Номер справи 220/2389/18
Номер провадження № 2/220/79/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 року смт.Велика Новосілка Донецької області

Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Яненко Г.М.;

за участю секретаря - Черняєвої С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Велика Новосілка Донецької області цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2018 року позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся в суд із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 72549,41 грн.

Вимоги позивача мотивовано неналежним виконанням ОСОБА_1 своїх договірних зобов`язань.

У запереченнях на позов, відповідач доводи позивача спростовує, посилаючись на неналежність та недопустимість доказів долучених позивачем до матеріалів справи, не доведення позивачем факту наявності заборгованості у заявленій сумі, пропуск позивачем строку позовної давності.

Представник позивача в судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Згідно відповіді на відзив позивачем зазначено, що кредитний договір з відповідачем укладений з урахуванням всіх норм діючого законодавства, доказів наявності заборгованості у відповідача перед позивачем більш ніж достатньо, строку позовної давності при подачі даного позову не порушено та в підтвердження цієї заяви позивачем додатково додано копії документів: виписки по рахунку відповідача, анкета заява, та фото ОСОБА_1 з банківською карткою в руках, що підтверджує її отримання та інше.

При даних обставинах, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними документами без участі сторін.

Розглянувши матеріали справи судом встановлено:

01 квітня 2011 року ОСОБА_1 звернулась до Приватбанку із анкетою заявою про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

Як вбачається зі змісту заяви, підписавши останню, клієнт (відповідач) приєдналася до "Умов та правил надання банківських послуг", Тарифів Банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті www.privatbank.ua, які разом з цією заявою, карточками зі зразками підписів складають Договір банківського обслуговування.

В заяві клієнт підтвердив своє ознайомлення та згоду з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку які були представлені клієнту в письмовому вигляді, а також погоджено кредитний ліміт.

Крім іншого, Клієнт зобов`язувався виконувати Умови та Правила надання банківських послуг, регулярно ознайомлюватись зі змінами на сайті www.privatbank.ua.

В Умовах та Правилах надання банківських послуг, зазначено, що Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь - якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг.

Згідно зі змістом "Умов та правил надання банківських послуг" Клієнт доручає Банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків Клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах суми, що підлягає сплаті Банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з карт рахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами Клієнта в межах, встановлених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту карт рахунку.

На підставі "Умов та правил надання банківських послуг", Банк має право на зміну умов, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua, а також інших умов обслуговування рахунків

Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в Умовах та правилах надання банківських послуг і Правилах користування платіжною карткою.

До обов`язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua з розрахунку 360 календарних днів на рік, що визначено в Правилах користування платіжною карткою.

За змістом "Умов та правил надання банківських послуг" в разі незгоди зі зміною Правил та/або "Тарифів Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua позичальник зобов`язується надати Банку письмову заяву про розірвання цього Договору та погасити перед Банком заборгованість.

До обов`язків клієнта "Умовами та правилами надання банківських послуг" віднесено погашення заборгованості по кредиту, процентах за його використання, по перевитратах платіжного ліміту, а також комісії на умовах, передбачених цим договором.

Умовами та правилами надання банківських послуг, на Клієнта покладено обов`язок у разі невиконання зобов`язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов`язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), виплаті винагороди Банку.

Власник карти зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до Умов надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Умовами та правилами надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонговується на той самий строк.

Термін позовної давності щодо вимог Банку з повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів, витрат Банку, відповідно до п. 1.1.7.31.Умов та правил надання банківських послуг складає 50 років.

ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі.

Зауважень щодо відступів від умов кредитування позичальником не надавалось. Від одержання кредитних коштів остання не відмовилася.

Не спростовує факт отримання кредитних коштів відповідач і у своїх запереченнях.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема наданого позивачем розрахунку позовних вимог, позичальник частково погашала свої зобов`язання, однак не в повному обсязі та з порушенням строків.

За твердженням позивача, внаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань, станом на 30 вересня 2018 року ОСОБА_1 заборгувала банку: 2874,97 грн. по тілу кредиту, 61543,52 грн. по процентах за користування кредитом, 4200 грн. заборгованість за пенею та комісію, а також штрафи відповідно Умов та правил надання банківських послуг в сумі 3930,92 грн. штраф (процентна складова).

Невиконання позичальником своїх зобов`язань по кредитному договору стало підставою для звернення позивача до суду з позовом про відновлення його порушених прав.

Оцінивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Змістом пункту 3 частини 1 статті 129 Конституції України, ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Так, за змістом ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку .

Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

При цьому, стаття 525 ЦК України, встановлює недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

У відповідності до ч.1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Як вбачається з матеріалів справи між позивачем та відповідачем виникли правовідносини, які мають ознаки кредитного договору.

Приписи ч.1 ст. 1054 ЦК України встановлюють, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 ЦК України).

Статтею 1049 ЦК України, на позичальника покладено обов`язок повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то згідно з ч. 2. ст. 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Як зазначалось вище, Умовами та правилами надання банківських послуг передбачено обов`язок позичальника повернення кредитних коштів, сплати відсотків за користування кредитом, та серед іншого, отримувати виписки у т.ч. щодо зміни процентної ставки нарахування відсотків за користування кредитом.

Однак, в порушення приписів перелічених норм, станом на 30 вересня 2018 року ОСОБА_1 заборгувала банку: 2874,97 грн. по тілу кредиту.

Доказів на підтвердження іншого відповідачем не представлено. Заяву про проведення експертизи щодо невірного нарахування розміру основного зобов`язання, відповідач не заявляла.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення: 2874,97 грн. по тілу кредиту, слід задовольнити.

