ліміт), друга частина - кредит з лімітом заборгованості, який складає 15250 доларів США (додатковий кредитний ліміт). Інші умови кредитного договору залишені незмінними (а. с. 30 т. 1).

07 лютого 2008 року ЗАТ «Сведбанк Інвест» та ОСОБА_1 уклали додатковий договір № 1 до договору застави цінних паперів № 1037-Ф/ЗЦП-1, в якому враховано збільшення кредитного ліміту (а. с. 58 - 63 т. 2).

26 травня 2008 року ЗАТ «Сведбанк Інвест» та ОСОБА_1 уклали додатковий договір № 1 до кредитного договору № 1037-Ф від 22 листопада 2007 року, яким внесли наступні зміни в умови кредитного договору: пункт 1.2 кредитного договору викладено в такій редакції: 1.2. Загальний ліміт заборгованості за кредитом: 9701050 грн. Кредит складається із двох частин: перша частина - ліміт заборгованості за кредитом: 9624037,50 грн. (основний кредитний ліміт), друга частина - кредит з лімітом заборгованості, який складає 77012,50 грн. (додатковий кредитний ліміт). Інші умови кредитного договору залишені незмінними (а. с. 31 т. 1).

07 березня 2008 року ЗАТ «Сведбанк Інвест», який є правонаступником ЗАТ «ТАС-Інвестбанк», та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 1116-Ф (а. с. 8 - 21 т. 1), за умовами якого банк надає позичальнику кредит у доларах США на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується одержувати кошти кредиту, а також повернути кошти кредиту у строки, визначені у графіку погашення кредиту, сплатити проценти за користування ними та виконати інші зобов`язання, передбачені договором. Розмір кредиту - 106425 доларів США, строк одержання кредиту - 07 березня 2008 року, строк повернення кредиту - починаючи з квітня 2008 року відповідно до графіку погашення кредиту (додаток 1 до договору) з датою повного повернення 06 березня 2028 року, процентна ставка за користування коштами кредиту 12 % річних; придбання квартири шляхом придбання цільових облігацій емітенту ПП «Будівельна фірма ГАП», що надають право на отримання у власність двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , однокімнатної квартири АДРЕСА_2 та споживчі потреби.

Згідно п. 2 кредитного договору, кредит надається за письмовим зверненням позичальника після укладення (відповідно до розділу 5 договору) договорів у забезпечення виконання зобов`язань за договором, а також після сплати позичальником власних коштів у сумі не менше 20 % від вартості облігацій по договору купівлі-продажу облігацій, відповідно до якого до позичальника перейшло або перейде право власності на облігації, визначені у п. 5.1. Письмове звернення подається позичальником у одному екземплярі та має містити: дату, розмір кредиту, його цільове призначення та строки здійснення банком платежу. Кошти кредиту надаються у готівковій та (або) безготівковій формі, у тому числі шляхом їх перерахування на користь кредиторів позичальника (продавців, виконавців робіт тощо) відповідно до укладених з ними договорів.

Згідно п. 4 кредитного договору кошти кредиту, одержані позичальником за договором, повертаються ним у валюті кредиту на рахунок для обліку наданого кредиту (п. п. 2.1.1 договору) з додержанням строків, визначених у графіку погашення кредиту (додаток № 1 до договору). Позичальник здійснює платежі за договором у такій черговості: прострочені зобов`язання за процентами, строкові платежі за процентами, прострочені зобов`язання за кредитом, строкові платежі за кредитом, пеня, інші платежі за договором.

Згідно п. 6 кредитного договору у разі порушення строків погашення кредиту або процентів позичальник на вимогу банку сплачує банком за кожний день прострочення платежів пеню, яка сплачується у гривнях за курсом НБУ на день здійснення платежу, виходячи із подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період, за який сплачується пеня, та суми своєчасно не повернутих коштів.

Додатками до даного договору є графік повернення кредиту і тарифи по проведенню кредитних операцій з фізичними особами.

07 березня 2008 року ЗАТ «ТАС-Інвестбанк» та ОСОБА_1 уклали іпотечний договір № 1116-Ф/ІП-1, за умовами якого іпотекодавець як боржник передає, а іпотекодержатель приймає у іпотеку предмет іпотеки (квартиру АДРЕСА_2 ), на забезпечення зобов`язань позичальника, що випливають із кредитного договору від 07 березня 2008 року № 1116-Ф (а. с. 64 - 68 т. 2).

ПАТ «Сведбанк» є правонаступником по всіх правах та зобов`язаннях ПАТ «Сведбанк Інвест», приєднаного у процесі реорганізації.

ПАТ «Сведбанк Інвест» було зареєстроване як юридична особа із назвою АКБ «Сосьєте Женераль Україна», 12 жовтня 2001 року Національним банком України зареєстровано зміну назви на ЗАТ «ТАС-Інвестбанк», 18 грудня 2007 року Національним банком України зареєстровано зміну назви на ЗАТ «Сведбанк-Інвест», 12 червня 2009 року Національним банком України зареєстровано зміну назви на ПАТ «Сведбанк Інвест» (а. с. 32 - 55 т. 1).

Рішенням річних загальних зборів акціонерів від 29 квітня 2013 року ПАТ «Сведбанк» змінив своє найменування на ПАТ «Омега Банк», а 18 червня 2013 року між ПАТ «Омега Банк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги № 1, за умовами якого було передано в тому числі право вимоги за кредитними договорами № 1037-Ф та 1116-Ф, укладеними із ОСОБА_1 (а. с. 135 - 143 т. 1, 36 - 48 т. 2).

В матеріалах справи на а. с. 65 - 88 т. 1 містяться не підписані заяви на видачу готівки, меморіальні ордери та платіжні доручення, в яких зазначена назва банку - АТ «Сведбанк Інвест» (приватне): заява про видачу готівки від 07 березня 2008 року, зміст операції - надання позики згідно угоди № 1116-Ф від 07 березня 2008 року в сумі 106425 доларів США, що еквівалентно 537446,25 грн., платіжне доручення від 14 грудня 2007 року в сумі 1490 грн, призначення платежу - за депозитарні послуги, договір 272-Д/2007 від 15 листопада 2007 року; заява на видачу готівки від 23 січня 2008 року в сумі 84,13 грн., зміст операції - надання позики згідно угоди № 1037-Ф від 22 листопада 2007 року; заява на видачу готівки від 15 лютого 2008 року в сумі 212,74 грн., зміст операції - надання позики згідно угоди № 1037-Ф від 22 листопада 2007 року; заява на видачу готівки від 20 березня 2008 року в сумі 154,03 грн., зміст операції - надання позики згідно угоди № 1037-Ф від 22 листопада 2007 року; заява на видачу готівки від 14 квітня 2008 року в сумі 99,36 грн., зміст операції - надання позики згідно угоди № 1037-Ф від 22 листопада 2007 року; заява на видачу готівки від 13 травня 2008 року в сумі 100,52 грн., зміст операції - надання позики згідно угоди № 1037-Ф від 22 листопада 2007 року; заява на видачу готівки від 13 червня 2008 року в сумі 97,27 грн., зміст операції - надання позики згідно угоди № 1037-Ф від 22 листопада 2007 року; заява на видачу готівки від 11 липня 2008 року в сумі 90,46 грн., зміст операції - надання позики згідно угоди № 1037-Ф від 22 листопада 2007 року; заява на видачу готівки від 11 серпня 2008 року в сумі 100,51 грн., зміст операції - надання позики згідно угоди № 1037-Ф від 22 листопада 2007 року; заява на видачу готівки від 10 вересня 2008 року в сумі 94,02 грн., зміст операції - надання позики згідно угоди № 1037-Ф від 22 листопада 2007 року; заява на видачу готівки від 13 жовтня 2008 року в сумі 100,51 грн., зміст операції - надання позики згідно угоди № 1037-Ф від 22 листопада 2007 року; заява на видачу готівки від 12 листопада 2008 року в сумі 63,31 грн., зміст операції - надання позики згідно угоди № 1037-Ф від 22 листопада 2007 року; меморіальні ордери від 22 листопада 2007 року на оплату іменних цільових безпроцентних облігацій за договором купівлі-продажу облігацій; меморіальні ордери від 07 лютого 2008 року на оплату іменних цільових облігацій за додатковою угодою № 1 до договору купівлі-продажу облігацій від 22 листопада 2007 року.

