1Справа № 335/8241/19 2/335/2299/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Макаров В.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

26.07.2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ознайомившись із позовною заявою та доданими до неї документами, суд дійшов висновку, що заява підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Відповідно до правил загальної підсудності, які встановлені в статті 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не встановлено законом.

Позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них, згідно ч. 2 ст. 28 ЦПК України.

Так, позивач ОСОБА_1 у позові зазначає, що враховуючи, що неповнолітні діти мешкають разом із нею та знаходяться на її утриманні, вона подає позов до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя за своїм місцем проживання.

Отже, обираючи підсудність справи, позивач, ймовірніше за все, виходить з того, що є підстави для звернення до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, оскільки вона зареєстрована у Вознесенівському районі м. Запоріжжя, і у неї на утриманні перебувають малолітні діти.

Проте, будь-яких письмових доказів тому, що позивач зареєстрована у Вознесенівському районі м. Запоріжжя, окрім зазначення у позові, позивачем суду не надано в порушення вимог п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України.

Крім того, подана ОСОБА_1 позовна заява подана з порушенням вимог п.п. 8, 9, 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, а саме:

- не зазначено щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви;

- не додано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

- відсутнє підтвердження позивача про те, що нею не подано іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Як передбачено частинами 1, 2, 3 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

При цьому, судом при винесенні ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

Таким чином, суд вважає за необхідним залишити позовну заяву без руху та запропонувати ОСОБА_1 у строк десять днів з дня отримання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, усунути недоліки позову, а саме: надати до суду докази, що підтверджує факт знаходження дитини на утриманні позивачки, а також позовну заяву разом з додатками для відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 175, 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разіне усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.О. Макаров