Єдиний унікальний номер 235/2265/19 Номер провадження 22-ц/804/1778/19
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2019 року

м. Бахмут

справа 235/2265/19

провадження № 22-ц/804/1778/19

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - Тимченко О.О.,

суддів: Канурної О.Д, Корчистої О.І.,

за участю секретаря судового засідання: Ситнік Д.Л.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмуті цивільну справу № 235/2265/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про надання дозволу на тимчасові багаторазові виїзди/в`їзди неповнолітньої дитини через лінію зіткнення без згоди та супроводу батька,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_2 ,

на заочне рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 24 квітня 2019 року (суддя Бородавка К.П.), ухваленого в приміщенні Красноармійського міськрайонного суду Донецької області, повне судове рішення складено 24 квітня 2019 року,-

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

В березні 2019 року ОСОБА_3 , від імені якої діє ОСОБА_2 , звернулась до суду з зазначеним позовом в обґрунтування якого вона послалась на те, що з 07 жовтня 2005 року перебувала у зареєстрованому шлюбу з відповідачем, який розірвано рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27 серпня 2018 року. Від шлюбу мають сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час проживає з нею у м. Донецьку та перебуває на її утриманні. Вона одноособово без участі батька утримує та виховує дитину, піклується про її здоров`я, фізичний та моральний розвиток, має намір разом з дитиною перетинати лінію розмежування у зоні проведення АТО в Донецькій області для оздоровлення, всебічного розвитку дитини та придбання необхідних ліків та продуктів на території України, однак позбавлена можливості виїхати з дитиною з м. Донецька на підконтрольну територію України через те, що не має можливості отримати від відповідача нотаріально посвідчений дозвіл на виїзд дитини, оскільки його місцезнаходження не відомо.

Просила суд надати дозвіл на тимчасові виїзди/в`їзди на тимчасово неконтрольовану територію України через лінію зіткнення в межах Донецької області, неповнолітньому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без згоди та супроводу батька дитини - ОСОБА_3 в супроводі матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з моменту набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Заочним рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 24 квітня 2019 року в задоволені позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_3 про надання дозволу на тимчасові багаторазові виїзди/в`їзди неповнолітньої дитини через лінію зіткнення без згоди та супроводу батька, відмовлено.

Судове рішення мотивоване тим, що позивачем не визначено ані конкретної поїздки (конкретного виїзду), ані конкретного періоду для разового виїзду, не надано жодного доказу на підтвердження необхідності та мети таких поїздок. Крім того, позивачем не надано доказів звернення до відповідача із проханням надання останнім згоди на виїзд дитини за межі України, а також доказів відмови у наданні дозволу у встановленому законом порядку на виїзд дитини за межі України.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

У апеляційній скарзі, поданій до Апеляційного суду - ОСОБА_2 , яка діє від іменні ОСОБА_3 , посилається на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції було проігноровано вимоги статті 33 Конституції України та невірно застосовано статтю 3 Конвенції про права дитини, якаю передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а суд в рішення суду поставив інтереси батько , який не цікавиться дитиною, інтересам самої дитини.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзив на апеляційну скаргу відповідачем не надано.

Відповідно до ч.3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Позивач - ОСОБА_3 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином на офіційному веб-сайті апеляційного суду (а.с. 72).

Представник позивача - ОСОБА_2 в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримала, просила її задовольнити.

Відповідач - ОСОБА_3 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином на офіційному веб-сайті апеляційного суду (а.с. 72).

Суд ухвалив, розглядати справу у відсутність відповідача, який не з`явився, оскільки відповідно до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , перебували в зареєстрованому шлюбі з 07 жовтня 2005 року, який було розірвано рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27 серпня 2018 року. Від шлюбу мають сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з матір`ю - ОСОБА_1 та перебуває на її утриманні.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно з положеннями 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга ОСОБА_3 , від імені якої діє ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі частиною 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив с того, що позивачем не визначено ані конкретної поїздки (конкретного виїзду), ані конкретного періоду для разового виїзду, не надано жодного доказу на підтвердження необхідності та мети таких поїздок. Крім того, позивачем не надано доказів звернення до відповідача із проханням надання останнім згоди на виїзд дитини за межі України, а також доказів відмови у наданні дозволу у встановленому законом порядку на виїзд дитини за межі України.