В матеріалах справи містяться виписки з особових рахунків ОСОБА_3 : по рахунку № НОМЕР_1 у ПАТ «Сведбанк Єнвест» з 01 січня 2000 року по 21 грудня 2015 року (а. с. 143 т. 2), по рахунку № НОМЕР_2 у ПАТ «Омега Банк» з 23 жовтня 2009 року по 31 жовтня 2009 року (а. с. 144 т. 2), по рахунку № НОМЕР_3 у ПАТ «Сведбанк Єнвест» з 01 січня 2000 року по 21 грудня 2015 року (а. с. 145 т. 2), по рахунку № НОМЕР_4 у ПАТ «Омега Банк» з 23 жовтня 2009 року по 31 жовтня 2009 року (а. с. 146 т. 2), по рахунку № НОМЕР_5 у ПАТ «Сведбанк Єнвест» з 01 січня 2000 року по 21 грудня 2015 року (а. с. 147 - 148 т. 2), по рахунку № НОМЕР_6 у ПАТ «Омега Банк» з 23 жовтня 2009 року по 23 жовтня 2009 року (а. с. 149 т. 2), по рахунку № НОМЕР_7 у ПАТ «Сведбанк Єнвест» з 01 січня 2000 року по 21 грудня 2015 року (а. с. 150 - 152 т. 2), по рахунку № НОМЕР_8 у ПАТ «Омега Банк» з 23 жовтня 2009 року по 23 жовтня 2009 року (а. с. 153 т. 2), по рахунку № НОМЕР_9 у ПАТ «Сведбанк Єнвест» з 01 січня 2000 року по 21 грудня 2015 року (а. с. 154 - 155 т. 2), по рахунку № НОМЕР_10 у ПАТ «Сведбанк Єнвест» з 01 січня 2000 року по 21 грудня 2015 року (а. с. 156 т. 2), по рахунку № НОМЕР_11 у ПАТ «Омега Банк» з 23 жовтня 2009 року по 23 жовтня 2009 року (а. с. 157 т. 2), по рахунку № НОМЕР_12 з 23 жовтня 2009 року по 23 жовтня 2009 року (а. с. 158 т. 2), по рахунку № НОМЕР_13 у ПАТ «Сведбанк Єнвест» з 01 січня 2000 року по 21 грудня 2015 року (а. с. 159 т. 2), по рахунку № НОМЕР_14 у ПАТ «Омега Банк» з 23 жовтня 2009 року по 23 жовтня 2009 року (а. с. 160 т. 2), по рахунку № НОМЕР_15 у ПАТ «Сведбанк Єнвест» з 01 січня 2000 року по 21 грудня 2015 року (а. с. 161 т. 2), по рахунку № НОМЕР_8 у ПАТ «Омега Банк» з 23 жовтня 2009 року по 23 жовтня 2009 року (а. с. 162 т. 2), по рахунку № НОМЕР_16 у ПАТ «Сведбанк Єнвест» з 01 січня 2000 року по 22 грудня 2015 року (а. с. 163 - 164 т. 2), по рахунку № НОМЕР_11 у ПАТ «Омега Банк» з 23 жовтня 2009 року по 23 жовтня 2009 року (а. с. 165 т. 2), по рахунку № НОМЕР_17 у ПАТ «Сведбанк Єнвест» з 01 січня 2000 року по 21 грудня 2015 року (а. с. 166 т. 2), по рахунку № НОМЕР_18 у ПАТ «Омега Банк» з 23 жовтня 2009 року по 23 жовтня 2009 року (а. с. 167 т. 2), по рахунку № НОМЕР_19 у ПАТ «Сведбанк Єнвест» з 01 січня 2000 року по 21 грудня 2015 року (а. с. 168 т. 2), по рахунку № НОМЕР_20 у ПАТ «Омега Банк» з 23 жовтня 2009 року по 23 жовтня 2009 року (а. с. 169 т. 2), по рахунку № НОМЕР_21 у ПАТ «Сведбанк Єнвест» з 01 січня 2000 року по 21 грудня 2015 року (а. с. 170 т. 2), по рахунку № НОМЕР_22 у ПАТ «Омега Банк» з 23 жовтня 2009 року по 23 жовтня 2009 року (а. с. 171 т. 2), по рахунку № НОМЕР_23 у ПАТ «Сведбанк Єнвест» з 01 січня 2000 року по 21 грудня 2015 року (а. с. 172 т. 2), по рахунку № НОМЕР_24 у ПАТ «Омега Банк» з 23 жовтня 2009 року по 23 жовтня 2009 року (а. с. 173 т. 2); по рахунку № НОМЕР_25 у ПАТ «Дельта Банк» з 19 червня 2013 року по 01 липня 2015 року (а. с. 58 - 75 т. 3), по рахунку № НОМЕР_26 у ПАТ «Дельта Банк» з 19 червня 2013 року по 01 липня 2015 року (а. с. 76 - 102 т. 3).

