Постанова

Іменем України

31 липня 2019 року

м. Київ

справа № 750/7358/17

провадження № 61-721св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

представники позивача: ОСОБА_3, ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 31 жовтня 2017 року у складі судді Коверзнева В. О. та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 05 грудня 2017 року у складі колегії суддів: Шарапової О. Л., Бечка Є. М., Євстафіїва О. К.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2017 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що 23 листопада 2009 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ЗАТ КБ «ПриватБанк»), правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_2 було укладеного кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав кредит у розмірі 4 400 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Порушуючи умови зазначеного кредитного договору, ОСОБА_2 зобов`язання за договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 31 травня 2017 року утворилась заборгованість у розмірі 24 237 грн 16 коп., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4 361 грн 05 коп., заборгованості за процентами за користування кредитом - 15 438 грн 05 коп., комісії - 2 807 грн 72 коп., штрафу - 1 630 грн 34 коп.

Ураховуючи викладене, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з ОСОБА_2 на користь банку вказану кредитну заборгованість та судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 31 жовтня 2017 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Рішення районного суду мотивовано тим, що строк дії кредитного договору відповідає строку дії платіжної картки, який сплинув у листопаді 2012 року, тобто строк виконання основного зобов`язання встановлено 30 листопада 2012 року, тому саме з цього моменту у ПАТ КБ «ПриватБанк» виникло право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав, однак банк звернувся до суду із зазначеним позовом лише 30 липня 2017 року. Таким чином, ПАТ КБ «ПриватБанк» пропущено позовну давність для звернення до суду за захистом своїх прав, про застосування якої заявлено відповідачем у справі.

Короткий зміст ухвали апеляційного суду

Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 5 грудня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» відхилено. Рішення районного суду залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, зазначивши при цьому, що строк дії кредитного договору відповідає строку дії платіжної картки, який сплинув у листопаді 2012 року, тобто строк виконання основного зобов`язання встановлено 30 листопада 2012 року, тому саме з цього моменту у ПАТ КБ «ПриватБанк» виникло право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав, однак банк звернувся до суду із зазначеним позовом лише 30 липня 2017 року, тобто зі спливом позовної давності. Отже, ураховуючи, що ОСОБА_2 заявлено клопотання про застосування наслідків спливу позовної давності, місцевий суд дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог банку.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У касаційній скарзі, поданій у січні 2018 року до Верховного Суду, ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішення є незаконними, необґрунтованими й такими, що ухвалені з неправильним застосуванням норм чинного законодавства. Посилалось на те, що перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами), починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Зазначало, що банк має право на отримання процентів за користування кредитними коштами за період з 31 травня 2014 року по 31 травня 2017 року в межах загальної позовної давності, визначеної статтею 257 ЦК України, а проценти за своєю правовою природою є основною вимогою банку, й підлягають стягненню.А також банк має право на отримання неустойки (пені) за порушення умов зобов`язання в межах річного строку позовної давності.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 19 березня 2018 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано із Деснянського районного суду м. Чернігова зазначену цивільну справу.

У березні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05 квітня 2018 року справу за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором призначено до розгляду.

Відзив на касаційну скаргу учасники справи до суду не подали

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що 23 листопада 2009 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_2 було укладеного кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав кредит у розмірі 4 400 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ОСОБА_2 належним чином не виконувала зобов`язань за указаним кредитним договором.

Згідно з розрахунком, наданим ПАТ КБ «ПриватБанк», станом на 31 травня 2017 року утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 24 237 грн 16 коп., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4 361 грн 05 коп., заборгованості за процентами за користування кредитом - 15 438 грн 05 коп., комісії - 2 807 грн 72 коп. та штрафу - 1 630 грн 34 коп.

Відповідно до довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» строк дії кредитної картки, виданої ОСОБА_2 , становить листопад 2012 року (а.с. 76).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

У частині першій статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

За змістом частини п`ятої статті 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Судами встановлено, що відповідачем заявлено про застосування наслідків спливу позовної давності.

Встановивши, що строк дії договору відповідає строку дії платіжної картки, який сплинув у листопаді 2012 року, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про те, що звернувшись до суду з цим позовом 30 липня 2017 року, банк пропустив строк для звернення з вимогами про захист своїх прав стосовно повернення кредитних коштів, наданих відповідно до умов кредитного договору від 23 листопада 2009 року та процентів, нарахованих на протязі строку дії договору.

Доводи касаційної скарги про те, що несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів, з посиланням на правову позицію Верховного Суду України, викладену у постановах від 06 листопада 2013 року у справі 6-116цс13 та від 19 листопада 2014 року у справі № 6-160цс14, є безпідставними, оскільки між сторонами кредитного договору від 23 листопада 2009 року не було передбачено розмір щомісячних окремих платежів, а кредит було надано у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Колегія суддів відхиляє посилання касаційної скарги про право банку на нарахування процентів та пені у межах позовної давності, оскільки після спливу визначеного договором строку право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18).

Вирішуючи спір, суди попередніх інстанцій повно, всебічно та об`єктивно встановили фактичні обставини справи та дійшли обґрунтованого і правильного висновку про відмову у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк».

Доводи касаційної скарги про незаконність та необґрунтованість оскаржуваних судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, неповне з`ясування судами обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, порушення норм матеріального та процесуального права при їх ухваленні не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до частин першої, другої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення залишити без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 31 жовтня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 05 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

С. Ф. Хопта