ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/3983/18 Номер провадження 22-ц/814/1842/19Головуючий у 1-й інстанції Троцька А. І. Доповідач ап. інст. Кривчун Т. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Кривчун Т.О.

Суддів: Бондаревської С.М., Обідіної О.І.

секретар: Ткаченко Т.І.

за участю: представника відповідача - адв. Захарова Т.Г.

представників позивача - адв. Антипенко А.І., Гулій О.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Інноватив Буд»

на рішення Октябрсього районного суду м. Полтави від 18 квітня 2019 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Інноватив Буд» (далі - ТОВ «НВП «ІННОВАТИВ БУД»), третя особа: Управління Держпраці у Полтавській області, про визнання правочину удаваним та встановлення факту трудових відносин.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача,-

В С Т А Н О В И В :

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до місцевого суду із вказаним позовом до відповідача, посилаючись на те, що 12 липня 2017 року йому запропонували роботу помічника монтажника на підприємстві ТОВ «НВП «ІННОВАТИВ БУД», керівництво якого пояснило йому, що не має змоги на даний момент укласти трудовий договір, проте це буде здійснено в подальшому, та наразі він може виконувати обов`язки помічника монтажника неофіційно, після чого позивач присутупив до виконання фактичних трудових відносин.

Зазначає, що, в подальшому, 17.10.2017 року, стався нещасний випадок на виробництві, на будівельному майданчику «Будівництво багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 », а саме на нього ( ОСОБА_1 ) упала бетонна плита, внаслідок якого він отримав тяжку травму правої ноги.

Вказує, що будівництво даного багатоквартирного житлового будинку здійснювалось компанією відповідача відповідно до договору підряду №1702 від 17.02.2017року та на будівельному майданчику він опинився, як фактичний працівник ТОВ «НВП «ІННОВАТИВ БУД», де працював разом з офіційно оформленими працівниками вищезазначеної організації - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Зазначає також, що, після настання нещасного випадку, та здійснення йому операції, до нього ( ОСОБА_1 ) у лікарню прийшов бригадир ТОВ «НВП «ІННОВАТИВ БУД» ОСОБА_4 , який, користуючись безпорадним станом позивача, вмовив його задніми числами підписати Договір про виконання будівельних робіт та Акт виконаних робіт до нього. Оскільки він був після травматичного шоку та знаходився під впливом лікарських препаратів, не усвідомлюючи у повному обсязі значення своїх дій, підписав договір.

Позивач вважає вказаний договір удаваним, вчиненим з метою приховання фактичних трудових відносин, оскільки між ним та керівництвом ТОВ «НВП «ІННОВАТИВ БУД» не було домовленості про укладення договору підряду, а лише умови його роботи як працівника.

В обґрунтування позову посилається на те, що фактичний характер роботи та його відносини з Товариством відповідача є виконанням трудових обов`язків згідно загального трудового розпорядку разом з іншими працівниками зазначеної організації. Окрім того, факт удаваності правочину підтверджується датами укладення, а саме: в акті виконаних робіт зазначена дата 20 жовтня 2017 року, однак в цей час позивач знаходився в лікарні та ніяким чином не міг знаходитись на будівництві та підписати акт, передати роботу. Оскільки відповідач відмовляється визнати наявність між підприємством та позивачем трудових відносин, ОСОБА_1 змушений звернутися до суду з даним позовом.

З урахуванням наведеного прохав: визнати договір про виконання будівельних робіт з внутрішнього опорядження та покривання стін перегородок та стель житлових та нежитлових приміщень №13 від 04.10.2017року, укладений між ним та ТОВ «НВП «ІННОВАТИВ БУД», удаваним правочином; встановити факт трудових відносин між ОСОБА_1 та ТОВ «НВП «ІННОВАТИВ БУД» з 12 липня 2017 року, зобов`язавши відповідача внести відповідний запис до трудової книжки ОСОБА_1 ; вирішити питання судових витрат.

Рішенням Октябрсього районного суду м. Полтави від 18 квітня 2019 року позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «ІННОВАТИВ БУД», третя особа: Управління Держпраці у Полтавській області, про визнання правочину удаваним та встановлення факту трудових відносин, задоволено частково.

Визнано Договір про виконання будівельних робіт з внутрішнього опорядження та покривання стін перегородок та стель житлових та нежитлових приміщень №13 від 04.10.2017року, укладений між ТОВ «НВП «ІННОВАТИВ БУД» та ОСОБА_1 , удаваним правочином.

Встановлено факт трудових відносин між ОСОБА_1 та ТОВ «НВП «ІННОВАТИВ БУД» з 31 серпня 2017 року, зобов`язавши відповідача внести відповідний запис до трудової книжки ОСОБА_1 .

