Справа № 591/2199/18
Провадження № 2/591/221/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2019 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого - судді Сидоренко А.П.

з участю секретаря судового засідання -Майбороди А.О. позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що він з 22 березня 1995 року та до цього часу мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . В квартирі також зареєстровані син, донька, внук та відповідач.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 08 травня 2013 року шлюб між ним та відповідачкою ОСОБА_3 розірвано. Рішення набрало законної сили. Відповідачка у спірній квартирі не проживає і навіть там не з`являється. Обов`язки, які випливають з договору найму житлового приміщення по утриманню в належному стані квартири та сплаті комунальних послуг відповідач не виконує. Ці обов`язки виконує він, як наймач квартири, що підтверджується квитанціями про сплату комунальних послуг.

Зазначає, що у зв`язку з реєстрацією відповідача у спірній квартирі, він несе додаткові витрати по оплаті платежів за газ, воду та інше. Крім того, це позбавляє його права на отримання субсидії по оплаті житлово-комунальних послуг. З 2012 року, з моменту залишення квартири, відповідачка будь-яких дій стосовно спірної квартири не вчиняла. Але з реєстрації по спірній квартирі не знялася. Таким чином, відповідач ОСОБА_3 у спірній квартирі не проживала і не проживає, квартирою не цікавиться, комунальні платежі не сплачує. Факт відсутності відповідача підтверджується актами житлово-комунальної організації від 13 листопада 2015 року та 22 березня 2018 року.

Посилаючись на зазначені обставини, просить суд визнати відповідачку ОСОБА_3 такою, що втратила право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 внаслідок відсутності в квартирі понад шість місяців без поважних причин.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 24 квітня 2018 року вказаний позов залишено без руху, запропоновано позивачу у строк не більше 10 днів з дня вручення ухвали усунути недоліки.

02 травня 2018 року позивачем надано суду документи на виконання ухвали Зарічного районного суду м. Суми від 24 квітня 2018 року та ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 03 травня 2018 року відкрито провадження по зазначеній справі, залучено в якості третіх осіб ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання 21 червня 2018 року о 16 год. 00 хв.

21 червня 2018 року підготовче засідання відкладено у зв`язку із клопотанням представника відповідача ОСОБА_6 до 31 липня 2018 року о 15 год. 00 хв.

04 липня 2018 року від представника відповідачки ОСОБА_6 надійшов відзив, відповідно до якого зазначає, що відповідачка з позивачем прожили тривалий час, але подаючи позовну заяву позивач зазначає, що йому не відомий номер мобільного телефону відповідача та місце її фактичного проживання. Це умисна та свідома неправда. Позивач достоменно знає номер мобільного телефону відповідача, та йому відомо, що після нанесення їй тілесних ушкоджень та після того як він її насильно виштовхував з помешкання, вона періодично проживала у своєї матері, яка до речі, хворіє та потребує цілодобового нагляду.

Зазначає, що з 24 липня 1987 року відповідачка перебувала у шлюбі з позивачем, у шлюбі у них народилися: син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; донька - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та вони на сім`ю отримали квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , де проживали.

Починаючи з 2012 року ОСОБА_1 втратив почуття поваги до відповідача як дружини та почав знущатися і постійно завдати їй тілесні ушкодження. Також почав відкрито ображати їхніх спільних дітей, заявляючи, що вони нагуляні байстрюки й вимагав проведення медично-генетичної експертизи.

Після подання ОСОБА_1 позову, рішенням Зарічного районного суду від 08 травня 2013 року, шлюб між відповідачем та ОСОБА_1 був розірваний. Та саме тоді почалися особливі знущання з родини, а з 2015 року коли він повернувся з Криму, де працював на будівництві, позивач, почав вимагати від неї та дітей щоб вони виписалися, а він приватизує квартиру, продасть її, та виїде проживати до Криму, де у нього була коханка. З цього часу ОСОБА_1 ще з більшим цинізмом почав знущатися з відповідачки, їхніх спільних дітей та малолітнього онука. Оскільки такі знущання переходили в нанесення фізичної болі та вчинялися в присутності запрошених позивачем «собутильників», відповідач з дітьми побоювалися за своє життя і тому діти намагалися мешкати окремо.