Згідно висновку експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи № 6233/16-45/7071/17-45 від 14 квітня 2017 року, розрахунок заборгованості в сумі 27551063,65 грн. позичальника ОСОБА_1 перед ПАТ «Дельта Банк» є необґрунтованим та не відповідає умовам укладених договорів та бухгалтерських документів, які містяться в матеріалах справи. За результатами дослідження наявних в матеріалах справи документів, підтвердити надання ОСОБА_1 кредитних коштів на суму 106425 доларів США та 9620212,18 грн. за кредитними договорами № 1037-Ф від 22 листопада 2007 року та № 1116-Ф від 07 березня 2008 року не видається за можливе, а тому провести розрахунок відсотків за користування кредитними коштами також не видається за можливе, так як документально не підтверджується виникнення та період існування фактичної заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «Сведбанк Інвест» (а. с. 131 - 146 т. 3).

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Звертаючись до суду з позовом, ПАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», посилався на укладення із відповідачем двох кредитних договорів із додатковими та забезпечувальними угодами, в зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за якими у відповідача утворилася заборгованість, яку позивач просив із нього стягнути.

Позивачем надано розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитними договорами станом на 01 липня 2015 року, згідно якого сума заборгованості за кредитним договором № 1116-Ф від 07 березня 2008 року становить 4244981,28 грн., в тому числі сума заборгованості за кредитом 96512 доларів США, що еквівалентно 2027255,70 грн., сума заборгованості за відсотками 70158,55 доларів США, що еквівалентно 1473695,71 грн., сума заборгованості за комісіями 22332,62 грн., 674389,23 грн. пеня, 47308,02 грн. - 3 % річних.

Сума заборгованості за кредитним договором № 1037-Ф від 22 листопада 2007 року становить 27551063,65 грн., в тому числі сума заборгованості за кредитом 9549461,66 грн., сума заборгованості за відсотками 10163475,71 грн., пеня 7260943,92 грн., 3 % річних - 569569,33 грн.; сума заборгованості за кредитом 2686,86 грн., сума заборгованості за відсотками 2762,67 грн., пеня 2006,15 грн., 3 % річних - 157,35 грн. (а. с. 214 - 219 т. 1).

Відповідач заперечував отримання кредитних коштів та посилався на недоведеність цих обставин доказами, наявними в матеріалах справи.

Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять його умови. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (не належне виконання).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Статтею 1055 ЦК України встановлено, що кредитний договір укладається в письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Вимоги статей 81, 229, 263, 264 чинного ЦПК України, статей 60, 179, 213, 214 ЦПК України в попередній редакції зобов`язують суд з`ясувати обставини, що обґрунтовують заявлені вимоги, на підставі наданих на їх підтвердження доказів.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (стаття 81 ЦПК України).

Аналогічні вимоги встановлені ст. 60 ЦПК України в редакції, чинній на момент ухвалення рішення.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що самі по собі кредитні договори, укладені відповідачем, не є документами, що підтверджують отримання відповідачем коштів, а є, разом із письмовими зверненнями позичальника, що мають надаватися відповідно до умов п. 2.2 кредитних договорів, лише підставою для надання кредитних коштів.

