Справа № 683/1033/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2019 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Бондарчук Л.А.

секретаря Борикіної Л.В.

з участю: представник позивача Пилипчук Л.В .

відповідачки ОСОБА_2

представника відповідачки - адвоката Гіппіуса О.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Старокостянтинові справу № 683/1033/18, 2/683/542/2019 за позовом Старокостянтинівської районної державної адміністрації Хмельницької області до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Іршиківська сільська рада Старокостянтинівського району Хмельницької області, про позбавлення батьківських прав

встановив:

В квітні 2018 року Старокостянтинівська районна державна адміністрація Хмельницької області, як орган опіки та піклування, звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також просить стягнути з ОСОБА_2 на користь головного лікаря Хмельницького спеціалізованого будинку дитини «Берізка» аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , в розмірі 1/4 частини із всіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 квітня 2018 року і до повноліття дитини.

В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що відповідачка, будучи матір`ю малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо утримання та виховання дитини. Батько дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_5 , рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області від 26 жовтня 2017 року позбавлений батьківських прав відносно сина ОСОБА_4 .

Враховуючи інтереси дитини, в зв`язку з виникненням безпосередньої загрози її життю та здоров`ю, 01 червня 2015 року на підставі розпорядження голови Старокостянтинівської районної державної адміністрації від 29 травня 2015 року № 86/2015-р «Про негайне відібрання малолітньої дитини» у відповідачки ОСОБА_2 було відібрано малолітнього сина ОСОБА_4 .

Рішенням Старокостянтинівського районного суду від 01 червня 2016 року ухвалено відібрати у ОСОБА_2 сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без позбавлення батьківських прав та передати його до Хмельницького спеціалізованого будинку дитини «Берізка».

Позивач вказує, що ОСОБА_2 не усунула причини, які перешкоджали належному вихованню дитини, не виконує своїх батьківських обов`язків, не проявляє щодо сина материнської ласки і піклування, зневажливо ставиться до його життя та здоров`я, не турбується про створення належних умов для його проживання, не піклується про духовний розвиток, тим самим завдає шкоди моральному розвитку дитини, що свідчить про те, що відповідачка самоусунулася від виконання батьківських обов`язків. В зв`язку з цим позивач просить суд позбавити відповідачку ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_4 , що буде відповідати інтересам дитини.

В судовому засіданні представник позивача Пилипчук Л.В . вимоги позову підтримала з підстав, викладених в позовній заяві та наполягала на його задоволенні.

Відповідачка ОСОБА_2 позов не визнала, вказавши, що вона бажає виховувати свого сина ОСОБА_4 , постійно провідує його. Наразі вона проживає без реєстрації в будинку свого співжителя ОСОБА_6 в с. Волиця Друга Красилівського району, де облаштувала окрему дитячу кімнату та створила належні умови для проживання сина.

Представник відповідачки - адвокат Гіппіус О.Б. також просив відмовити в задоволенні позову за безпідставністю, оскільки відповідачка не ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно сина ОСОБА_4 .

Представник органу опіки та піклування Іршиківської сільської ради Старокостянтинівського району подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задоволити.

Заслухавши учасників процесу та дослідивши надані докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 є матір`ю малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 24 жовтня 2014 року. Згідно рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 26 жовтня 2017 року батько дитини ОСОБА_5 позбавлений батьківських прав відносно сина ОСОБА_4 .

Як вбачається з повідомлення Хмельницького спеціалізованого будинку дитини «Берізка» від 03 травня 2019 року № 364, з 02 червня 2015 року і по теперішній час малолітній ОСОБА_3 знаходиться на повному державному вихованні у закладі. За час його перебування у закладі відповідачка ОСОБА_2 провідувала дитину 26 разів (5 разів у 2016 році, 11 разів у 2017 році, 8 разів у 2018 році та 2 рази у 2019 році, а саме 14 січня та 21 березня). Під час відвідувань приносила фрукти, цукерки, печиво та засоби догляду.

Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Малоклітнянської сільської ради 25 лютого 2019 року № 19, на даний час ОСОБА_2 проживає (без реєстрації) в АДРЕСА_4 в дворогосподарстві свого спів жителя ОСОБА_6 , 1984 року народження.

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 22 листопада 2018 року, при обстеженні сім`ї ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_4 , комісією встановлено, що для виховання і проживання дитини створено всі необхідні умови.

У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Пунктом 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки.

Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

При розгляді даної справи судом не встановлено, що відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно сина ОСОБА_4 свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки такі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами.

У справі відсутні докази застосування до відповідача заходів впливу у вигляді попередження з боку органів внутрішніх справ, притягнення до адміністративної відповідальності, проведення бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування.

З наведених обставин, суд критично ставиться до викладених у позові пояснень позивача щодо негативної характеристики відповідачки, оскільки вони не найшли своє підтвердження в судовому засіданні.

Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч. 1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно своєї дитини в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Позивачем не доведено, що поведінка відповідачки відносно її малолітнього сина ОСОБА_4 є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками, оскільки перебування дитини в дитячому закладі не свідчить про ухиляння ОСОБА_2 від виконання батьківських обов`язків, при цьому суд враховує, що відповідачка провідує сина, проявляє інтерес до його життя та зацікавленість в розгляді справи щодо позбавлення її батьківських прав, перебуває на обліку у лікаря психіатра з приводу легка розумова відсталість з нестійкістю в емоційно-вольовій сфері.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком).

Висновок органу опіки та піклування Старокостянтинівської районної державної адміністрації від 05 січня 2018 року суд сприймає критично, оскільки обставини зазначені в ньому не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Позивач не надав суду доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення її матері по відношенню до неї батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачкою від виконання батьківських обов`язків відносно дитини, тому в задоволенні позову слід відмовити.

В зв`язку з залишенням позову без задоволення, судові витрати відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

В позові Старокостянтинівської районної державної адміністрації Хмельницької області до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 16 травня 2019 року.

Суддя: