ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/4536/18 Номер провадження 22-ц/814/1924/19Головуючий у 1-й інстанції Алтухова О.С. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Бутенко С.Б.

Суддів: Обідіної О.І., Прядкіної О.В.

за участю секретаря: Кальник А.М.

розглянув в м. Полтаві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Управління з питань майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради

на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 18 травня 2019 року у складі судді Алтухової А.С.

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Лубенської міської ради про встановлення факту проживання зі спадкодавцем та за зустрічним позовом Управління з питань майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради до ОСОБА_1 про визнання спадщини відумерлою,

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив суд встановити факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 з ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , понад 5 років до часу відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме: квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказує, що ОСОБА_2 знав з дитинства, на протязі всього життя вони вважали один одного не лише друзями, а й братами, хоча такими не були. Мати ОСОБА_2 - ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Одружений ОСОБА_2 не був, дітей не мав.

У 2005 році ОСОБА_2 потрапив у ДТП і деякий час знаходився у критичному стані у комі. Він постійно був біля нього, близьких людей та рідних крім нього у ОСОБА_2 не було. Він переїхав проживати до ОСОБА_2 , здійснював за ним догляд. Сам він за фахом лікар і допомагав йому одужати, а також вів господарство, прибирав житло, годував та допомагав у всіх поточних проблемах, ніс витрати на його лікування, оплачував комунальні послуги. Після часткового одужання у ОСОБА_2 виявили хворобу Бехтерева (хронічне системне запалення суглобів, переважно хребта, з обмеженням його рухливості за рахунок анкилозирования апофізальних суглобів, формування синдесмофитов і кальцифікації спінальних зв`язок), яка почала прогресувати. У зв`язку з хворобою ОСОБА_2 згідно висновку медико-соціальних експертних комісій була надана 2 група інвалідності, а у 2012 році при повторному огляді МСЕК безстроково.

Весь час його хвороби з 2005 року він був поруч з ОСОБА_2 , вони проживали разом однією сім`єю, вели спільне господарство, спільно облаштовували квартиру, за спільні кошти придбавали предмети домашнього вжитку. Спільним коштами та зусиллями проводили поточні ремонти.

За життя спадкодавцем не був складений заповіт і враховуючи відсутність спадкоємців за законом першої, другої та третьої черг, вважає, що він відповідно до ст. 1264 ЦК України має право на спадкування за законом у четверту чергу та відповідно до ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину.

Оскільки родичів у померлого не було, ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Лубенського міського нотаріального округу Тищенко І.В. з питання оформлення спадкових прав, проте йому було відмовлено та роз`яснено, що оскільки він є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 , то йому потрібно встановити факт проживання зі спадкодавцем в судовому порядку.

22 січня 2019 року Управління з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради в особі начальника ОСОБА_4 звернулось до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про визнання спадщини відумерлою.

У зустрічному позові орган місцевого самоврядування посилався на те, що на території м. Лубни по АДРЕСА_1 , загальною площею 30 кв.м., власниками якої були ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Громадянка ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , а громадянин ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до довідки № 465 від 10.09.2018 року КП «Лубенське МБТІ» право власності на вказану квартиру зареєстроване за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 21.12.2018 року відомості про право власності на вищевказану квартиру АДРЕСА_3 відсутні.

Відповідно до акта вуличного комітету від 17.01.2019 року комісією вуличного комітету вулиці Достоєвського та працівника сектору по роботі з органами самоорганізації населення мікрорайону № 1 складено акт про те, що власником квартири АДРЕСА_4 , був ОСОБА_2 , який трагічно загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 . На даний час в квартирі ніхто не проживає. Спадкоємці відсутні.

Посилаючись на вказані обставини, просив визнати вказану квартиру відумерлою спадщиною та передати у власність територіальної громади м. Лубни в особі Лубенської міської ради.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 30 січня 2019 року прийнято зустрічний позов до спільного розгляду та об`єднано в одне провадження з первісним позовом.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 18 травня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Встановлено факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 з ОСОБА_2 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , понад 5 років до часу відкриття спадщини - 22.12.2018 року.

В задоволенні зустрічної позовної заяви Управління з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради відмовлено.

Вирішено питання судових витрат. Стягнуто з Лубенської міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 704 грн. 80 коп.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позовні вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту проживання разом із померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини є обґрунтованими, доведеними, а тому підлягають задоволенню, що, в свою чергу виключає можливість задоволення зустрічного позову про визнання спадщини відумерлою.