Разом із тим, докази у вигляді вищезазначених письмових звернень позичальника до банку як підстава для надання кредиту до позову надані не були і в матеріалах справи відсутні, тобто відсутній доказ того, що позичальник звернувся до банку за кредитними коштами після підписання кредитних договорів і умови п. 2.2 кредитних договорів виконані. Також позивачем не надано доказів отримання відповідачем кредитних коштів.

Позивач додав до позовної заяви роздруківки не підписаних (не оформлених належним чином) заяв на видачу готівки (а. с. 65 - 71 т. 1) та меморіальних ордерів на ім`я ОСОБА_3 (а. с. 72 - 88 т. 2), які з підстав їх неналежного оформлення не можуть бути доказом касової операції, тобто отримання коштів відповідачем через касу банку.

На дані обставини обґрунтовано звернуто увагу судом першої інстанції, із чим також погоджується апеляційний суд.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік на фінансову звітність в Україні» (в редакції станом на момент укладення кредитних договорів) первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до п. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік на фінансову звітність в Україні» (в редакції станом на момент укладення кредитних договорів) первинні облікові документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми), дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (в редакції станом на момент укладення кредитних договорів), підставою для відображення операцій за балансовими та/або позабалансовими рахунками бухгалтерського обліку є первинні документи (п. 4.2). Залежно від виду операції та типу контрагентів первинні документи банку класифікують в тому числі за змістом: касові або меморіальні (для здійснення безготівкових розрахунків із банками, клієнтами, списання коштів з рахунків та внутрішньобанківських операцій) (п. 4.4); внутрішньобанківські операції оформляються меморіальними ордерами та іншими документами, що складаються банками відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку і внутрішніх процедур банку (п. 4.7).

Відповідно до п. 4.10 зазначеного Положення, первинні документи мають містити такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства (банку), що склало документ; зміст та обсяг операції (короткий зміст операції та підстава для її здійснення), одиницю її виміру; посади осіб, відповідальних за здійснення операції і правильність її оформлення; особистий підпис та інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції.

Касові операції у банках України у даний час ведуться на підставі Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 25 вересня 2018 року № 103. Вимоги до оформлення первинного документу - видаткового касового документу - встановлені п. 143 у розділі VI. Касові операції банків (філій, відділень) із клієнтами. Зокрема, банк (філія, відділення) перед видачею готівки/банківських металів у видаткових касових документах (заява на видачу готівки, видатковий касовий ордер, грошовий чек, заява про приймання/видачу банківських металів) перевіряє наявність власноручних підписів відповідальних осіб банку (філії, відділення), яким надано право підпису касових документів, і тотожність їх зразкам або наявність ЕП відповідальних осіб банку (філії, відділення), їх відповідність вимогам до ЕЦП, прирівняного до власноручного підпису; наявність власноручного підпису або ЕЦП отримувача.

Апеляційний суд також звертає увагу, що відповідно до роздруківок меморіальних ордерів у реквізитах отримувача - поточний рахунок № НОМЕР_27 , але виписок з цього поточного рахунку не надано на підтвердження проведення фінансової операції із перерахування коштів.

Роздруківки меморіального ордеру не є доказом отримання коштів позичальником (відповідачем), оскільки не відповідають вимогам, які пред`являються для оформлення меморіальних документів Положенням про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254.

Виконуючи вказівку Верховного Суду, надану в постанові від 13 лютого 2019 року по даній справі щодо надання правової оцінки наявним в матеріалах справи випискам з рахунків, апеляційний суд враховує наступне.

Статтями 3, 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні» визначено, що кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках). Зарахування коштів на рахунок клієнта здійснюється як шляхом внесення їх у готівковій формі, так і шляхом переказу коштів у безготівковій формі з інших рахунків.

Положенням про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, визначено, що клієнтські рахунки - це особові рахунки, за якими обліковуються кошти клієнтів банку. До клієнтських рахунків належать кореспондентські, поточні (у тому числі рахунки зі спеціальним режимом їх використання) та вкладні (депозитні) рахунки. Внутрішньобанківські операції - операції банку, що не пов`язані з виконанням доручень клієнтів. Внутрішньобанківські рахунки - усі інші рахунки аналітичного обліку, що не належать до клієнтських рахунків.

Згідно роз`яснення про відкриття кредитних рахунків позичальникам банку, наданого в листі НБУ від 02 жовтня 2003 року № 12-111/1313-72056, усі інші рахунки, що не належать до клієнтських, є внутрішньобанківськими рахунками. Зважаючи на те, що розпорядником кредитних рахунків є банк, який відображає за ними свої вимоги до позичальника, то зазначені рахунки належать до внутрішньобанківських.

В матеріалах справи замість усіх виписок по балансових аналітичних рахунках ПАТ «Омега Банк» (ЗАТ «ТАС-Інвестбанк», ПАТ «Сведбанк») з обліку строкової та простроченої заборгованості за основним боргом, процентами та комісіями по кредитних договорах № 1037-Ф від 22 листопада 2007 року за період з 22 листопада 2007 року по 18 червня 2013 року та № 1116-Ф від 07 березня 2008 року за період з 07 березня 2008 року по 18 червня 2013 року містяться лише окремі фрагменти таких виписок, які не забезпечують повноту відображення відповідної інформації по цих кредитах за вказані періоди. Замість усіх виписок по балансових аналітичних рахунках ПАТ «Дельта Банк» з обліку строкової та простроченої заборгованості за основним боргом, процентами та комісіями по кредитних договорах № 1037-Ф від 22 листопада 2007 року та № 1116-Ф від 07 березня 2008 року за період з 18 червня 2013 року по 01 липня 2015 року містяться виписки несистемного (не балансового) управлінського обліку операцій за вказаними кредитними договорами (восьмий клас Плану рахунків бухгалтерського обліку) за період з 19 червня 2013 року по 01 липня 2015 року (а. с. 143 - 173 т. 2, 58 - 102 т. 3).

На дані обставини вказували судові експерти КНДІСЕ в листі від 16 травня 2018 року (а. с. 74 - 75 т. 4), зазначаючи про неможливість вирішення питання щодо відповідності розрахунку суми заборгованості позичальника умовам двох кредитних договорів та розрахунковим документам.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що у висновку експерта від 14 квітня 2017 року № 6233/16-45/7071/17-45 експертом досліджувалися виписки з рахунків (а. с. 143 т. 3), зокрема відповідно до банківської виписки по рахунку № НОМЕР_28 , в якій зазначено: АТ «Сведбанк Єнвест» (приватне) за період з 01.01.2000 р. по 21.12.2015 р. ОСОБА_3 надані позики згідно угоди № 1037-Ф від 22 листопада 2007 року на загальну суму 2686,86 (___) (у наданій виписці не зазначено, у якій грошовій одиниці надані позики).

По корр.рахунку № НОМЕР_29 з призначенням банківської операції «згортання сальдо рахунків станом за 23.10.2009 р.» проведено операцію на загальну суму 2686,86 (без визначення грошової одиниці) (а. с. 144 т. 2).

Відповідно до банківської висновки по рахунку № НОМЕР_2 ПАТ «Омега Банк» за період з 23.10.2009 р. по 31.10.2009 р. ОСОБА_1 (згідно угоди № 1037-Ф від 22.11.2007 р.) проведена банківська операція зі змістом «перенесення з рахунків АТ «Сведбанк Інвест» (приватне) у зв`язку з приєднанням» на рахунок № НОМЕР_30 в розмірі 2686,86 грн. (а. с. 145 т. 2).

Відповідно до банківської виписки по рахунку № НОМЕР_3 у АТ «Сведбанк Єнвест» (приватне) за період з 01.01.2000 р. по 21.12.2015 р. по корр.рахунку № НОМЕР_5 з призначенням банківської операції «перенесення відсотків строк сплати понад 30 днів по кредитному договору № 1037-Ф» проведено операцій на загальну суму 569,76 (без визначення грошової одиниці).

В подальшому, у зазначеній банківській виписці по корр.рахунку № НОМЕР_29 з призначенням банківської операції «згортання сальдо рахунків станом на 23.10.2009 р.» проведено операцій на загальну суму 569,76 (без визначення грошової одиниці). (а. с. 145 т. 2).

