Справа № 161/4001/19
Провадження № 2/161/1663/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

10 червня 2019 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Черняка В.В.,

за участю секретаря судового засідання Новаковської В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 від імені якого діє представник ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу в розмірі 4 562, 87 доларів США, що станом на 06.03.2019 року за курсом НБУ еквівалентно 122 102, 40 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 10.04.2018 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики на суму 4 500 доларів США. Згідно з умовами договору відповідач зобов`язався повернути суму боргу до 16.09.2018 року. У разі прострочення зобов`язання відповідач зобов`язувався сплатити пеню у розмірі 0, 0125 % від суми боргу за кожен день прострочення зобов`язання. У вказаний термін відповідач свої зобов`язання не виконав, позичені кошти не повернув.

Посилаючись на приписи п.1 ст.1049 ЦК України та правових норм щодо відповідальності за належне виконання взятих на себе зобов`язань, просить стягнути з відповідача 4 500 доларів США основного боргу та 3% річних у розмірі 62, 87 доларів США.

Представник позивача у письмовій заяві просить розгляд справи проводити у відсутності позивача за наявними матеріалами справи, позов підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, причин нез`явлення не повідомив.

Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України.

За погодженням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10.04.2018 року ОСОБА_3 одержав від ОСОБА_1 позику в розмірі 4 500 дол. США, яку зобов`язався повернути до 16.09.2018 року, що підтверджується власноруч написаною ним розпискою (а.с.9).

Згідно ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно п.2, п.4 ч.1 ст.208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма.

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною першою статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною другою статті 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

З врахуванням зазначеного, договір, укладений між сторонами і підтверджений письмовим доказом (розпискою від 10.04.2018 року), є договором позики, який передбачений ст.1046 ЦК України. Договір укладений з дотриманням вимог закону щодо його форми, в ньому сторони дійшли згоди стосовно всіх суттєвих і необхідних умов договору.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Судом встановлено, що до дня звернення позивача в суд, відповідач не повернув позивачу борг.

Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Такі випадки передбачені статтею 193, частиною четвертою статті 524 ЦК України, Законом України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (далі - Декрет № 15-93), Законом України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Такі висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 373/2054/16-ц.

Оскільки між сторонами існують договірні правовідносини з позики, позичальником не виконані зобов`язання перед позикодавцем, кошти, отримані у позику, не повернуті, враховуючи встановлену статтею 204 ЦК України презумпцію правомірності правочину, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_3 на користь позивача заборгованості у валюті, визначеній договором, а саме 4 500 доларів США.

Згідно ч.1 ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання.

За приписами ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що 3% річних розраховано: 4500 доларів США (основного боргу) х 170 (кількість днів прострочення з 17.09.2018 року по 06.03.2019 року) х 3 / 100 / 365 (днів у році) та становить 62, 87 доларів США.

Проаналізувавши зібрані та дослідженні в справі докази, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити в повному обсязі, а також стягнути з відповідача в користь позивача на підставі ст.141 ЦПК України понесені ним судові витрати зі сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 77, 81, 133, 141, 263, 264, 265, 268, 182 ЦПК України, суд, -

В И Р I Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 (останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , вид. 10.12.2008 року Луцьким МВ УМВС України у Волинській області) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_3 , паспорт НОМЕР_4 , вид. 27.02.2003 року Луцьким МВ УМВС України у Волинській області) 4 562, 87 доларів США (чотири тисячі п`ятсот шістдесят два долари США вісімдесят сім центів), в т.ч., 4 500 доларів США основного боргу та 3% річних у розмірі 62, 87 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_3 (останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , вид. 10.12.2008 року Луцьким МВ УМВС України у Волинській області) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_3 , паспорт НОМЕР_4 , вид. 27.02.2003 року Луцьким МВ УМВС України у Волинській області) сплачений судовий збір в розмірі 1 221 (одна тисяча двісті двадцять один) грн. 03 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом Волинської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне судове рішення складено 10.06.2019 року.

Суддя Черняк В.В.