Разом з тим, суд вважає, що вимоги в частині розрахунку стягнення суми заборгованості по відсотках слід перерахувати з огляду на таке:

Договором № б/н від 01 квітня 2011 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 встановлено обов`язок відповідача в межах строку кредитування повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними платежами) до 25 числа кожного місяця.

За умовами договору № б/н від 01 квітня 2011 року року відповідач мав виконувати зобов`язання, зокрема, з повернення кредиту та зі сплати процентів кожний місяць впродовж строку кредитування.

З розрахунку банку вбачається, що сума заборгованості по процентах розрахована з підвищенням з 01.09.14 року процентної ставки по кредиту до 34,80%, а пізніше 3 01 квітня 2015 року до 43,20%.

Перевіряючи законність підвищення позивачем процентної ставки за користування кредитом, суд виходить з наступного.

Пунктами 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що банк має право в односторонньому порядку без попереднього повідомлення клієнта встановлювати на платіжну картку кредитний ліміт у валюті картки з наступною зміною його розміру у відповідності до кредитної історії.

Згідно зі статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на час підписання анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг) процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Згідно із частиною третьою цієї статті фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

У частині четвертій указаної статті передбачено, що в разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

У разі підвищення банком процентної ставки з`ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

З огляду на вищенаведене боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банком не лише відправлено на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, або надіслано смс та інше електронне повідомлення, а й доведено факт його вручення адресатові під розписку.

Таку правову позицію виклав Верховний Суд України в постанові від 17 жовтня 2017 року у справі за № 6-1374 цс17 (аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду України від 12 вересня 2012 року та 30 листопада 2016 року).

Матеріали справи не містять даних щодо повідомлення відповідача про зміну процентної ставки відповідно до процедури, встановленої договором та законом.

Оскільки позивачем не було надано достатніх доказів на підтвердження виконання банком свого обов`язку проінформувати позичальника про зміну відсоткової ставки, то при розрахунку заборгованості за кредитним договором слід використовувати базову встановлену в договорі процентну ставку 30 % річних.

Згідно із умовами кредитного договору, укладеного між сторонами, кредит надавався відповідачу під 30,00 % річних з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки до 31 січня 2015 року, згідно розрахунку.

Нарахування процентів після закінчення строку дії кредитного договору, тобто за період з 01 лютого 2015 року по 30 вересня 2018 року, суд вважає неправомірним, оскільки вони нараховані після спливу визначеного договором строку кредитування.

Звертаючись до суду з указаним позовом, банк зазначив про те, що оскільки зобов`язання належним чином не виконано до цього часу, то банк просить стягнути в його користь з відповідача 61543,52 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом, проте суд не погоджується з наведеним розрахунком нарахованих процентів.

Виходячи з процентної ставки за весь час користування кредитом 30 % річних та кількості днів за період з 01.09.2014 року (дати першого підвищення відсоткової ставки за користування кредитом) по 31 січня 2015 року (дати закінчення терміну дії кредитної картки), який складає 153 дні, заборгованість по відсотках за користування кредитом обрахована за формулою (поточна заборгованість за кредитом у вказаний період) х 30 % : 360 днів (передбачених п. 2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою») х 153дні = 378грн.; та разом із заборгованістю за процентами станом на 29 серпня 2014 року (накопичувальним підсумком) у сумі 143,10 грн. стягненню підлягає 521,66 грн. (378,56+143,10) (перерахунок здійснено в інформаційно-аналітичній системі «Ліга-Закон» з урахуванням змінюваного розміру заборгованості за основним зобов`язанням у період з 01 вересня 2014 року по 31 січня 2015 року).

Таким чином, виходячи з встановлених обставин, наданих сторонами доказів та вимог закону, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за процентами за кредитним договором підлягають задоволенню частково та з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за відсотками за користування кредитом, яка становить 521,66 грн.

Згідно з ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

За змістом ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (ст. 550 ЦК України).

Разом з тим, відповідно до статті 2 Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» у редакції, чинній на момент розгляду справи в суді, на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Відтак, при обчисленні розміру стягуваної заборгованості за кредитним договором ОСОБА_1 яка зареєстрована в с. Андріївка, Великоновосілківського району, Донецької області, яке входить до населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, повинно бути враховано вимоги статі 2 Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Враховуючи приписи перелічених норм, в задоволенні вимог про стягнення 4200 грн. заборгованість за пенею та комісію, а також штрафи відповідно Умов та правил надання банківських послуг в сумі 3930,92 грн. штрафу (процентна складова) слід відмовити.

Належних та допустимих доказів, які доводять відсутність заборгованості, вини боржника в порушенні зобов`язання відповідачем не зазначено.

При цьому, з огляду на надання відповідачем згоди на приєднання та застосування Умов та Правил надання банківських послуг, їх зміст та приписи перелічених норм, відсутність заперечень щодо отримання кредитних коштів, часткове погашення кредиту, суд критично оцінює посилання ОСОБА_1 на недопустимість доказів, неналежне доведення позивачем наявності заборгованості та пропуск позовної давності.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений судовий збір відшкодовується позивачу за рахунок відповідача пропорційно до задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (49094, вул. Набережна Перемоги, 50, м. Дніпро, код 14360570), 2874,97 грн. по тілу кредиту, 521,66 грн. по процентах за користування кредитом, 82,49 грн. витрат по сплаті судового збору, а всього 3479,12 грн.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Cуддя Г.М. Яненко