Відповідно до банківської виписки по рахунку № НОМЕР_31 у АТ «Сведбанк Єнвест» (приватне) за період з 01.01.2000 р. по 21.12.2015 р. по корр.рахунку № НОМЕР_3 з призначенням банківської операції «перенесення відсотків строк сплати понад 30 днів по кредитному договору № 1037-Ф» проведено операцій на загальну суму 624,38 грн.

Крім вищенаведеного, в матеріалах справи наявна банківська виписка по рахунку № НОМЕР_7 (у АТ «Сведбанк Єнвест» (приватне)) за період з 01.01.2000 р. по 21.12.2015 р. Відповідно до зазначеної виписки, по корр.рахунку № НОМЕР_27 за один день (а саме 22.11.2007 р.) проведено декілька операцій на загальну суму 9620212,18 (без визначення у виписці грошової одиниці) з призначенням банківських операцій «на оплату іменних цільових безпроцентних облігацій серії ____ в кількості ___ за договорами купівлі-продажу облігацій № № ____ без ПДВ» за якими «отримувачем платежів» значиться ТОВ «Системабуд».

Експертом зроблено висновок, що по банківському рахунку № НОМЕР_7 , який відкритий в ПАТ «Сведбанк Інвест» для обліку розрахунків по кредиту за договором № 1037-Ф, банком за своєю ініціативою проведені операції по придбанню облігацій за відповідними договорами з ТОВ «Системабуд». З матеріалів справи не вбачається, що за період з 22 листопада 2007 року по 01 липня 2015 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Системабуд» укладались договори щодо купівлі-продажу облігацій. Таким чином, на підставі вищевикладеного, на рахунку № НОМЕР_7 в АТ «Сведбанк Інвест» (приватне), який значиться як відкритий для обліку розрахунків по кредиту згідно договору № 1037-Ф, необґрунтовано обліковуються перерахування саме за один день (за 22 листопада 2007 року) грошових коштів на рахунок № НОМЕР_27 ТОВ «Системабуд» на загальну суму 9620212,18 (без визначення грошової одиниці). Крім того, за умовами кредитного договору № 1037-Ф ПАТ «Сведбанк Інвест» надає кредит з лімітом заборгованості 1870000 доларів США, і лише тільки умовами додаткового договору № 2 від 26 травня 2008 року визначений розмір ліміту заборгованості за кредитом в сумі 9701050 грн., з яких основний кредитний ліміт 9624037,50 грн. та додатковий кредитний ліміт 15250 грн.

В матеріалах справи відсутні виписка по банківському рахунку ПАТ «Сведбанк Інвест», на якому обліковувались надані ОСОБА_1 кредитні кошти у сумі 9620212,18 грн., банківська виписка по рахунку в іноземній валюті з вказаною датою валютування щодо надання кредитних коштів та меморіальні ордери за даними операціями.

Отже, наявні в матеріалах справи виписки з рахунків (а. с. 142 - 173 т. 2, 58 - 102 т. 3) не підтверджують видачу грошових коштів відповідачу, оскільки вони сформовані за іншими номерами рахунків; не є клієнтськими, стосуються внутрішньобанківських операцій, пов`язаних з реорганізацією ПАТ «Сведбанк Інвест» - перенесення залишків з рахунків по позиковому рахунку, переоблік відсотків.

Із цих же підстав апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги щодо ненадання оцінки та ненаведення мотивів відхилення доказів у вигляді виписок по рахункам, а також можливість суду самостійно перевірити правильність розрахунків заборгованості.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що факт отримання відповідачем кредитних коштів залишився недоведеним, а позовні вимоги ґрунтуються на припущеннях. Із цих же підстав судом відмовлено в задоволенні похідних вимог про стягнення сум процентів та пені.

Не можна погодитися із доводами апеляційної скарги в частині неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, враховуючи, що позивач не зазначав, які саме обставини підлягали встановленню та не були встановлені судом. В матеріалах справи відсутні клопотання, заяви позивача про витребування доказів, які, на його думку, були необхідні для повного, всебічного, неупередженого розгляду справи, і які не були би вирішені судом.