Протягом п`яти років у відповідача тяжко хворіє мати - ОСОБА_8 , та вона була змушена її постійно доглядати за місцем її проживання ( АДРЕСА_3 ), адреса яка достоменно відома позивачу. Коли відповідачка приходила до квартири, де зареєстрована то постійно наштовхувалася на образи з боку колишнього чоловіка, який перебував у стані алкогольного сп`яніння, виштовхував її з квартири, застосовуючи фізичну силу, при цьому були присутні сторонні особи, яких її колишній чоловік приводив до спірної кватири для вживання алкогольних напоїв. Також, колишній чоловік ОСОБА_1 , продавав, знищував та пошкоджував належні відповідачу речі та речі їхніх дітей.

Позивач змінював замки, чим спричиняв перешкоду вільного доступу відповідача до місця постійного проживання та вільного доступу до належних їй речей. Умисно створені обставини позивач використовує, щоб довести їхнє непроживання за місцем реєстрації, чим намагається позбавити її та їхніх спільних дітей постійного місця проживання та реєстрації. В такі дні викликав потрібних людей, щоб скласти відповідні акти, а потім використовуючи ці акти оформлював субсидії, тобто вчиняв шахрайські дії, вступивши у змову з сторонніми особами. Дані, умисно створені документи, позивач і надав до суду на обґрунтування своїх позовних вимог.

Наголошує, що відповідач та її син ОСОБА_5 , не дивлячись, що тривалий проміжок часу починаючи з 2013 року, періодично не проживали за адресою АДРЕСА_1 , але постійно сплачували кошти за спожиті комунальні послуги, та син надавав кошти для здійснення таких оплат позивачу. Також вони родиною намагалися приватизувати дане помешкання, але позивач став спричиняти супротив таким діям, це робилося навмисно, щоб позбавити їх права на проживання, а потім одноосібно приватизувати житло та продати його і виїхати для проживання до Криму, де він проживав періодично, протягом п`яти років, де працював на будівництві філії академії банківської справи.

На даний час, позивач, продовжує вчиняти перешкоду вільного доступу відповідача до квартири, де вона зареєстрована, та до речей, які перебувають в даній квартирі. Також аналогічна ситуація відбувається з їхніми спільними дітьми, а оскільки позивач постійно перебуває у стані алкогольного сп`яніння та приводить до помешкання сторонніх осіб (часто «бомжів») та надає їм тимчасовий притулок, а під час їх перебування в квартирі, провокує конфліктні ситуації між дітьми та цими сторонніми особами, це становить загрозу здоров`ю та життю дітей.

Виконуючи своє законне право, як громадянка України, відповідачка 08 червня 2018 року до Сумського ВП ГУНП в Сумській області подала заяву про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст.ст. 129, 190, 356 КК України групою осіб, до якої входять її колишній чоловік ОСОБА_1 , який вступив у змову з мешканцями кв. № 8 ОСОБА_9 , кв. № 14 ОСОБА_10, кв . № 24 ОСОБА_22 АДРЕСА_1 , маючи на меті отримання підстав для ухилення від сплати за спожиті комунальні послуги, та просила у відповідності до ст. 214 КПК України внести відомості за її заявою до ЄРДР. Зазначає, що позовна заява ОСОБА_1 ґрунтується на документах, які є умисно створеними групою осіб за попередньою домовленістю та в наслідок вчинених неправомірних дій позивача по відношенню до відповідача та їхніх дітей.

Позивач заявляючи позов, має мету, почергово позбавити права на проживання усіх членів родини, позбавити реєстрації та позбавити житла шляхом продажу.

Посилаючись на зазначені обставини, просить суд відмовити у позові.

31 липня 2018 року за клопотанням представника позивача в підготовчому засіданні оголошено перерву до 07 вересня 2018 року о 14 год. 30 хв.

03 серпня 2018 року від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, в якій зазначає, що у відзиві не зазначені, які поважні причини непроживання відповідача у спірній квартирі на протязі 6 років, якими доказами підтверджується факт належного виконання обов`язків наймача житла встановлених ст. 64 ЖК України, в тому числі сплаті комунальних послуг на протязі 2012-2018 років. Відповідачка та її представник використали відзив на позовну заяву, як форму тиску на нього та тих осіб, які приймали участь у складанні актів від 13 листопада 2015 року та 22 березня 2018 року про те, що відповідачка ОСОБА_3 не проживає у спірній квартирі.

07 вересня 2018 року закрито підготовче провадження, призначено справу для розгляду на 23 жовтня 2018 року о 15 год. 00 хв.

23 жовтня 2018 року розгляд справи відкладено до 26 грудня 2018 року у зв`язку з клопотанням представника відповідачки та неявкою судове засідання відповідачки та третіх осіб.

26 грудня 2018 року оголошено перерву у судовому засіданні у зв`язку із необхідністю виклику та допиту свідків до 04 березня 2019 року о 14 год. 00 хв.

04 березня 2019 року оголошено перерву у судовому засіданні у зв`язку із необхідністю виклику та допиту свідків до 14 травня 2019 року о 10 год. 00 хв.

14 травня 2019 року за клопотанням представника відповідача в судовому засіданні оголошено перерву до 24 липня 2019 року до 16 год. 00 хв.

В дане судове засідання з`явилися позивач ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 , відповідачка ОСОБА_3 , представник відповідача ОСОБА_6 . Треті особи в судове засідання не з`явилися, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином.

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали заявлений позов в повному обсязі. Позивач додатково пояснив, що відповідач за власним бажанням виїхала з квартири, перешкод у користуванні він їй не чинив.

Відповідачка та її представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України встановлює обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Також згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу.

Під час судового розгляду встановлено, що рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 08 травня 2013 року розірвано шлюб між ОСОБА_11 та ОСОБА_3 (а.с. 38).

Відповідно до про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку, осіб разом з позивачем за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (син), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (донька), ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (онук) (а.с. 8).

В акті про фактичне непроживання за місцем реєстрації від 13 листопада 2015 року зазначено, що, ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_13 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_12 не проживають за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 40).

В акті від 22 березня 2018 року зазначено,що в квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_12 за вищевказаною адресою фактично не проживають (а.с.41).

З договору про реструктуризацію заборгованості від 25 жовтня 2017 року вбачається, що ТОВ «Сумитеплоенерго» та ОСОБА_1 уклали договір про надання розстрочки в погашенні заборгованості за надані послуги строком на 36 місяців. Станом на 01 жовтня 2017 року заборгованість становить 8571 грн. 37 коп. (а.с. 42, 43).

Свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що вона є сусідкою позивача, ОСОБА_1 знає років 30, разом працювали, вони поселилися в будинок десь у 1987 році. У їхньому будинку жили будівельники, і вони один з одним спілкувались. Років 6 тому відповідачка виїхала з спірної квартири, по якій причині їй не відомо. Десь восени це було. Пояснила, що 7 років тому їй зробили операцію, і вона сиділа вдома. Вона на лавочці сиділа, і бачила, як ОСОБА_3 виносила речі: одяг, посуду, мабуть, бо усе було попаковано. Меблі вона не вивозила. Вона не запитувала відповідачку про причину виїзду. Під`їхала машина, їй усі допомагали погрузити. Після цього, вона бачила відповідачку біля будинку, вона забирала онуку з школи. Зараз у квартирі живуть ОСОБА_1 і ОСОБА_18 . Також їй відомо, що в шлюбі позивач не перебуває, бо він їй паспорт показував. Коли ОСОБА_1 сам залишився, то вона бувала в квартирі, допомагала по ремонту кухні: робила відкоси.

Свідок ОСОБА_19 суду пояснила, що є сусідкою позивачка, з відповідачкою погані відносини. Пояснила суду, що вони поселилися в 1987 році, а ОСОБА_18 приїхали десь у 1995 році. Були добрі відносини. Вони жили у квартирі №18 . Вона запам`ятала, що позивач був в Криму, а вона з якимсь чоловіком ходила. Відповідач виїхала з квартири десь років 6 тому, її немає, вона не бачила. Між сторонами були сварки, причини вона не знає. Відповідач не проживає, бо її чоловік десь у 2012 році виявив зраду, і розлучився з нею. Це її думки. Фактичного насильства з боку позивача - вона не чула про це. Вона бачила, що на вулиці стоять речі, і відповідачка там була. Куди переїхала - вона не знає. ОСОБА_1 повідомив, що розлучився десь у 2012 році. Востаннє відповідачку бачила вона в суботу ввечері 02 березня 2019 року, вона заходила в квартиру. В квартирі речей не бачила, на кухні вона була. Акт складався 13 листопада 2015 року, вона підписувала. Також пояснила, що влітку 2018 року її позвали якісь чоловіки 2-3 чоловіка, там вона побачила відповідачку з дочкою. Вона намагалася ключами двері відчинити, у неї нічого не виходило. ОСОБА_3 не могла відчинити двері, бо не мала доступу. Зараз в квартирі мешкає ОСОБА_1 і син ОСОБА_21 . Зараз ОСОБА_21 поїхав, його немає. Також пояснила суду, що як сторони розлучилися, то стало тихо. Крики бували, відповідач голосно розмовляла. Можливо і конфлікти бували.

Свідок ОСОБА_23 суду пояснила, що з позивачем більше знайома, частіше спілкувалися, вони є сусідами, стосунки як у сусідів, з відповідачкою не спілкується. Пояснила суду, що проживає за адресою: АДРЕСА_11 з 1994 року. Раніше не спілкувалася з позивачем. Стала більше спілкуватися останні 5-6 років, ОСОБА_3 взагалі не бачила 5-6 років. Від людей вона чула, що відповідач забрала свої речі та виїхала з квартири. Особисто вона не бачила, щоб відповідача вивозила речі.

Свідок ОСОБА_26 суду пояснила, що вона є сусідкою позивача, проживає на одній площадці. У будинку вона проживає 15 років. Пояснила, що живуть поруч, відповідачка не живе в спірній квартирі, після того, як виїхала. Вона завжди буває біля під`їзду, бачила, як відповідачка від`їжджала, коли це було, вона сказати не може. Це було років три чи чотири тому. У 2013 році вони розлучилися і відповідач виїхала. У 2013 році вона вивезла речі, а в квартиру не ходить. Відповідачка знайшла іншого - і пішла. Звідки їй це відомо - пояснити не може.

Свідок ОСОБА_27 суду пояснила, що вона є рідною сестрою ОСОБА_1 , з відповідачем стосунки недобрі, перебувають у конфлікті. Брат розлучився у 2013 році, до цього він їздив на заробітки. Відповідачка приводила чоловіка, у сім`ї у них почалися суперечки, потім вони розлучилися. Їй відомо, що по квартирі утворилася заборгованість по комунальним платежам. Газ на 7 осіб нараховується, великі суми за опалення. В спірній квартирі буває часто, після того, як відповідач виїхала, її там не бачила. Вони там приводили все у порядок. З моменту розірвання шлюбу відповідачки в квартирі не було, речей її не було. На сьогоднішній день заборгованість по комунальним платежам зменшилася: брат погашає заборгованість і поточні нарахування. Їй також відомо, що відповідачка мешкає з іншим чоловіком, бо вона їх неодноразово бачила. Також пояснила, що позивач, як і усі - інші вживає спиртні напої. Квартира давалася на сім`ю, брат був основним квартиронаймачем, відповідачка намагалася приватизувати, квартиру, але не вийшло.

Положеннями частини третьої статті 47 Конституції України визначено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до частини четвертої статті 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до вимог ст.ст. 71, 72 ЖК України якщо особа без поважних причин не проживає в житловому приміщенні понад 6 місяців, ця особа за рішенням суду визнається такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

Під час судового розгляду відповідачка повідомила, що вона дійсно виїхала з квартири восени 2015 року, але не добровільно, а оскільки між нею і позивачем були сварки та конфлікти, з цього приводу зверталася до правоохоронних органів, його також притягнули до відповідальності за неналежну поведінку. У 2017 році відповідачка намагалася потрапити в квартиру, але її ключ не підійшов. Повідомила, коли їх син вдома, він відчиняє двері. В квартирі залишилися її речі: нижня білизна, халат, рушники, сукня, взуття, а також належні їй меблі: шафа та диван.

Позивач в судовому засіданні підтвердив обставини того, що мав місце виклик правоохоронців, оскільки відповідачка знайшла коханця і казала, що отруїть його. Він влаштував сімейну сварку у травні 2013 року і його викликав з цього приводу дільничний.

Обставини конфліктних ситуацій між сторонами підтвердили треті особи ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , які заперечували проти позовних вимог щодо визнання відповідачку втратившою право користування квартирою.

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що відповідачка дійсно відсутня в спірній квартирі з осені 2015 року, тобто понад встановлений законом шестимісячний термін. В той же час причини її відсутності суд вважає поважними, оскільки вона не має іншого постійного місця проживання, не втрачала інтересу до спірної квартири, про що свідчить те, що вона періодично відвідує квартиру, а також те, що не проживання в квартирі обумовлено неприязними стосунками з позивачем, внаслідок чого відповідачка була позбавлена можливості вільно та безперешкодно користуватися спірною квартирою. Вказані обставини не були спростовані відповідними доказами, та вони також не заперечувались позивачем в судовому засіданні.

Виходячи з викладеного, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання відповідачки ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житлом, необхідно відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 76-81, 263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Третя особа: ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Третя особа: ОСОБА_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Повне судове рішення виготовлене 05 серпня 2019 року.

Суддя А.П.Сидоренко