печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

20 червня 2019 року Печерський районний суд м. Києва

суддя Матійчук Г.О.

секретарь Кіраль Г.Ю.

справа № 757/30764/18-ц

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Хрещатик» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Версум», ОСОБА_1 , Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Леути Ірини Володимирівни, третя особа, яка не заявляє самостійних позовних вимог на стороні відповідача ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних позовних вимог на стороні позивача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання недійсним іпотечного договору із застосуванням наслідків недійсності правочину

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить:

визнати недійсним іпотечний договір, укладений між ТОВ «Версум» та ОСОБА_1 посвідчений 21.09.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Леутою В.І. зареєстрований за № 304;

застосувати наслідки недійсності зазначеного іпотечного договору, шляхом скасування рішення про державну реєстрацію обтяжень, прийнятих приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Леутою І.В. на підставі даного договору, а саме: рішення про державну реєстрацію іпотеки (індексний номер 31504396 від 21.09.2016 17:48:43) та рішення про державну реєстрацію заборони (індексний номер 31504015 від 21.09.2016 17:29:51).

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що позивач 29.02.2016 року набув права власності на виробничу базу загальною площею 2220, 5 кв.м., що розташована адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00. Проте у січні 2017 року позивачу стало відомо що право власності на вказану виробничу базу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстровано за ТОВ «Версум». Виробнича база вибула з володіння позивача у незаконний спосіб, що встановлено рішення Господарського районного суду м. Києва від 19.04.2017 року у справі № 910/3377/17.

В подальшому між відповідачем ТОВ «Версум» та відповідачем ОСОБА_1 укладено іпотечний договір посвідчений 21.09.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Леутою І.В. за реєстровим № 304. Вказаний договір був укладений в забезпечення виконання зобов`язань за договором позики від 20.09.2016 року, укладеним між ТОВ «Версум» та ОСОБА_2 .

На підставі наведеного та зважаючи на те, що відповідач ТОВ «Версум» не набувши статусу власника, передало в іпотеку спірне майно, тобто без правових підстав, оскаржуваний договір іпотеки та реєстрація обтяження на його підставі, необхідно визнати недійсним.

Оскільки договір іпотеки від 21.09.2016 року укладався ТОВ «Версум» всупереч вимог ст. 583 ЦК України, позивач просить визнати цей договір недійсним з підстав, передбачених ст.ст. 203, 215 ЦК України.

Також, з метою забезпечення реального захисту порушених прав, позивач просить суд скасувати, рішення про державну реєстрацію обтяжень, прийнятих приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Леутою І.В. на підставі спірного договору іпотеки, а саме: рішення про державну реєстрацію іпотеки (індексний номер 31504396 від 21.09.2016 17:48:43) та рішення про державну реєстрацію заборони (індексний номер 31504015 від 21.09.2016 17:29:51).

27.06.2018 року суд відкрив провадження в цій справі та призначив справу до розгляду в загальному порядку.

27.06.2018 р. суд задовільнив заяву представника позивач про витребування у відповідача ТОВ «Версум» та Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Леути Ірини Володимирівни доказів, а саме належним чином завіреної копії іпотечного договору, укладеного між ТОВ «Версум» та ОСОБА_1 посвідчений 21.09.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Леутою В.І. зареєстрований за № 304 та належним чином завіреної копії нотаріальної справи щодо посвідчення зазначеного договору.

02.08.2018 року на виконання ухвали суду про витребування доказів від 27.06.2018 року, відповідачем по справі приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Леутою В.І. надано копії випробовуваних документів.

09.08.2018 року від представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надійшли пояснення на позовну заяву, з яких вбачається, що Фонд просить задовольнити позовні вимоги позивача в повному обсязі, з підстав порушення відповідачем ТОВ «Версум » права власності позивача на виробничу базу загальною площею 2220, 5 кв.м., що розташована адресою: АДРЕСА_1. Також зазначив, що до спірних правовідносин пріоритетним є застосування ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Продаж майна, яке є власністю банку, в якому запроваджено процедуру тимчасової адміністрації та ліквідації банку, порушує права та інтереси вкладників ПАТ « КБ «Хрещатик».

10.08.2018 р суд закрив підготовче судове засідання та призначив справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, позов підтримав, просив його задовільнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідачі ТОВ «Версум» та ОСОБА_1 в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не сповіщали, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подали.

Відповідач приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Леута Ірина Володимирівна в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином про причини неявки, суд не повідомив, в передбачений судом строк відзив на позовну заяву не надіслав, тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність.

Третя особа ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, пояснення, щодо відзиву до суду не подав, тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність.

Представник третьої особи - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду пояснення щодо позову, просив позов задовольнити, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представник Фонду.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позову з огляду на таке.

Судом встановлено, що постановою Правління Національного банку України від 05 квітня 2016 р. № 234 в ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» Національним банком України введено тимчасову адміністрацію, згодом розпочато процедуру ліквідації.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 19.04.2017 року, ухваленим по справі № 910/3377/17, було витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕРСУМ" у власність Публічного акціонерного товариства "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ХРЕЩАТИК" виробничу базу, загальною площею 2086,0 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00.

Вказаним рішенням суду, яке набрало законної сили, було встановлено, що 14.11.2006 року між ВАТ "КБ «ХРЕЩАТИК" правонаступником якого по всіх правах та обов`язках є ПАТ "КБ «ХРЕШАТИК" та ТОВ «МОНА»" було укладено Договір про відкриття кредитної лінії № 643, у відповідності до умов якого, сторони домовилися про те, що кредитор встановлює позичальнику ліміт кредитних операцій у розмірі 13 300 000, 00 доларів США, терміном на 63 місяців з 25.10.2012 року по 31 грудня 2017 року, в межах якого здійснюються кредитні операції за окремими договорами в іноземній валюті (доларах США). Додатком до Генерального кредитного договору стали укладені між Банком та Товариством 25.10.2012 року Кредитний договір № 643/1 та 20.12.2012 року Кредитний договір № 643/2. У подальшому до Генерального кредитного договору неодноразово вносилися зміни та доповнення шляхом укладення між Банком та Товариством додаткових угод (усього - 19 додаткових угод). Остаточно Генеральний кредитний договір набув назву «Генеральний кредитний договір № 643/14-11-2006 від 14.11.2006 року». В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між Банком та TOB "МОНА" було укладено Договір іпотеки, посвідчений 14.11.2006 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Звєрьковою Н. В. за реєстровим № 4362, за яким TOB "МОНА" передало в іпотеку Банку об`єкти нерухомого майна, зокрема, виробничу базу, загальною площею 2086 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00. У зв`язку з невиконанням умов Кредитного договору, Банк був змушений в порядку ст. 36, 37 Закону України «Про іпотеку» та умов Іпотечного договору звернути стягнення на вказане майно шляхом набуття права власності на нього у позасудовому порядку та в результаті - 29.02.2016 року Державним реєстратором Управління Державної реєстрації ГТУЮ у м. Києві Хибою Анною Володимирівною було прийнято рішення № 28500507 від 29.02.2016 року щодо реєстрації права власності на виробничу базу, загальною площею 2086 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00 за Публічним акціонерним товариством "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ХРЕЩАТИК". 08.08.2016 року між громадянином ОСОБА_4 , який виступив у якості продавця та Відповідачем, який виступив у якості покупця, було укладено договір купівлі-продажу, який було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рогачем В. В. за реєстровим № 1420, відповідно до умов якого продавець продав, а покупець купив належне продавцю на праві приватної власності нерухоме майно виробничої бази за адресою: АДРЕСА_1 . Відчужуване нерухоме майно належало продавцю на підставі рішення Дніпровського районного суду міста Києва. У подальшому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рогачем В. В. за реєстровим № 1420 було зареєстровано Договір купівлі-продажу, за яким продавцем є ОСОБА_4 , а покупцем - Відповідач та внесено відповідний запис до державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 25842330 про реєстрацію виробничої бази за Відповідачем.

Також судом встановлено, що Шевченківським управлінням поліції ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування за кримінальним провадженням № 0008986 стосовно діяльності на території м. Києва та Київської області організованої злочинної групи, яка, використовуючи завідомо підроблені документи на нерухомість, шляхом обману заволодівають об`єктами нерухомості, розташованими у м. Києві та Київській області, зокрема - як встановлено у ході досудового слідства, учасники вказаної групи, підробивши паспорт громадянина України ОСОБА_4 (серії НОМЕР_1 , виданий 04.04.1996 року Стрийським РВ УМВС України у Львівській області, шляхом вклеювання в даний паспорт фотокартки з зображенням одного з фігурантів кримінального провадження ОСОБА_5 ) та рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 20.04.2016 року по справі № 753/3084/16-ц щодо визнання права власності на Виробничу базу, звернулися до ДП "Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень", де державний реєстратор ДП "Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень" Тарнавська С. В. внесла запис про реєстрацію Виробничої бази за ОСОБА_4 (копія витягу із зазначеного кримінального провадження міститься в матеріалах справи. Як встановлено судом, за період з 01.01.2011 року та станом на день надання відповіді цивільна справа № 753/3084/16-ц, де стороною є ПАТ «КБ «Хрещатик», в провадженні суду не перебувала та судом не розглядалась.

З огляду на встановлені обставини справи, суд прийшов до висновку, що виробнича база вибула з володіння Банку у незаконний спосіб, та в подальшому перейшло у власність ТОВ «Версум» від особи, яка не мала права відчужувати його та заволоділа ним незаконно, без відповідної правової підстави.

В свою чергу, як передбачено ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, обставини щодо відчуження виробничої бази особою, яка не мала права на її відчуження, та поза волею власника, не потребують доказуванню у даній справі.

Разом з цим судом, в судовому засідань встановлено, що 20.09.2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 безвідсоткову позику у сумі 300 000,00 грн.

21.09.2016 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Версум», яке є майновим поручителем ОСОБА_2 , укладено іпотечний договір, відповідно до якого ТОВ «Версум» з метою забезпечення повного виконання ОСОБА_2 зобов`язання перед ОСОБА_1 за договором позики від 20.09.2016 року, зі змінами і доповненнями до нього.

Відповідно до п. 5 Іпотечного договору від 21.09.2016 р. в іпотеку було передане нерухоме майно виробничої бази, що знаходиться в будинку АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 00.

Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, зокрема в частині витребування майна та виселення, вказувала, що спірна квартира була відчужена особою, яка не мала права на їх відчуження, без відома та згоди дійсного власника майна, тобто за відсутністю волевиявлення законного власника на відчуження вказаного майна.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна сформованої 21.09.2016 року до Реєстру внесені відомості про державну реєстрацію іпотеки (індексний номер 31504396 від 21.09.2016 17:48:43) та рішення про державну реєстрацію заборони (індексний номер 31504015 від 21.09.2016 17:29:51) на виробничу базу площею 2086 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Відповідно до правил ч. ч. 1, 2 ст. 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Основним процесуальним обов`язком позивача, відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, є обов`язок доказування, тобто позивач зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Статтею ст. 5 ЗУ «Про іпотеку» визначено, що предметом іпотеки можуть бути один або декілька об`єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об`єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст. 583 ЦК України заставодавцем може бути власник речі або особа, якій належить майнове право, а також особа, якій власник речі або особа, якій належить майнове право, передали річ або майнове право з правом їх застави. Застава права на чужу річ здійснюється за згодою власника цієї речі, якщо для відчуження цього права відповідно до договору або закону потрібна згода власника.

Як передбачено ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

При цьому, положеннями ч. 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, зокрема те, що на момент укладення оспорюваного іпотечного договору ТОВ «Версум» не було наділене необхідними повноваженнями, оскільки спірне нерухоме майно було набуте ним з порушенням вимог закону, суд приходить до висновку, що договір іпотеки, укладений 21.09.2016 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Версум» є недійсним, так-як його укладання між відповідачами суперечить вимогам закону.

Відповідно до п.4 ч.2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відновлення становища, яке існувало до порушення.

Згідно з листом Верховного Суду України від 01.04.2014 року «Аналіз практики застосування судами ст.16 ЦК України» у разі здійснення державної реєстрації права власності за набувачем неправомірно відчуженого майна права власника повинні захищатися із застосуванням способу захисту, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК за позовом про визнання права власності та скасування внесеного за заявою набувача запису до Державного реєстру.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, порушені права позивача, як власника виробничої бази, підлягають захисту шляхом рішення про державну реєстрацію іпотеки (індексний номер 31504396 від 21.09.2016 17:48:43) та рішення про державну реєстрацію заборони (індексний номер 31504015 від 21.09.2016 17:29:51) прийнятих приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Леутою І.В.

В свою чергу, відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

При цьому, за змістом ст. ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, зокрема щодо спірне майно вибуло з власності позивач без його згоди у передбачений законом спосіб, суд прийшов до висновку, про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з ТОВ «Версум» на користь позивача судовий збір в розмірі 3524,00грн.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273, 352, 354, п.п. 15.5 п.15 Розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, ст. 538 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Хрещатик» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Версум», ОСОБА_1 , Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Леути Ірини Володимирівни, третя особа, яка не заявляє самостійних позовних вимог на стороні відповідача ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних позовних вимог на стороні позивача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання недійсним іпотечного договору із застосуванням наслідків недійсності правочину- задовольнити.

Визнати недійсним іпотечний договір від 21.09.2016 року укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Версум» (02002, м. Київ, вул. Мильчакова, буд. 5; ) та ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) посвідчений 21.09.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Леутою В.І. зареєстрований за № 304.

Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 31504396 від 21.09.2016 17:48:43, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Леута Іриною Володимирівною.

Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 31504015 від 21.09.2016 17:29:51, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Леута Іриною Володимирівною.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Версум» (02002, м. Київ, вул. Мильчакова, буд. 5; ) на користь Публічного акціонерного товариства "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ХРЕЩАТИК" (адреса місця заходження: 01001, м. Київ, вул. Хрещатик, 8-А; ) судовий збір в розмірі 3524,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто Печерським районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем до Печерського районного суду м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, шляхом подання через Печерський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення зазначених строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Київським апеляційним судом, якщо його не буде скасовано.

Позивач: Публічне акціонерне товариство "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ХРЕЩАТИК", адреса місця заходження: 01001, м. Київ, вул. Хрещатик, 8-А; ;

Відповідач-1: Товариство з обмеженою відповідальністю "ВЕРСУМ". Адреса місця знаходження: 02002, м. Київ, вул. Мильчакова, буд. 5; ;

Відповідач-2: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ;

Відповідач-3: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Леута Ірина Володимирівна, адреса місця знаходження: АДРЕСА_3;

Третя особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 . Місце реєстрації: АДРЕСА_5 ;

Третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, податковий номер 21708016, адреса місця знаходження: м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17.

Суддя Г.О. Матійчук