Не погодившись з вказаним рішенням, представник Управління з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити, а зустрічний позов Управління з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради задовольнити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що встановлені при розгляді справи обставини щодо надання допомоги і піклування ОСОБА_1 про ОСОБА_2 не підтверджують факту наявності між ними відносин, притаманних сім`ї.

Позивачем ОСОБА_1 , на думку апелянта, не надано жодного доказу прийняття ним спадщини після померлого ОСОБА_2 , він не був кровним родичем спадкодавця чи його усиновленим (усиновителем).

Крім того, місце проживання ОСОБА_1 зареєстроване за зовсім іншою адресою.

Апелянт також вказує, що в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_2 потребував постійної сторонньої допомоги, оскільки в довідці МСЕК № 0103277 від 09.10.2012 року вказано, що йому протипоказана тяжка фізична робота, переохолодження, відрядження, робота з вібрацією, тривалими нахилами тулуба.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та його представника, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Частинами першою, другою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Пунктом 1 частини першої статті 374, статтею 375 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

По справі встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 18 грудня 1995 року № НОМЕР_4 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належала на праві власності квартира АДРЕСА_5 .

11 квітня 2003 року ОСОБА_3 , яка була матір`ю ОСОБА_2 , померла, що доводиться свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 , виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Лубенського міського управління юстиції Полтавської області 12 квітня 2003 року на підстав актового запису за № 266, свідоцтвом про народження ОСОБА_2 НОМЕР_2 , виданого Відділом РайЗАГС Полтавської області 29 вересня 1954 року на підставі актового запису за № 329, та свідоцтвом про шлюб НОМЕР_5 , виданого 19 лютого 1955 року згідно актового запису № 60, з якого вбачається, що після реєстрації шлюбу ОСОБА_5 прізвище ОСОБА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , внаслідок чого відкрилася спадщина, до складу якої увійшли усі права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України), у тому числі право на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою приватного нотаріуса Лубенського міського нотаріального округу Тищенко І.В. від 02 липня 2018 року відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину на ім`я ОСОБА_1 , як єдиного спадкоємця, на спадкове майно, що належало померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , та роз`яснено заявнику про необхідність встановлення факту проживання однією сім`єю з померлим спадкодавцем.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статей 1217, 1258 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Статтею 1264 ЦК України встановлено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

За правилами статті 1277 ЦК України після спливу одного року з часу відкриття спадщини орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини подає до суду заяву про визнання спадщини відумерлою у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням.

За змістом статті 315 ЦПК України судом встановлюються факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом першої інстанції вірно встановлено та підтверджується наявними у справі доказами, що з 2005 року ОСОБА_1 проживав разом з ОСОБА_2 однією сім`єю за адресою АДРЕСА_1 , вони вели спільне господарство, проводили поточні ремонти, були пов`язані взаємними правами та обов`язками. ОСОБА_1 піклувався про ОСОБА_2 , здійснював за ним догляд до часу смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_2 року та поховав його за власний рахунок.

Поняття сім`ї сформульовано у статті 3 СК України, згідно якої сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Тобто поняття сім`ї дається через формулювання її ознак.

У рішенні Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») вказано, що членами сім`ї можуть бути визнані й інші особи за умов постійного проживання і ведення спільного господарства, тобто не лише близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід, баба), але й інші родичі або особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках (неповнорідні брати, сестри; зять, невістка; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки та інші). Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Сукупність ознак, що притаманні сім`ї, а саме: факт спільного проживання ОСОБА_1 з померлим ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , факт ведення ними спільного господарства та наявності взаємних прав та обов`язків, встановлено судом при розгляді справи і доводами апеляційної скарги встановлені судом фактичні обставини справи не спростовуються.

Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів по справі та незгодою заявника з наданою судом оцінкою встановлених фактів, що не є підставою для скасування судового рішення. Відсутність кровного споріднення позивача із спадкодавцем, реєстрація його місця проживання за іншою адресою не має правового значення, оскільки підставою для задоволення позову ОСОБА_1 є встановлена судом сукупність юридичних фактів, що свідчать про наявність ознак сім`ї та створюють правові наслідки здійснення позивачем права на спадкування майна померлого ОСОБА_2 у четверту чергу спадкоємців за законом, що виключає підстави для визнання спадщини відумерлою.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи (рішення у справі «Гарсія Руїс проти Іспанії» (Garsia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26 із подальшими посиланнями).

Пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Встановлено, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, відповідає нормам матеріального та процессуального права.

За наведених обставин апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради - залишити без задоволення.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 18 травня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: С.Б. Бутенко

Судді: О.І. Обідіна

О.В. Прядкіна