Проте погодитись з таким висновком суду першої інстанції не можливо з наступних підстав.

Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено статтею 7 СК України, згідно з положеннями якої жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року.

Згідно зі статтями 141, 150, 153, 155 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Частиною 2 ст. 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України та порядок розв`язання спорів у цій сфері визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-XII.

Частина 2 статті 3 зазначеного Закону визначає, що правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України.

Зазначені правила затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57.

Згідно п. 3, 4 даних Правил, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється, зокрема: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: у разі пред`явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків

Згідно з пунктом 5.1.1 Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, затвердженого Наказом Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) № 222ог від 14 квітня 2017 року в`їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57.

Згідно з пунктом 5.1.2 вказаного Тимчасового порядку виїзд з неконтрольованої території громадян України які не досягли 16-річного віку, здійснюється за умови пред`явлення свідоцтва про народження дитини, будь-якого документа, визначеного статтею 5 Закону України «Про громадянство України» або статтею 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» особи (осіб), у супроводі якої (яких) громадяни України, які не досягли 16-річного віку виїжджають з неконтрольованої території, та дозволом фізичної особи.

Тобто виїзд з неконтрольованої території на територію України не вимагає дотриманням вимог передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України.

Звертаючись з позовною заявою, ОСОБА_3 , від імені якої діє ОСОБА_2 просила надати дозвіл на тимчасовий виїзд та в`їзд її неповнолітньому сину - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на переміщення через лінію зіткнення без дозволу батька, ОСОБА_3 , для оздоровлення, тобто вимоги зводяться на отримання дозволу на виїзд не за межі України, а переміщення в межах України.

Діючими Законами України такі обмеження на пересування громадян України в межах території України не передбачені, а тому відсутні підстави для відмови у задоволенні позову.

Виходячи із мотивів позовної заяви та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що розумним та обґрунтованим буде визначити строк дії дозволу у три роки, оскільки як вбачається із матеріалів справа місце знаходження батька дитини не відоме і саме цього строку буде достатньо для того, щоб позивачка вирішите питання про його місце знаходження та мала можливість у позасудовий спосіб вирішити питання про подальше надання дозволу.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що оскаржене рішення ухвалено з порушенням норм процесуального і матеріального права, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду скасувати та ухвалити нове про часткове задоволення позовних вимог.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відповідно змінює розподіл судових витрат.

Крім того, суд вирішує питання розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції (ч. ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачений судовий збір: за пред`явлення позову у розмір 768,40 грн. і за подання апеляційної скарги в розмірі 1 152,60 грн. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З відповідача стягуються на користь позивача судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції та переглядом справи у суді апеляційної інстанції, в розмірі 960, 50 грн. (384,20 грн. - за подання позовної заяви + 576,30 грн. за подання апеляційної скарги).

Керуючись статтями 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 24 квітня 2019 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про надання дозволу на тимчасові багаторазові виїзди/в`їзди неповнолітньої дитини через лінію зіткнення без згоди та супроводу батька задовольнити частково.

Надати дозвіл на тимчасові виїзди/в`їзди ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на тимчасово неконтрольовану територію України через лінію зіткнення в межах Донецької області у супроводі матері, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без згоди та супроводу батька дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , строком на три роки з дня набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції та переглядом справи у суді апеляційної інстанції, в розмірі 960 (дев`ятсот шістдесят) гривень 50 копійок.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.О.Тимченко

Судді О.Д. Канурна

О.І. Корчиста

Повне судове рішення складено 07 серпня 2019 року.

Головуючий: О.О.Тимченко