ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5992/19 Справа № 182/3871/18 Суддя у 1-й інстанції - Тихомиров І. В. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Вказувала, що 12 січня 2017 року о 10.50 год. на автодорозі Кіровоград-Кривий Ріг 69 км 200 м громадянин ОСОБА_1 , керуючи належним йому автомобілем «Рено Логан», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не вибрав безпечну швидкість, не врахував дорожню обстановку, при зустрічному роз`їзді допустив занос автомобіля, який винесло на смугу зустрічного руху, де здійснив зіткнення з автомобілем «Ніссан Прімастар», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався назустріч по своїй смузі. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.

Зазначала, що своїми діями відповідач порушив п.п.10.1, 12.1 ПДР України та постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2017 року у справі № 388/39/17, залишеною без змін постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2017 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні вищевказаної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

Вказувала також, що вона є власником пошкодженого у ДТП автомобіля марки «Ніссан Прімастар», яким за домовленістю із нею керував водій ОСОБА_3 Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №Д37/02/17 від 20 лютого 2017 року сума завданої їй, як власнику транспортного засобу, матеріальної шкоди складає 48.077 грн.56 коп. Ще 2.000 грн. нею сплачено за проведення експертного автотоварознавчого дослідження.

Цивільно-правова відповідальність відповідача на дату вчинення ДТП застрахована ПАТ «СК «Мега-Гарант», поліс АЕ 7501090, строк дії: 07 березня 2016 року - 06 березня 2017 року, франшиза 2.000 грн. Тому, 30 жовтня 2017 року на її рахунок, відкритий у Криворізькій філії ПАТ КБ «ПриватБанк», платником ПАТ «СК «Мега-Гарант» в якості страхового відшкодування по страховому акту № 248/2017 від 30 жовтня 2017 року були перераховані кошти у розмірі 35.712 грн.49 коп., а 22 грудня 2017 року - ще 2.352 грн.14 коп. Загальний розмір сплаченого їй страхового відшкодування складає 38.064 грн.63 коп. Таким чином, вона у якості відшкодування завданої їй шкоди недоотримала 10.012 грн. 93 коп., з яких 2.000 грн. складає франшиза за страховим полісом АЕ 7501090 та 8.012 грн.92 коп. сума ПДВ.

Посилаючись на те, що внаслідок протиправних дій відповідача їй завдано матеріальної шкоди, яка їй не відшкодована у повному обсязі, позивач просила суд:

- стягнути з ОСОБА_1 на її користь в якості відшкодування матеріальної шкоди 10.012 грн.93 коп., 2.000 грн. витрат на проведення експертного автотоварознавчого дослідження, а також понесений судовий збір (а.с.2-7).

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 квітня 2019 року позовну заяву ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду, завдану в результаті дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 10.012 грн. 93 коп., суму витрат на проведення експертного автотоварознавчого дослідження у розмірі 2.000 грн. та судовий збір у розмірі 704 грн.80 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, просив скасувати рішення суду та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач самостійно, до закінчення 10 робочих днів, у межах яких страховик мав можливість та був зобов`язаний прибути за місцезнаходженням майна для встановлення за свій рахунок розміру завданої шкоди, у порушення п.33.3. ст.33 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" звернулась до судового експерта для встановлення розміру завданої шкоди; позивач не зазначає чи здійснено нею ремонт автомобіля та чи понесено фактично витрати з ремонту автомобіля; відшкодовувати шкоду повинен страхувальник; позивач мала змогу отримати суму ПДВ від ПАТ "СК "Мега-Гарант" у разі надання нею документів, які б підтверджували ремонт транспортного засобу.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не находить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено і вбачається з матеріалів, що 12 січня 2017 року о 10.50 год. на автодорозі Кіровоград-Кривий Ріг 69 км 200 м ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Рено Логан», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не вибрав безпечну швидкість, не врахував дорожню обстановку, при зустрічному роз`їзді допустив занос автомобіля, який винесло на смугу зустрічного руху, де здійснив зіткнення з автомобілем «Ніссан», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався назустріч по своїй смузі руху. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. При цьому, водій ОСОБА_1 своїми діями порушив п.п.10.1, 12.1 ПДР України. Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2017 року, яка набула чинності після апеляційного оскарження 15 травня 2017 року, ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (а.с.9-12).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , власником пошкодженого, внаслідок недотримання ОСОБА_1 правил дорожнього руху України, автомобіля «Ніссан Прімастар», реєстраційний номер НОМЕР_2 , є ОСОБА_2 (а.с.13).

Матеріальна шкода, завдана позивачеві внаслідок пошкодження її майна, становить 48.077 грн.56 коп., що підтверджується висновком експертного авто товарознавчого дослідження №Д37/02/17 від 20 лютого 2017 року (а.с.14-39).

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована ПАТ «СК «Мега-Гарант» відповідно до полісу АЕ7501090, франшиза - 2.000 грн. (а.с.41).

Судом першої інстанції також встановлено, що страхувальником на користь постраждалої сторони ОСОБА_2 виплачено страхове відшкодування на загальну суму 38.064 грн. 63 коп. (а.с.42-45). При цьому, дана сума розрахована на основі висновку експерта №Д37/02/17 від 20 лютого 2017 року та зменшена на розмір франшизи 2.000 грн. та суму ПДВ 8.012 грн. 92 коп.(а.с.41).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що нормами діючого законодавства не передбачено обов`язку потерпілої сторони цільового використання коштів, отриманих у якості відшкодування шкоди; права позивача на вибір експерта для визначення завданої шкоди закон не обмежує та прямого обов`язку щодо необхідності зачекати 10 днів не встановлює.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц зроблено висновок, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Колегія суддів не може прийняти доводи апелянта, що відшкодовувати шкоду повинен виключно страхувальник, оскільки, якщо позивачу недостатньо сплаченого страховиком відшкодування для відшкодування, він має право вимоги до винної у ДТП особи - ОСОБА_1 , на різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням.

За встановлених обставин, суд першої інстанції, вірно вказав, що, оскільки одержаного потерпілою страхового відшкодування у сумі 38.064 грн. 63 коп. недостатньо для повного покриття заподіяної позивачу шкоди, розмір якої складає 48.077 грн.56 коп., тому з ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути майнову шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 8.012 грн. 92 коп., яка є різницею між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, та розмір франшизи 2.000 грн.

Колегія суддів вважає необґрунтованими посилання апеляційної скарги на те, що позивач самостійно, до закінчення 10 робочих днів, у межах яких страховик мав можливість та був зобов`язаний прибути за місцезнаходженням майна для встановлення за свій рахунок розміру завданої шкоди, у порушення п.33.3. ст.33 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" сама звернулась до судового експерта для встановлення розміру завданої шкоди.

Згідно з пунктом 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

З матеріалів справи (а.с.41) вбачається, що позивач звернулася до ПАТ СК "Мега-Гарант" з листом про відшкодування шкоди, завданої їй в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 12 січня 2017 року, сума страхового відшкодування визначена на основі висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 20 лютого 2017 року, наданого судовим експертом Чившиним О.П., тобто страховик та потерпілий дійшли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування, такий порядок здійснення страхового відшкодування не суперечить п.36.2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", тому підстави вважати, що понесені позивачем витрати на експертне автотоварознавче дослідження в розмірі 2.000 грн. є такими, що не підлягають відшкодуванню відповідачем на користь позивача відсутні.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Виходячи з вищевикладеного, суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом у повному обсязі з`ясовано всі обставини справи, рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено 12 червня 2019 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.