Справа № 2/263/1515/2019
Провадження № 264/7200/18
У Х В А Л А

13 червня 2019 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя у складі: головуючого судді Соловйов О.Л., при секретарі Лопатнюк К.О., за участі представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Лисова В.Л. розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання представника відповідача у цивільній справі за позовом Маріупольської міської ради до ОСОБА_2 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, за яким просив зобов`язати ОСОБА_2 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку із земель житлової та громадської забудови, яка зайнята під розміщення будови з шлакоблоку і металевого контейнеру, площею 0,0044га за адресою: АДРЕСА_1 та привести її у придатний до використання стан шляхом демонтажу будови.

24.05.2019 до канцелярії суду представником відповідача адвокатом Лисовим В.Л. подано заяву про залишення позову Маріупольської міської ради без руху через відсутність ціни позову та обґрунтованого розрахунку цієї ціни. В судовому засіданні під час підготовчого судового провадження, представником відповідача підтримана вказана заява, в обґрунтування її доводів, останній послався на вимоги ст.387 ЦПК України та ст.212 ЗК України, вказуючи, що вимоги за позовом полягають у витребувані майна, а саме: земельної ділянки яка повинна бути повернута власникові шляхом звільнення її з незаконного володіння. Відповідно до керуючих роз`яснень п.16 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 №10 «Про застування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування визначається з урахуванням вартості спірного майна. З огляду на наведені вимоги Закону, представник робить висновок, що позов Маріупольської міської ради є майновим спором, а відповідно до п.2 ч.1 ст.176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна. Враховуючи, що позов не містить ціни, представник робить висновок про недотримання вимог ст.175 ЦПК України, що є підставою для залишення позову без руху.

Представником позивача надані заперечення проти залишення позову без руху відповідно до яких Маріупольська міська рада, відповідно до ст.212 ЗК України, висуває вимоги звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, фактичне використання якої здійснюється без відповідних правових підстав. З огляду на те, що позивачем висуваються вимоги про усунення перешкод в користуванні майном, а не про повернення майна, то позов вважають немайнового характеру, у зв`язку чим визначення ціни позову є неможливим. В задоволенні заяви про залишення позову без руху просила відмовити.

Дослідивши письмові заяви сторін, з`ясувавши правову позицію представників з урахуванням обґрунтування позовних вимог, суд прийшов до наступних висновків.

Так, витребування майна з володіння відповідача відповідає критерію законності: витребування здійснюється на підставі норм статей 387, 388 ЦК України у зв`язку з безпідставним і неправомірним заволодінням майном територіальної громади. Норми ЦК і ЗК України відповідають вимогам доступності, чіткості, передбачуваності, офіційний текст цих Кодексів є загальнодоступним. Сумніви представника відповідача в правильності тлумачення та застосування цих норм не можуть свідчити про незаконність втручання в право на мирне володіння майном.

Крім того, з огляду на положення статей 1, 16 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» право комунальної власності це право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй. Земля, що є у комунальній власності територіальних громад, це одна зі складових матеріальної і фінансової основи місцевого самоврядування.

Отже, правовідносини, пов`язані з неправомірним користуванням земельною ділянкою комунальної форми власності, підлягають вирішенню судом шляхом зобов`язання винних осіб вчинити певні дії, в тому числі шляхом «звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки».

За таких умов, позов Маріупольської міської ради до ОСОБА_2 є позовом немайнового характеру, що не зобов`язує позивача визначати ціну позову шляхом проведення грошової оцінки землі.

Відповідно до частини 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана юридичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб. На момент подання позовної заяви цей розмір складав 1762грн, який сплачений позивачем відповідно до платіжного доручення №1063 від 06.06.2018, долученого до матеріалів позову.

З огляду на викладене, заява представника позивача про залишення позову без розгляду через недотримання вимог ст.175 ЦПК України задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.175, 187 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви представника відповідача - адвоката Лисова В.Л. про залишення позову Маріупольської міської ради без руху, відмовити у повному обсязі.

Ухвала оскарженню не підлягає, доводи сторін можуть бути викладенні в апеляційних скаргах на судове рішення ухвалене по суті спору.

Суддя О.Л. Соловйов