ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2019 року м. Чернівці

Справа № 725/818/19

Провадження №22-ц/822/638/19

Чернівецький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Литвинюк І. М.

суддів: Владичана А.І., Лисака І.Н.

секретар: Вовкун Н.В.

за участю: представника позивача - ОСОБА_8., відповідача - ОСОБА_1 , його представника - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 10 квітня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Чернівецького нотаріального округу Чернівецької області Кривцова Крістіна Танасіївна, про визнання права власності на частку спадкового майна та вселення, головуючий у І-й інстанції - Іщенко О.В.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Чернівецького нотаріального округу Чернівецької області Кривцова К.Т., про визнання права власності на частку спадкового майна та вселення.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживав за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_4 за життя склав заповіт, за яким заповів їй усе майно, що буде йому належати на день смерті, де б воно не знаходилось та з чого б не складалось, а також все те, на що він за законом буде мати право. Заповіт посвідчено12 березня 2018 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Кривцовою К.Т. та зареєстровано у реєстрі за № 4992.

Зазначала, що спадкова маса складається з частини квартири, що знаходиться у АДРЕСА_1 та частини квартири у АДРЕСА_2 , які були придбані матір`ю покійного ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_1 і оформлені відповідно по 1/2 частині на ОСОБА_5 та її сина. Тобто, частка до успадкування, яка відкрилась на користь позивачки після смерті ОСОБА_4 становить по 1/4 частині у кожній квартирі.

Вказувала на те, що 14 січня 2019 року вона звернулася до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Кривцової К.Т. з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/4 частки квартири, що знаходиться у АДРЕСА_1 , на яку 14 січня 2019 року їй було видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

Також 14 січня 2019 року їй було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/4 частки квартири, що знаходиться у АДРЕСА_2 у зв`язку з тим, що спадкоємиця померлого - позивачка, не надала нотаріусу документ, що посвідчує право власності спадкодавця на нерухоме майно, повідомивши, що такий документ відсутній.

Посилалася на те, що ОСОБА_1 відмовляється надати їй правовстановлюючий документ на квартиру, у зв`язку з чим нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ј частини квартири, що знаходиться у АДРЕСА_2 .

Крім того, відповідач перешкоджає їй у здійсненні права на проживання в даній квартирі, до квартири не впускає, двері не відчиняє, уникає будь-яких контактів.

З урахуванням уточнених позовних вимог, просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 на 1/4 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та вселити її у зазначену квартиру.

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 10 квітня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/4 частини квартири в порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , що заходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Вселено ОСОБА_3 у квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

На зазначене рішення суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та направити справу для розгляду до суду першої інстанції.

Посилається на те, що рішення суду першої не відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Зазначає, що в судовому засіданні не було розглянуто питання про законність надання висновку про вартість об`єкта незалежної оцінки, а саме, квартири, що заходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Висновок суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Бюро Полекс» від 31 січня 2019 року не відповідає вимогам цивільно-процесуального законодавства та не містить інформації про документ, який би підтвердив, що оцінювач Пінчук М.І. є судовим експертом.

На апеляційну скаргу від представника позивача ОСОБА_6 надійшов відзив, в якому вона просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви, доводів апеляційної скарги та відзиву на нього, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , який за життя склав заповіт, за яким заповів позивачці ОСОБА_3 усе майно, що буде йому належати на день смерті, де б воно не знаходилось та з чого б не складалось.

Заповіт посвідчено Кривцовою К.Т. - приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу 12 березня 2018 року та зареєстрований у реєстрі за № 4992.

Отже, ОСОБА_3 є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4 , який проживав за адресою: АДРЕСА_1 і помер18 квітня 2018 року.

Спірна квартира, що знаходиться по АДРЕСА_2 придбана ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 в рівних частинах у спільну часткову власність, тобто по 1/2 частці кожному, що підтверджується договором купівлі-продажу від 23 лютого 2005 року, посвідченим приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Блауш Н.З., зареєстрованим в реєстрі №1154.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, в тому числі на спірну квартиру, що знаходиться за адресою у АДРЕСА_2 , Ѕ якої належить ОСОБА_1 і ј частина - спадкодавцю ОСОБА_4 , який належним чином прийняв спадщину після смерті матері, але не оформив свої спадкові права за життя, що підтверджується копією спадкової справи (а.с.147-148).

З матеріалів справи видно, що 14 січня 2019 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Кривцової К.Т. із заявою, на підставі якої було відкрито спадкову справу №54731665 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , та видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/4 частину квартири, що знаходиться у АДРЕСА_1 .

Також їй було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14 січня 2019 року, у зв`язку з тим, що спадкоємиця померлого не надала нотаріусу документ, що посвідчує право власності спадкодавця на нерухоме майно, що знаходиться у АДРЕСА_2 .

За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме належних їй прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту. Цим правом на застосування певного способу захисту і є права, які існують у рамках захисних правовідносин. Тобто спосіб захисту реалізується через суб`єктивне цивільне право, яке виникає та існує в рамках захисних правовідносин (зобов`язань).

Ефективність захисту цивільного права залежить від характеру вимоги, що висувається до порушника та характеру правовідносин, які існують між позивачем та відповідачем.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України).

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення, будинку або квартири, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним.

У пунктах 38, 92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц зроблено висновок, що негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Допоки особа є власником нерухомого майна, вона не може бути обмежена у праві звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження цим майном, зокрема і шляхом вселення. А тому негаторний позов може бути пред`явлений упродовж всього часу тривання відповідного правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, спадкоємець у визначений термін звернулася до приватного нотаріуса для прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину на спірну квартиру, однак їй було відмовлено в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа.

За вимогами статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як вбачається із змісту позовних вимог, заперечень на позовну заяву та пояснень в суді, відповідач не визнає право власності позивачки на 1/4 частину у порядку спадкування та перешкоджає в доступі до спірної квартири, чим позбавляє ОСОБА_3 можливості користуватися майном, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про захист прав позивача шляхом визнання за нею права власності на 1/4 частину спірної квартири та вселення у квартиру.

Аргументи апеляційної скарги про те, що суд не допустив представника відповідача ОСОБА_7 до участі у розгляді справи, не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_7 не є адвокатом, а у зазначеній справі представником може бути лише адвокат.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно з частинами 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів вважає, що належних та допустимих доказів для спростування висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, передбачених статтями 76, 77, 78 ЦПК України, чи порушень норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування рішення відповідно до ст. 376 ЦПК України, апеляційна скарга не містить.

Апеляційна скарга також не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції. Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди відповідача з висновками суду першої інстанції, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції у повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги немає.

Враховуючи наведене, відповідно до вимог статті 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 10 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 02 серпня 2019 року.

Головуючий І.М. Литвинюк

Судді: А.І. Владичан

І.Н. Лисак