КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді доповідача - Білич І.М.

суддів - Панченка М.М., Іванченка М.М.

при секретарі - Масловській К.І.

за участю: позивача - ОСОБА_1

представника відповідача Івашковського Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 21 травня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Шевченківського районного суду міста Києва Мальцева Д.О.,

по цивільній справі №761/33169/18 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа: Оболонський районний у м. Києві військовий комісаріат, про стягнення компенсації за невикористану додаткову відпустку, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а :

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про стягнення компенсації за невикористану додаткову відпустку в розмірі 3115, 64 гривни, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні по день ухвалення судового рішення та відшкодування моральної шкоди в розмірі 7500 гривень. Обгрунтовуючи свої вимоги тим, що в період з 03.01.2018 року по 13.03.2018 року в порядку переведення з Голосіївської РДА в м. Києві перебувала у трудових відносинах з Оболонським районним у м. Києві військовим комісаріатом на посаді провідного спеціаліста відділення офіцерів запасу і кадрів. У день звільнення з нею не було проведено розрахунок у повному обсязі, а саме в порушення Порядку надання державним службовцям додаткових оплачуваних відпусток від 06.04.2016 № 270 не виплачено компенсацію за додаткову оплачувану відпустку як державному службовцю. Воназверталась до відповідача щодо проведення перерахунку виплачених сум при звільненні, разом з тим відповідач такого перерахунку не провів, компенсацію не виплатив. У зв`язку із порушенням строків проведення розрахунків просила стягнути з відповідача в порядку положень ст. 117 КЗпП України середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 21 травня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану додаткову відпустку в розмірі 3115,64 гривень, середній заробіток за час затримки розрахунку протягом 291 дня в розмірі 82 422,84 гривень, моральну шкоду в розмірі 500 гривень.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.
Рішення суду в частині стягнення середнього заробітку в межах платежу за 1 місяць допущено до негайного виконання.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої ставив питання про його скасування та прийняття нового, яким в задоволенні позову відмовити. Посилаючись на невірну оцінку судом обставин справи, що призвело до ухвалення незаконного рішення.

Зазначаючи, що судом не врахована та обставина, що позивач перебувала у безперервних трудових відносинах з відповідачем лише протягом двох місяців, а тому в силу пункту 2,3 Порядку №270 та ч. 5 ст. Закону України «Про відпустки» не набула права на оплачувану додаткову відпустку.

У судовому засіданні позивач не визнала подану апеляційну скаргу, заперечувала проти її задоволення.

Представник відповідача та третьої особи підтримав подану апеляційну скаргу, просив суд її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб що з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Так судом при розгляді справи було встановлено, що відповідно до наказу Управління культури, туризму та охорони культурної спадщини Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації № 198 від 27.12.2017 ОСОБА_1 звільнено із займаної посади провідного спеціаліста культури з 02.01.2018 року.
Наказом РВК № 1 від 03.01.2018 року ОСОБА_2 призначена на посаду провідного спеціаліста відділення офіцерів запасу і кадрів в Оболонському районному у м. Києві військовому комісаріаті в порядку переведення з Голосіївської РДА в м. Києві.
Згідно з витягом до наказу № 11 від 13.03.2018 року військового комісара Оболонського районного у місті Києві військового комісаріату, ОСОБА_2 звільнено із займаної посади на підставі ч. 1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін з виплатою компенсації за 5 календарних днів щорічної основної відпустки за відпрацьований період з 03.01.2018 по 13.03.2018 року.
26.07.2018 року ОСОБА_2 звернулась до відповідача з листом щодо проведення повного розрахунку та виплати грошової компенсації за 11 календарних днів щорічної додаткової відпустки як державному службовцю.
Відповідач такого розрахунку не провів, та відповідну компенсацію не виплатив.

Частково задовольняючи вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з їх доведеності.
У той же час колегія суддів вважає що судом першої інстанції на час постановлення оскаржуваного рішення не було взято до уваги те, що предметом позову є стягнення з відповідача компенсації за невикористану додаткову відпустку, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди.
Спірні правовідносини виникли між сторонами під час проходження ОСОБА_1 служби на посаді провідного спеціаліста відділення офіцерів запасу і кадрів в Оболонському районному у м. Києві військовому комісаріаті, яка відноситься до посад державної служби

категорія «В», з встановленням 9 рангу державного службовця та визначення вислуги років на державній службі 14 років 11 місяців 26 днів.
Факт перебування позивача на державній службі не заперечується як самими сторонами, так підтверджується матеріалами справи.

Цивільний процесуальний кодекс України в редакції, чинній на час розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій, передбачав, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають зокрема, із цивільних і трудових відносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства - ч. 1 ст. 19 ЦПК України в редакції від 03 жовтня 2017 року.
Справа адміністративної юрисдикції це переданий на вирішення адміністративного суду публічно - правовий спір, у якому хоча б однією з сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно - правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.
Пункт 2 ч. 1 ст. 19 КАС України визначає, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування (п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з невиконанням відповідачем цивільно правової угоди, внаслідок чого у нього виникло зобов`язання щодо сплати компенсації за невикористану додаткову відпустку, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди.
Разом з тим спори, пов`язані з питаннями реалізації правого статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, що призвели до виникнення питання щодо сплати компенсаційних виплат, середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди, навіть якщо подання відповідного позову відбулося після її звільнення з державної служби, підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства.
У межах цивільного судочинства суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця чи посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному судочинстві відповідно до ст. 17 КАС України, у чинній на час розгляду справи судом редакції, якою охоплюється прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення.
Вказана правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 804/285/16 та від 13 березня 2019 року у справі № 723/18/17.

З урахуванням вищевикладеного правовідносини, які виникли між сторонами у справі, є адміністративно правовими, справа підлягає розгляду за правилами адміністративного, а не цивільного судочинства.
Пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України визначено, що суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
У частина першій та другій статті 377 ЦПК України встановлено, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 і 257 цього Кодексу.
Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19 - 22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскаржуване судове рішення скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі зазначених вище норм процесуального права. З роз`ясненням позивачу права на звернення до суду з позовом в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст. ст. 255, 368, 374, 377, 381-384, 387 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 21 травня 2019 року скасувати.

Провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа: Оболонський районний у м. Києві військовий комісаріат про стягнення компенсації за невикористану додаткову відпустку, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди - закрити.

Роз`яснивши, що розгляд даної справи належить до юрисдикції адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення. Може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 грудня 2019 року.

Суддя-доповідач:

Судді: