25.07.2019 Єдиний унікальний № 371/628/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2019 року м. Миронівка

ЄУН 371/628/18

Провадження № 2/371/32/19

Миронівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Капшук Л.О.,

за участю:

секретаря судових засідань Овчаренко В.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Романюка А.В. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Маслівське», Миронівської районної державної адміністрації Київської області про розірвання договору оренди землі, скасування державної реєстрації договору оренди землі, зобов`язання повернути земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

Позивач звернулася до суду з вказаними позовними вимогами, посилаючись на ті обставини, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 , індексний номер 20537425, яке видане реєстраційною службою Миронівського районного управління юстиції Київської області 15 квітня 2014 року, являється власником земельної ділянки площею 4,4405 га, кадастровий номер НОМЕР_2 , призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в адміністративних межах Маслівської сільської ради Миронівського району Київської області.

20 травня 2014 року між нею та ТОВ «СП «Маслівське» було укладено договір оренди землі № 78, згідно якого вказана земельна ділянка нею передана в оренду ТОВ «СП «Маслівське».

Договір укладено на строк до 20 травня 2021 року.

Умовами договору передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій, натуральній або відробітковій формі на суму, що становить не менше 4% від розміру нормативної грошової оцінки орендованої земельної ділянки на момент укладання договору. Орендна плата станом на момент укладання даного договору складає 4787,12 гри. за кожен рік оренди та вноситься в термін не пізніше 30 листопада, починаючи з 2014 року.

Згідно правил статті 96 ЗК України до обов`язків землекористувачів віднесено своєчасна сплата земельного податку та орендної плати.

Стаття 24 Закону України «Про оренду землі» передбачає, що орендодавець має право вимагати від орендаря зокрема своєчасного внесення орендної плати.

У зв`язку з тими обставинами, що відповідачем ТОВ «СП «Маслівське» орендна плата за 2017 рік не була виплачена, у квітні 2018 року вона змушена була звернутися письмово до товариства з вимогою про належне виконання умов укладеного договору, повідомила про намір вирішення спору в судовому порядку.

Відповіді на звернення та орендної плати за використання вищевказаної земельної ділянки до цього часу не отримала.

Як на правову підставу позову, послалася на правила частини 1 статті 32 Закону України «Про оренду землі», за якими у разі невиконання сторонами обов`язків, визначених чинним в Україні законодавством та умовами договору, на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду.

Зазначила, що пунктом 36 укладеного договору визначено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також інших підстав, визначених законом.

Вважає, що порушення строків виплати орендної плати за користування земельною ділянкою в 2017 році є підставою для розірвання договору оренди землі від 20 травня 2014 року № 78.

При погодженні з відповідачем строку сплати орендної плати за користування земельною ділянкою, яка є істотною умовою договору оренди землі, вона розраховувала на отримання необхідних обігових грошових коштів, які вкрай потрібні були на операцію та лікування чоловіка. У зв`язку з порушенням строку сплати орендної плати була позбавлена можливості отримання матеріальних благ, на які розраховувала при укладенні договору.

У позові зазначила, що згідно з вимогами частини 2 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Вказала, що скасування на підставі рішення суду документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, є підставою для внесення до Державного реєстру прав запису про скасування державної реєстрації прав.

З огляду на викладене, просила в судовому порядку розірвати договір оренди землі №78, який укладений нею та ТОВ «СП «Маслівське» 20 травня 2014 року, скасувати державну реєстрацію договору оренди землі № 78 від 20 травня 2014 року за номером запису 7597044 від 06 листопада 2014 року, зобов`язати ТОВ «СП «Маслівське» передати їй земельну ділянку площею 4,4405 га, кадастровий номер НОМЕР_2 , в натурі.

Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 02 липня 2018 року відкрито провадження у справі.

Відповідач відзиву на позов не подав.

10 вересня 2018 року ухвалою Миронівського районного районного суду Київської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Короткий зміст заяви про зміну підстави позову.

26 березня 2019 року представником позивача подано заяву про зміну підстави позову. У заяві викладені обставини позовної заяви від 16 травня 2018 року, а також зазначено, що відповідачем не сплачено орендну плату і за 2018 рік. Вказала, що має місце істотне порушення умов договору оренди у зв`язку з систематичною несплатою орендної плати, що є підставою для розірвання договору оренди від 20 травня 2014 року.

