Провадження № 6/761/917/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Волошина В.О.

при секретарі: Яворській А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Наконечного Ігоря Михайловича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа, стягувач: ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в :

Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Наконечний І.М. звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаним поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника громадянина України ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа.

Своє подання приватний виконавець обґрунтовував тим, що у нього на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження № 57455024 з виконання виконавчого документу, за якими боржником є ОСОБА_1 , а саме з виконання виконавчого напису № 2999 від 04 червня 2013р., виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Падалка Р.О. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми заборгованості у розмірі 618000,0 грн.

Оскільки боржник ОСОБА_1 , на виклики приватного виконавця не з`являється, про поважність причин неявки не повідомив, витребувані документи не надав, сплату боргу частково або повністю не здійснив, на думку приватного виконавця вбачається фактичне ухилення боржника від виконання виконавчого документу, приватний виконавець просив тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 до виконання зобов`язань, покладених на нього виконавчим документом № 2999 від 04 червня 2013р.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 липня 2019р. визначеного головуючого суддю Волошина В.О., якому 11 липня 2019р. передані матеріали цивільної справи.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Волошина В.О. від 15 липня 2019р. призначено справу до розгляду по суті.

Приватний виконавець Наконечний І.М., в судові засідання не з`явився, про час та місце розгляду подання повідомлявся в установленому законом порядку, при цьому, враховуючи швидкоплинність процесу розгляду даної категорії справ, суд приходить до висновку про можливість розгляду подання за відсутності виконавця на підставі наданих матеріалів справи.

В силу ч. 4 ст. 441 ЦПК України, сторони не повідомлялись про час та місце розгляду справи.

Суд, дослідивши матеріали, якими приватний виконавець обґрунтовує подання, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується подання, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду подання і вирішення його по суті, вважає, що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Як вбачається із матеріалів справи і це встановлено судом, що на підставі заяви стягувача на виконання виконавчого документу № 2999 від 04 червня 2013р., виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Падалка Р.О. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми заборгованості у розмірі 618000,0 грн., приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Наконечним І.М. відкрито 17 жовтня 2018р. виконавче провадження № 57455024. Копія постанови про відкриття виконавчого провадження направлена боржнику ОСОБА_1 , відомості про отримання останнім зазначеної постанови додані до подання документи не містять. Зазначеною постановою про відкриття виконавчого провадження зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Судом встановлено, що зазначений виконавчий напис від 04 червня 2013р. передбачає, що він набирає чинності та юридичної сили з дати його реєстрації в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій, тобто з 04 червня 2013р., та підлягає пред`явленню у відповідний орган виконавчої служби протягом року.

Зі змісту постанови про відкриття виконавчого провадження, не вбачається, що стороною стягувача були дотримані строки пред`явлення виконавчого документу до виконання. Як і не містить зазначена постанова відомості про переривання цього строку чи його поновлення.

08 листопада 2018р. приватним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника.

14 травня 2019р. приватним виконавцем винесено виклик боржника до приватного виконавця, з проханням з`явитись до виконавця 16 травня 2019р. о 11:00 год. та надати підтвердження виконання рішення суду, або надати пояснення з приводу його не виконання. Відомості про надсилання зазначеного виклику боржнику, додані до подання матеріали не містять взагалі, як і відсутні відомості про спроможність отримання боржником зазначеного виклику, в разі надсилання його простою кореспонденцією.

Акти приватного виконавця від 11 лютого, 15 травня 2019р. про відсутність боржника за місцем реєстрації, судом оцінюються критично, оскільки надані до подання копії матеріалів виконавчого провадження не містять актуальних відомостей про місце реєстрації/проживання боржника. Як і не містять зазначені Акти відомості про свідків та понятих під час вчинення відповідної процесуальної дії приватним виконавцем.

Звертаючись до суду з вказаним поданням, приватний виконавець Наконечний І.М., зазначав, що боржник ОСОБА_1 , ухиляється від виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, право кожного громадянина вільно залишати територію України може бути обмежене лише законом.

Згідно положень ч. 2 та п. 5) ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

В силу вимог п. 19) ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Таким чином, законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Крім того, саме невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, про що вказує виконавець у відповідному повідомленні не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.

На момент звернення до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивнонаявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

У зв`язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема: утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, тощо.

Тобто, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання». Однак, факт ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, в судовому засіданні не доведено, а наявні копії матеріалів виконавчого провадження ще не доводять факт його ухилення від виконання зобов`язання.

Крім того, судом враховано, що надані приватним виконавцем копії матеріалів виконавчого провадження не містять відомостей, виконання своїх обов`язків приватним виконавцем, відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», в повному обсязі.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 258-261, 263, 268, 352-355, 441 ЦПК України, ст. ст. 26, 33 Конституції України; ст. ст. 18, 19 Закону України «Про виконавче провадження»; ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України»; ст. 22 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд, -

у х в а л и в :

Подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Наконечного Ігоря Михайловича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа, стягувач: ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги, протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали суд складено 29 липня 2019р.

Суддя: