Постанова

Іменем України

31 липня 2019 року

м. Київ

справа № 204/9167/2014-ц

провадження № 61-9774св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого -Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська, у складі судді Дубіжанської Т. О., від 10 липня 2015 року та рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області, у складі колегії суддів: Свистунової О. В., Красвітіної Т. П., Ремеза В. А., від 08 грудня 2015 року.

Короткий зміст позовної заяви та її обґрунтування

У грудні 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк», банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 05 червня 2007 року між банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № DNU0AN09981273, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі

10 786,50 доларів США строком до 05 червня 2014 року. Позивач вказував, що позичальник неналежним чином виконувала умови вказаного кредитного договору, внаслідок чого станом на 12 листопада 2014 року виникла заборгованість у розмірі 14 518,76 доларів США, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 6 329,69 доларів США, заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 3 410,87 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі

495,07 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором у розмірі 4 283,13 доларів США.

Посилаючись на викладене, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь вказану суму заборгованості за кредитним договором від 05 червня 2007 року № DNU0AN09981273.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська

від 10 липня 2015 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 9 740,56 доларів США, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 6 329,69 доларів США, заборгованості за процентами за користування кредитом - 3 410,87 доларів США. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті суперечить чинному законодавству, тому позовні вимоги про стягнення комісії за користування кредитом та пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, які нараховані в іноземній валюті, а не у гривні, задоволенню не підлягають. В іншій частині місцевий суд дійшов висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог про стягнення тіла кредиту у розмірі 6 329,69 доларів США та процентів за користування кредитом у розмірі 3 410,87 доларів США.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 грудня

2015 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково, рішення суду першої інстанції у частині відмови у задоволенні позову скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення. Стягнуто з

ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» комісію за користування кредитом у розмірі 495,07 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України становить 7 792,40 грн, та пеню у розмірі 67 573,87 грн. Рішення суду першої інстанції у частині визначення розміру загальної суми заборгованості змінено та збільшено загальну суму заборгованості з 9 740,56 доларів США до 228 682,68 грн.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні вимог позивача про стягнення заборгованості по комісії за користування кредитом та пені у зв`язку з нарахуванням у доларах США, а не у гривні. Суд апеляційної інстанції змінив загальну суму заборгованості за спірним кредитним договором, визначивши її у гривневому еквіваленті.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржені судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги зводяться до того, що суди попередніх інстанцій не встановили фактичний розмір заборгованості позичальника за спірним кредитним договором. Розмір заборгованості, яка була стягнута з позивача на користь відповідача, встановлений без дослідження належних доказів. У рішенні суду першої інстанції не зазначено жодного мотиву, яким суд керувався при дослідженні доказів та ухваленні рішення. Суд апеляційної інстанції не перевірив законність та обґрунтованість рішення місцевого суду, не взяв до уваги, що судом не встановлено фактичний розмір заборгованості позичальника.

Відзиву на касаційну скаргу не надходило

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 03 квітня 2018 року відкрито касаційне провадження за поданою касаційною скаргою.

14 травня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 24 липня 2019 року справу призначено до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

05 червня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № DNU0AN09981273, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 10 786,50 доларів США терміном

до 05 червня 2014 року.

У зв`язку з порушеннями позичальником умов кредитного договору станом на 12 листопада 2014 року виникла заборгованість у розмірі

14 518,76 доларів США, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 6 329,69 доларів США, заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 3 410,87 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом у розмір 495,07 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором у розмірі 4 283,13 доларів США.

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статей 526, 530, 610 ЦК України, частини першої статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої

статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання (стаття 546 ЦК України).

Встановивши, що позичальник неналежним чином виконувала свої зобов`язання за спірним кредитним договором, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення тіла кредиту, відсотків за користування кредитом та пені. Позичальник не спростувала наявність заборгованості перед банком та її розмір.

Проте колегія суддів не може погодитися з висновком суду апеляційної інстанції у частині стягнення заборгованості по комісії за спірним кредитним договором.

Статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Частиною четвертою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на час укладання кредитно-заставного договору) визначено, що договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві. Споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі.

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України

від 10 травня 2007 року № 168, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, банки позбавлені права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Вирішуючи спір у частині стягнення комісії, апеляційний суд не перевірив, за які саме послуги була нарахована комісія за кредитним договором

від 05 червня 2007 року, залишив поза увагою те, що кредитору забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі за дії, які банк здійснює на власну користь чи споживач здійснює на користь банку.

Частиною першою статті 412 ЦПК України визначено, що підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За правилами статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

З урахуванням наведеного, вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення комісії у розмірі 495,07 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України еквівалентно 7 792,40 грн,є безпідставними, а тому не підлягають задоволенню.

Оскільки у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судами повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про зміну рішення суду апеляційного суду та зменшення загальної суми заборгованості до 220 890,28 грн (228 682,68 - 7 792,40).

У зв`язку із частковим задоволенням касаційної скарги, судові витрати, понесені ОСОБА_1 на сплату судового збору за подання касаційної скарги, підлягають частковому відшкодуванню за рахунок позивача.

Керуючись статтями 141, 400, 402, 410, 412, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 грудня

2015 року у частині стягнення з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» комісії за користування кредитом скасувати, залишивши у цій частині в силі рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська

від 10 липня 2015 року про відмову у позові.

Змінити рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 грудня

2015 року у частині визначення загальної суми заборгованості, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк»,зменшивши її розмір до 220 890,28 грн.

В іншій частині рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 липня 2015 року та рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2015 року залишити без змін.

Стягнути з акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» () на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1 ) судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі

104 (сто чотири) грн 25 коп.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович