Справа №442/2549/19
Провадження №2/442/938/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2019 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого судді: Кучаковського Ю.С.,

за участю секретаря судового засідання: Кравців Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,

за участю представників

від позивача: ОСОБА_4

від відповідача: ОСОБА_5.

в с т а н о в и в :

До Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , у якому просить на підставі ст.ст. 141, 180, 185 СК України стягнути з ОСОБА_2 на свою користь додаткові витрати на утримання дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 13 950 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що позивач з 02.08.2001 перебувала в шлюбі з відповідачем (13.11.2017 шлюб розірвано), від даного шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказує, що оскільки син успішно навчався у школі та проявляв здібності до математики та інформатики, то позивач для подальшого розвитку його здібностей, здобуття ним освіти і кваліфікації, за бажанням сина, уклала 30.08.2018 з „Київським політехнічним інститутом імені Ігоря Сікорського" Національного технічного університету України Договір № 4/525-С про надання освітніх послуг (надалі по тексту - Договір). Згідно п. 1 Договору син за кошти замовника (позивача) навчається на денній формі навчання за спеціальністю „Інформаційні системи та технології" з 01.09.2018 по 30.06.2022 та отримує ступінь вищої освіти - бакалавр. Вказує, що в пункті 9 Договору зазначено, що вартість першого року навчання становить 27 900 грн, на виконання умов даного Договору позивачем 09.09.2018 оплачено навчання сина у розмірі 14 000 грн, а 05.02.2019 - у розмірі 13 900 грн, тобто перший рік навчання сина вона повністю оплатила. Зазначає, що кошти на оплату навчання їй доводиться заощаджувати із заробітної плати касира у супермаркеті та аліментів, які надає чоловік, у розмірі 1 000 грн. Наголошує, що син потребує повноцінного харчування, одягу та засобів для навчання, на що коштів завжди не вистачає, тому вона неодноразово зверталася до відповідача з проханням у рівній участі оплачувати навчання за Договором. Але ОСОБА_2 відмовляється добровільно брати участь у таких додаткових витратах на утримання сина, незважаючи на те, що є здоровим, працездатним, багато років неофіційно працює на будівництві, де отримує високий дохід, інших осіб на утриманні не має. Враховуючи наведене, вважає, що витрати на навчання дитини є додатковими, оскільки такі витрати викликані розвитком здібностей сина, спрямовані на здобуття освіти за відповідною кваліфікацією, а тому просить позов задовольнити.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею 23-х років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені відносини регулюються статтею 199 СК України, а тому просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Позивач у судове засідання не з`явилась, її представник у судовому засіданні просила позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, його представник просив у задоволенні позову відмовити.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.

Ч. 2 ст. 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 ) (а. с. 5).

Згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13.11.2017 по цивільній справі № 442/5619/17 позов задоволено; розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , укладений 02.08.2001, зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Дрогобицького міського управління юстиції Львівської області, про що в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис № 269, свідоцтво про одруження Серії НОМЕР_2 (а. с. 6-7).

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризики настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.

Згідно п. 1 Договору № 4/525-С про надання освітніх послуг від 30.08.2018, укладеного між ОСОБА_1 для ОСОБА_3 (замовник) та Національним технічним університетом України „Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського" (виконавець), предметом договору є надання освітньої послуги. Виконавець бере на се6бе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити надання одержувачу освітньої послуги, а саме: здійснити навчання одержувача за програмою підготовки бакалавра, денна форма навчання, за спеціальністю 126 „Інформаційні системи та технології". Згідно п. 9 даного Договору вартість першого року навчання (10 місяців) становить 27 900 грн.

Згідно дублікату квитанції № 0.0..1 від 09.09.2018 позивачем оплачено на рахунок КПІ ім. Ігоря Сікорського 14 000 грн, призначення платежу: оплата згідно контракту № 4/525-С від 30.08.2018; за навчання ОСОБА_3 .

Згідно квитанції № 40-3548К від 05.02.2019 позивачем оплачено на рахунок КПІ ім. Ігоря Сікорского 13 900 грн, призначення платежу: оплата згідно контракту № 4/525-С від 30.08.2018; за навчання ОСОБА_3 .

У постанові від 13.09.2017 у справі № 6-1489цс17 Верховний Суд України зробив правовий висновок, що СК виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

У відповідності з п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" у випадках стягнення додаткових витрат мова йде про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Отже, кожен із батьків зобов`язаний приймати участь у додаткових витратах на дитину і вони мають рівні обов`язки щодо несення таких витрат.

Суд бере до уваги те, що згідно судового наказу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 30.08.2017 по цивільній справі № 442/5613/17 заяву задоволено; ухвалено стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 03.08.2017 і до досягнення дитиною повноліття. Разом з тим вказана величина є виключно мінімальним розміром забезпечення дитини, що передбачає збереження здоров`я та забезпечення розвитку дитини на мінімальному рівні. А тому, враховуючи те, що ОСОБА_1 у зв`язку із розвитком здібностей дитини понесла документально підтверджені додаткові витрати у розмірі 27 900 грн, половину цієї суми слід стягнути з відповідача, оскільки батьки зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами.

Вказані висновки узгоджуються із позицією Верховного Суду, викладеній у постановах від 24.05.2019 по цивільній справі № 316/42/17; провадження № 61-30554ск18 та від 26.06.2019 по цивільній справі № 601/740/16-ц; провадження № 61-15361св18.

Щодо посилань представника відповідача на те, що до даних правовідносин слід застосовувати ст. 199 СК України, то суд зазначає наступне.

Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання.

Так як ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на дату понесення ОСОБА_1 витрат на навчання дитини (09.09.2018 та 05.02.2019) не досягнув повноліття, то ст. 199 СК України не підлягає застосуванню.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-83, 89, 95, 141, 193, 229, 230, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 13 950 (тринадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят) гривень.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 , моб. тел. НОМЕР_4 ).

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_5 ).

Повний текст судового рішення виготовлений 30.07.2019.

Суддя Ю.С. Кучаковський