Єдиний унікальний номер 234/2949/15-ц Номер провадження 22-ц/804/1930/19
Головуючий в І інстанції Чернобай А.О. Єдиний унікальний номер 234/2949/15-ц
Доповідач - Папоян В.В. Номер провадження 22-ц/804/1930/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2019 року Донецький апеляційний суд в складі суддів:

судді-доповідача Папоян В.В.

суддів Біляєвої О.М., Корчистої О.І.,

за участю секретаря Ситніка Л.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 04 червня 2019 року цивільну справу № 234/2949/15-ц за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, заінтересовані особи - ОСОБА_2 , Краматорський міський відділ державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Донецькій області, (головуючий у 1 інстанції суддя Чернобай А.О.)

В С Т А Н О В И В :

У березні 2019 року заявник звернувся до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування вимог зазначив, що у справі № 234/2949/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення вартості автомобіля, моральної шкоди та судових витрат на підставі рішення суду було видано виконавчий лист. Проте він, у добровільному порядку, повернув спірний автомобіль ОСОБА_2 . У зв`язку з цим просив визнати виконавчий лист № 234/2949/15-ц від 22.06.2015 року про стягнення заборгованості з вартості автомобіля у сумі 217 733 грн., моральної шкоди у сумі 3000 грн. та судового збору у сумі 2177 грн. 33 коп. та 243 грн. 60 коп. таким, що не підлягає виконанню, витребувати даний виконавчий лист з Краматорського МВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області та закінчити виконавче провадження ВП 48527649 від 15.09.2015 року.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 04 червня 2019 року у задоволенні заяви було відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду, заявник подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив ухвалу суду скасувати та задовольнити його вимоги. В обґрунтування посилався на те, що його зобов`язання перед стягувачем виконано в добровільному порядку, він повернув спірний автомобіль в натурі, а тому відсутні підстави для стягнення його вартості. Інша сторона не має до нього претензій та не заперечувала проти задоволення заяви. Це факт підтверджено постановою слідчого про закриття кримінального провадження від 06 лютого 2017 року.

Представник заявника у судовому засіданні апеляційного суду доводи апеляційної скарги підтримав, просив ухвалу суду скасувати та задовольнити вимоги.

Інші особи, які приймають участь у справі в судове засідання апеляційного суду не з`явилися,про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального й процесуального права.

Згідно із частиною першою статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до частини другої статті 432 ЦПК України суд, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 22.06.2015 року у справі № 234/2949/15-ц з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 було стягнуто вартість автомобіля у сумі 217 733 грн., моральну шкоду у розмірі 3000 грн. та судовий збір у розмірі 2 177 грн. 33 коп. та 243 грн. 60 коп.

22 червня 2015 року Краматорським міським судом Донецької області на підставі рішення було видано виконавчий лист № 2/234/1993 про стягнення вартості автомобіля у сумі 217 733 грн., моральної шкоди у сумі 3000 грн. та судового збору у розмірі 2 177 грн. 33 коп. та 243 грн. 60 коп. Виконавчий лист поданий стягувачем ОСОБА_2 на виконання до Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

Постановою старшого слідчого СВ Краматорського ВП ГУНП в Донецькій області від 06.02.2017 року закрито кримінальне провадження за № 0000050 від 08.01.2015 року за ст. 356 КК України у зв`язку із відсутністю ознак складу кримінального правопорушення.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції посилався на те, що підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню згідно закону, заявником не наведено, рішення суду про стягнення вартості автомобіля та моральної шкоди з заявника не скасовано, а доводи заявника про те, що він добровільно виконав рішення суду не підтверджені належними та допустимими доказами.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком та зазначає наступне.

За частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Імперативні приписи щодо обов`язковості до виконання судових рішень, які набрали законної сили передбачають, що рішення суду повинно виконуватися у встановлений законом строк та у спосіб визначений судом.

У Законі України «Про виконавче провадження» поняття «виконавче провадження» розуміється як завершальна стадія судового провадження (стаття 1). Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України №5-рп/2013 від 26.06.2013 року по справі №1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Наведене узгоджується з усталеною практикою ЄСПЛ щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За змістом ст. 432 ЦПК України суд вирішує процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, в межах чого також визнає таким, що не підлягає виконанню повністю чи частково виконавчий лист, встановивши, що обов`язок боржника відсутній повністю чи частково (у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин).

Отже, за приписами даних норм процесуального права, суд, вирішуючи спір даної категорії досліджує обставини щодо стану виконання боржником свого обов`язку з погашення заборгованості.

Як вбачається зі справи, підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню заявник зазначає той факт, що ним було повернуто ОСОБА_2 автомобіль HONDA SIVIC 2007 року реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Водночас убачається, що виконавчий лист був виданий щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошової суми у розмірі 217 733 грн., моральної шкоди у розмірі 3 000 грн. та судового збору у розмірі 2 177 грн. 33 коп. та 243 грн. 60 коп. Питання про зміну способу і порядку виконання рішення відповідно до вимог ст.435 ЦПК України учасниками справи не підіймалося.

Даних про виконання (повністю або частково) рішення Краматорського міського суду Донецької області від 22.06.2015 року у справі № 234/2949/15-ц та сплати грошових сум заявником не надано.

Таким чином, апеляційний суд погоджується із висновками про недоведеність боржником добровільного виконання рішення Краматорського міського суду Донецької області від 22.06.2015 року у справі № 234/2949/15-ц, у зв`язку з чим відмова в задоволенні заяви про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає задоволенню, є обґрунтованою.

Доводи апеляційної скарги щодо закриття кримінального провадження №0000050 від 08.01.2015 року за ст. 356 КК України у зв`язку із відсутністю ознак складу кримінального правопорушення не спростовує правильність правових висновків суду щодо недоведеності добровільного виконання судового рішення в іншій цивільній справі та ні є підставою для визнання виконавчого документа, який видано на виконання судового рішення таким що не підлягає виконанню.

Доводи апеляційної скарги заявника, що стягувач не має до нього претензій та не заперечує проти задоволення заяви не заслуговують на увагу, оскільки це ні в розумінні ст.. 432 ЦПК України є підставою для визнання виконавчого документа таким, не підлягає виконанню. Проте це не позбавляє сторони можливості вирішення спірного питання, у тому числи шляхом укладення мирової угоди на стадії виконання судового рішення або подання заяви про відмову стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення в порядку передбаченому ст. 434 ЦПК України.

Решта доводів апеляційної скарги не спростовують правильність правових висновків суду та фактично зводяться до переоцінки доказів, висновків суду не спростовують та на законність оскаржуваного судового рішення не впливають.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року; SERYVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909|04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами, повно, всебічно і об`єктивно перевірив доводи і заперечення сторін, встановленим фактам і доказам дав правильну правову оцінку і дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви. Ухвала суду першої інстанції постановлена з додержання вимог матеріального та процесуального права і відсутні підстави для її скасування.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 04 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді: В.В. Папоян

О.М.Біляєва

О.І.Корчиста

Повний текст постанови складений 07 серпня 2019 року.

Суддя-доповідач В.В. Папоян