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Інноватив Буд» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 704, 80 грн.

З вказаним рішенням не погодився відповідач та подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначають, що на час настання нещасного випадку ОСОБА_1 виконував безпосередньо той вид робіт, який передбачено цивільно-правовою угодою, він працював самостійно без сторонньої допомоги, не підпорядковувався правилам внутрішнього трудового розпорядку, а отже, не може визнаватися штатним працівником.

Зауважують, що перебування трьох осіб одночасно в одному місці не може свідчити, що всі вони є працівниками однієї організації та/або перебувають із нею в однакових видах правових відносин.

Вказують, що висновок місцевого суду стовно того, що спірний правочин є удаваним, виходячи із підстав непогодження переліку та об`єму робіт є необгрунтованим та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи.

Зазначають, що підпис позивача в журналі реєстрації інструктажів, що належить ТОВ «Полтавський домобудівельний комбінат», не може вказувати на факт перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах з іншою юридичною особою ТОВ «Інноватив Буд».

Також, зазначають, що свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , показання яких було оцінено судом на підтвердження позовних вимог, взагалі не мають ніякого відношення до процесу будівництва та відповідача, не були свідками подій, про які допитував суд, а тому не можуть підтвердити факт наявності чи відсутності працевлаштування ОСОБА_1 на підприємстві відповідача.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Полтавський домобудівний комбінат» вважає її доводи переконливими, а вимоги такими, що підлягають задоволенню, тому скаргу підтримують та просять задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав та прохав її задовольнити.

Представники позивача апеляційну скаргу не визнали, прохали її відхилити, а рішення місцевого суду залишити без змін.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши пояснення учасників процесу, приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

У відповідності до ч.ч.1-5 ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч.1 ст.264 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Як убачається з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим судом, 04 жовтня 2017 року між ТОВ «НВП «ІННОВАТИВ БУД» в особі директора ОСОБА_7 та ОСОБА_1 укладено договір підряду договір про виконання будівельних робіт з внутрішнього опорядження та покривання стін, перегородок та стель житлових та нежитлових приміщень (цивільно-правовий) №13 (далі Договір), за умовами якого виконавець Гулій Р.В. зобов`язався на свій ризик виконати за дорученням замовника ТОВ «НВП «ІННОВАТИВ БУД» обумовлену цим договором роботу, зокрема: виконувати внутрішнє опорядження та покривання стін, перегородок та стель житлових та нежитлових приміщень (80м2) за адресою: м. Полтава, вул. Параджанова АДРЕСА_1 в строк з 04.10.2017 року до 31.10.2017 року. Строк дії договору встановлено до 31.10.2017 року (а.с.4).

Згідно п. 2.1 Договору за виконану роботу замовник сплачує виконавцеві 2000,00 грн.

Відповідно до акту виконаних робіт (надання послуг), 31.10.2017 року ОСОБА_1 нараховано винагороду за виконані роботи згідно Договору в сумі 2000,00 грн. (а.с.5).

В подальшому, як вбачається з матеріалів справи, 17.10.2017 року близько 18:00 год. стався нещасний випадок на будівельному майданчику з будівництва багатоквартирного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується актом №1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом (а.с.6-14).

З акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 17.10.2017 року (Форма Н-5) від 25.01.2018 року, слідує, що на момент події майстер будівельних та монтажних робіт ТОВ «НВП «ІННОВАТИВ БУД» ОСОБА_2 та зварювальник ручного зварювання ТОВ «НВП «ІННОВАТИВ БУД» ОСОБА_3 17.10.2017 року виконували роботи з монтажу панелей, а ОСОБА_1 здійснював розшивку швів на 4-му поверсі панельного будинку, що зводився. ОСОБА_1 отримав травму правої ноги внаслідок падіння плити. Згідно довідки 1-ї міської клінічної лікарні №35/284 від 23.10.2017 року ОСОБА_1 встановлений діагноз - «політравма розчавлення нижньої третини правої гомілки, п`яти з відкритим переломом обох кісток правої гомілки. Закритий перелом с/з правого стегна. Травматичнй шок II з/перелом правої п`яти». Згідно наказу МОЗ України №370 від 04.07.07 року травма відноситься до тяжкої (а.с.15-23).

Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №453 міського травматологічного відділення 1-ї міської клінічної лікарні від 02.02.2018 року ОСОБА_1 поставлений діагноз: політравма правої нижньої кінцівки; відкритий перелом н/З правої гомілки стан після ЧКДО, повторне зміщення уламків; консолідуючий перелом н/З правого стегна після БІМОС; закритий перелом п`яткової кістки зі зміщенням відломків (а.с.26).