Доводи апеляційної скарги в частині оцінки висновку експертизи від 14 квітня 2017 року, а саме, що розрахунок заборгованості в сумі 27551063,65 грн., на предмет правильності якого було призначено експертизу, відображає заборгованість лише за кредитним договором № 1037-Ф, правильного по суті висновку експерта, викладеного в дослідницькій частині, не спростовують, а саме, що за результатами дослідження наявних в матеріалах справи документів, підтвердити надання ОСОБА_1 кредитних коштів на суму 106425 доларів США та 9620212,18 грн. за кредитними договорами № 1037-Ф від 22 листопада 2007 року та № 1116-Ф від 07 березня 2008 року не видається за можливе, а тому провести розрахунок відсотків за користування кредитними коштами також не видається за можливе, так як документально не підтверджується виникнення та період існування фактичної заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «Сведбанк Інвест» (а. с. 131 - 146 т. 3).

Крім того, як вбачається із ухвали Солом?янського районного суду м. Києва від 05 квітня 2016 року, на вирішення експерта ставилося питання відповідності розрахунку заборгованості умовам укладених договорів та бухгалтерських документів, які містяться в матеріалах справи (а. с. 219 т. 2), тобто перевірка експертом правильності розрахунку заборгованості повинна бути здійснена по обом договорам. Даний висновок є логічним, оскільки відповідачем заперечувалася заборгованість за кредитними договорами в цілому.

Не можна погодитися із доводами апеляційної скарги, що висновок експерта містить інформацію відносно питань, які не були поставлені судом, враховуючи, що відповідність розрахунку заборгованості позичальника ОСОБА_1 умовам укладених договорів та бухгалтерських документів, які містяться в матеріалах цивільної справи, є неможливим без встановлення відповідності документів, на підставі яких цю заборгованість нараховано, вимогам закону, та чи підтверджують ці документи отримання кредитних коштів.

Апеляційний суд звертає увагу, що позивач був обізнаний із результатами судово-економічної експертизи від 14 квітня 2017 року і у випадку сумнівів у її правильності мав можливість звернутися із клопотанням про призначення повторної експертизи під час розгляду справи в суді першої інстанції, однак не скористався таким правом і обмежився письмовим запереченням (а. с. 180 - 181 т. 3).

Виконуючи вказівку Верховного Суду, надану в постанові від 13 лютого 2019 року по даній справі про те, що суд апеляційної інстанції не перевірив доводи ПАТ «Дельта Банк» про неможливість надання письмових документів, які були необхідні для проведення повторної судово-економічної експертизи, з посиланням на статтю 60 Закону України «Про банківську таємницю», не вирішив питання про можливість витребування зазначених доказів у банку, апеляційний суд враховує наступне.

Так, дійсно, при попередньому апеляційному перегляді рішення суду першої інстанції позивачем було заявлено клопотання про призначення повторної експертизи (а. с. 42 т. 4), яке було задоволено ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 06 лютого 2018 року. 18 липня 2018 року Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз було направлено до суду повідомлення про неможливість надання висновку через ненадання додаткових матеріалів за клопотаннями експертів.

Для з`ясування обставин, на які вказано в постанові Верховного Суду від 13 лютого 2019 року апеляційним судом було роз`яснено право сторін щодо надання клопотань та доказів, разом із тим при повторному апеляційному перегляді позивач із клопотаннями як про витребування зазначених доказів, так і про призначення у справі повторної судово-економічної експертизи не звертався.

Апеляційний суд враховує, що сам факт укладення та підписання спірних кредитних договорів відповідачем під час розгляду справи не заперечувався, разом із тим заперечувався факт отримання кредитних коштів. Відповідач заперечував також визнання та виконання ним договорів шляхом часткового погашення заборгованості. Дані заперечення відповідача позивачем спростовані не буди.

Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Апеляційний суд враховує, що відповідачем під час розгляду справи судом першої інстанції подано заяву про застосування строку позовної давності (а. с. 191 т. 2), яка не була розглянута судом, оскільки в позові відмовлено в зв`язку із його недоведеністю.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» залишити без задоволення.

Рішення Солом?янського районного суду м. Києва від 11 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 02 серпня 2019 року.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.