Ухвалюючи оскаржуване рішення місцевий суд вірно виходив із того, що матеріалами справи в повній мірі підтверджено факт того, що договір будівельного підряду укладений не з метою виникнення реальних правовідносин між замовником та виконавцем, а з метою приховання вже існуючих трудових відносин між роботодавцем та працівником, і такий правочин в понятті ст.235 Цивільного кодексу України є удаваним. Відтак, виходячи з доведеності факту трудових відносин між позивачем та відповідачем, наявні підстави для встановлення факту трудових відносин саме з 31.08.2017 року - дати первинного інструктажу, який було здійснено при прийнятті ОСОБА_1 на роботу.

Такі висновки відповідають обставинам справи та ґрунтуються на законі, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 21 КЗпП України, трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно зі статтею 24 КЗпП України (в редакції, чинній на час спірних правовідносин) трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: при організованому наборі працівників; при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; при укладенні контракту; у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); при укладенні трудового договору з фізичною особою; в інших випадках, передбачених законодавством України.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відтак, з наведеного вбачається, що трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи.

Стаття 626 ЦК України визначає загальне поняття цивільно-правового договору.

Відповідно, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Виконавець робіт, на відміну від найманого працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку. Наказ (розпорядження) про прийом на роботу не видається.

Сторони цивільно-правової угоди укладають договір в письмовій формі згідно з вимогами статті 208 ЦК України. Такі угоди застосовуються для виконання конкретної роботи, що спрямована на одержання результатів праці, і у разі досягнення зазначеної мети вважаються виконаними і дія їх припиняється

Відповідно до статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення (частина 1 статті 843 ЦК України).

Основною ознакою, що відрізняє підрядні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

Підрядник, який працює згідно з цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик.

Трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання, трудова діяльність не припиняється.

Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

Так, як зазначено вище, 04 жовтня 2017 року між ТОВ «НВП «ІННОВАТИВ БУД» та ОСОБА_1 було укладено договір про виконання будівельних робіт з внутрішнього опорядження та покривання стін, перегородок та стель житлових та нежитлових приміщень (цивільно-правовий) №13, який за своєю суттю є договором підряду.

Відтак, умовами даного договору було визначено, що позивач зобов`язався виконати наступні роботи, зокрема: виконувати внутрішнє опорядження та покривання стін, перегородок та стель житлових та нежитлових приміщень (80м2) за адресою: м. Полтава, вул. Параджанова, АДРЕСА_1 в строк з 04.10.2017 року до 31.10.2017 року, з оплатою 2000,00 грн.

При цьому, з матеріалів справи, а саме з Протоколу допиту свідка від 23.11.2017 року, вчиненого в межах кримінального провадження №00001107 від 18.10.2017 року,

вбачається, що ОСОБА_8 підтвердив, що ОСОБА_1 після 25 червня 2017 року працевлаштувався на роботу у НВК «ІновативБуд» на випробувальний термін на посаду розливальника швів, потім зарекомендував себе з позитивної сторони та перейшов на посаду помічника монтажника. В обов`язки ОСОБА_9 на посаді помічника монтажника входила допомога при встановленні бетонних плит під час монтажу каркаса багатоквартирного будинку (а. с.133-134).

Показаннями свідка ОСОБА_10 , допитаного в межах кримінального провадження №00001107 від 18.10.2017 року, установлено, що позивач працював в ТОВ «ІновативБуд» на посаді помічника монтажника та здійснював допомогу в монтуванні бетонних плит (а.с.135-136).

Відтак, наведене, а саме те, що позивач працював на посаді помічника монтажника (що не відповідає умовам договору підряду від 04.10.2017 року), мав випробувальний термін (що передбачено якраз нормами трудового законодавства), був підвищений з посади розливальника швів до помічника монтажника, в жодній мірі не узгоджується з умовами договору від 04.10.2017 року та з самою суттю цивільно-правової угоди на виконання певного виду робіт.

Також, як вбачається з акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 17.10.2017 року (Форма Н-5) на момент події майстер будівельних та монтажних робіт ТОВ «НВП «ІННОВАТИВ БУД» ОСОБА_2 та зварювальник ручного зварювання ТОВ «НВП «ІННОВАТИВ БУД» ОСОБА_3 17.10.2017 року виконували роботи з монтажу панелей, а ОСОБА_1 здійснював розшивку швів на 4-му поверсі панельного будинку, що зводився. Подія сталася близько 18.00 год.

Відтак, належними та допустимими доказами, наявними у матеріалах справи, установлено, що на момент настання нещасного випадку - близько 18.00 год. 17.10.2017 року, позивач працював на будівельному майданчику разом з працівниками ТОВ «НВП «ІННОВАТИВ БУД» ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , виконував роботу помічника монтажника, що свідчить про наявність між сторонами по справі саме трудових відносин.

Доводи апеляційної скарги стовно того, що перебування трьох осіб одночасно в одному місці не може свідчити, що всі вони є працівниками однієї організації та/або перебувають із нею в однаковому виді правових відносин, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки суд оцінює надані докази, як кожен окремо та і в їх сукупності (ч.3 ст. 89 ЦПК України), при цьому, та сукупна оцінка і свідчить про наявність між сторонами по справі саме трудових відносин, а не укладення між ними цивільно-правової угоди.

Твердження апелянта стосовно безпідставності висновку місцевого суду, що спірний правочин є удаваним, виходячи із підстав непогодження переліку та об`єму робіт є необґрунтованим, оскільки при укладенні договору від 04.10.2017 року, сторонами не виконано всіх вимог законодавства щодо такого виду договорів, зокрема, норми ст.877 ЦК України, що передбачає наявність та передачу підряднику проектної документації та кошторису, ці документи обумовлюють обсяг робіт, порядок їх виконання та їх вартість.

Разом із тим в укладеному договорі будівельного підряду не зазначено про обов`язок замовника передати виконавцю проектну документацію та кошторис, фактично такої передачі цих документів також не відбувалось. Жодним пунктом договору не встановлено обсяг виконуваної роботи у вигляді конкретних фізичних величин, які підлягають вимірюванню, що повинні були бути відображені в акті їх приймання. Не містяться у них і відомості щодо того, який саме конкретний результат роботи повинні передати виконавці замовникові, не визначено переліку завдань роботи, її видів, кількісних і якісних характеристик.

Окрім того, як установлено місцевим судом та убачається з матеріалів справи, 31.08.2017 року з ОСОБА_1 проведено інструктаж з питань охорони праці на робочому місці, що підтверджується копією журналу реєстрації інструктажів з питань охорони праці на робочому місці «Параджанова,5» ТОВ «Полтавський ДБК» (а.с.172-174), що також, в свою чергу підтверджує наявність між позивачем та відповідачем саме трудових відносин.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що підпис позивача в журналі реєстрації інструктажів, що належить ТОВ «Полтавський домобудівельний комбінат», не може вказувати на факт перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах з іншою юридичною особою ТОВ «Інноватив Буд», суд апеляційної інстанції вважає не обгрунтованим з урахуванням наступного.

17.02.2017 року між ТОВ «Полтавський ДБК» та ТОВ «НВП» Інноватив Буд» укладено договір підряду №1702, на виконання визначеного переліку будівельних робіт за адресою, зокрема, м. АДРЕСА_1 . Параджанова, 5 (а.с.147).

Відтак, ОСОБА_1 , як працівник підрядника, міг проходити інструктаж з охорони праці у ТОВ «Полтавський домобудівельний комбінат» та здійснювати відмітки у відповідному журналі саме замовника.

З урахуванням наведеного доводи апеляційної скарги стовно того, що на час настання нещасного випадку ОСОБА_1 виконував безпосередньо той вид робіт, який передбачено цивільно-правовою угодою, працював самостійно без сторонньої допомоги, не підпорядковувався правилам внутрішнього трудового розпорядку, а отже, не може визнаватися штатним працівником, не відповідає встановленими судом обставинам справи.

Згідно ст.235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Відтак, оскільки наявні у справі належні та допустимі докази беззаперечно свідчать про те, що договір будівельного підряду укладений не з метою виникнення реальних правовідносин між замовником та виконавцем, а з метою приховання вже існуючих трудових відносин між роботодавцем та працівником, правочин від 04.10.2017 року є удаваним в силу закону та був правомірно визнаний таким судом.

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду стосовно того, що між сторонами по справі були наявні трудові відносини, без їх належного оформлення, при цьому, час їх виникнення судом було вірно визначено з 31.08.2017 року - дати проведення первинного інструктажу, оскільки доказів початку трудових відносин з 12.07.2017 року суду не надано.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції також не спростовують та зводяться фактично до незгоди із судовим рішенням без належного обґрунтування нормами права та переоцінки доказів.

Таким чином, суд першої інстанції повно та об`єктивно встановив фактичні обставини справи і дав їм належну правову оцінку, дослідив надані сторонами докази, на підставі яких прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

При цьому суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального права відповідно до характеру правовідносин, що склалися між сторонами та в межах заявлених позовних вимог.

З огляду на те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Керуючись ст.ст.368, 375, 382,383,384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Інноватив Буд», - залишити без задоволення.

Рішення Октябрсього районного суду м. Полтави від 18 квітня 2019 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ: Т.О. Кривчун

СУДДІ: С.М. Бондаревська

О.І. Обідіна