Згідно правил частини 3 статті 49 ЦПК України позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання.

Заява про зміну підстави позову була подана позивачем 26 березня 2019 року, тобто після закриття підготовчого провадження.

Частиною 1 статті 126 ЦПК України встановлено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

За правилами частини 2 даної статті документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд не приймав рішення про поновлення процесуальних строків на подання заяви про зміну підстав позову, оскільки позивачем відповідне клопотання не заявлялося.

Згідно правил частини 2 статті 126 ЦПК України заява про зміну підстав позову, подана після закінчення процесуальних строків, залишається без розгляду.

Відзив на позовну заяву

06 травня 2019 року представником ТОВ «СП «Маслівське» подано відзив на позовну заяву та заяву про зміну підстави позову.

Згідно правил частини 1 статті 191 ЦПК України у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати: суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; позивачу, іншим відповідачам, а також третім особам - копію відзиву та доданих до нього документів.

При відкритті провадження у справі суд надавав відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії заяви на подання відзиву у справі.

Відповідач отримав копію ухвали про відкриття провадження у справі 17 липня 2018 року та у встановлений судом строк не подав відзиву на позов.

Відзив на позовну заяву поданий 06 травня 2019 року.

Згідно правил статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії у виді подання відзиву відповідачем втрачено, відзив залишається без розгляду.

Аргументи учасників справи

В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала, в поясненнях послалася на обставини, викладені в поданій до суду заяві. Додатково пояснила, що станом на час розгляду справи орендної плати за 2017 - 2018 роки не отримала. З весни 2019 року самостійно займається обробкою земельної ділянки, яка перебувала у оренді, засіяла її зерновими культурами.

Заявлені позивачем вимоги підтримав її представник.

Представник ТОВ «СП «Маслівське» вважає позовні вимоги не обґрунтованими. Вказав, що відповідач у зв`язку зі зміною керівництва дійсно не сплатив орендної плати за 2017 рік у встановлений договором строк. Вказана обставина не є підставою для розірвання договору оренди. Пунктом 14 договору оренди від 20 травня 2014 року встановлено сплату пені як відповідальність за невнесення орендної плати у строки, встановлені договором. Орендну плату за 2017 рік та 2018 рік відповідач перерахував позивачу грошовим переказом 30 листопада 2018 року. Отримувати кошти позивач відмовилася. Земельну ділянку у 2019 році самостійно засіяла. Разове порушення умов договору оренди не є систематичним, а тому не може бути підставою для його розірвання.

Зазначив, що позовна вимога про скасування державної реєстрації договору оренди не ґрунтується на законі, оскільки з 2013 року здійснюється державна реєстрація речових прав. Державна реєстрація припинення права оренди здійснюється шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Вимога про повернення земельної ділянки є безпідставною, оскільки земельна ділянка перебуває у користуванні позивача. В задоволенні позовних вимог просив відмовити повністю.

Представник Миронівської районної державної адміністрації Київської області подала до суду заяву, в якій вказала, що проти позовних вимог не заперечує та просила провести засідання без її участі.

Враховуючи правила статті 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та можливість вирішення справи у відсутності представника відповідача Миронівської районної державної адміністрації Київської області.

Суд, заслухавши позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково.

Мотивувальна частина

Фактичні обставини справи

Судом встановлені такі обставин і визначені відповідно до них правовідносини.

Позивачу на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 , індексний номер 20537425, яке видане реєстраційною службою Миронівського районного управління юстиції Київської області 15 квітня 2014 року, належить земельна ділянка площею 4,4405 га, кадастровий номер НОМЕР_2 , цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в адміністративних межах Маслівської сільської ради Миронівського району Київської області.

Ці обставини підтверджені даними свідоцтва про право власності на нерухоме майно та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 20538711 від 15 квітня 2014 року (а.с., а.с. 10-11).

20 травня 2004 року сторонами укладено договір оренди земелі № 78, за яким позивач як орендодавець передала відповідачу як орендарю, а орендар прийняв у строкове платне користування вказану земельну ділянку.

У пунктах 1 та 2 договору визначено, що в оренду передається земельна ділянка площею 4,4405 га, кадастровий номер НОМЕР_2 , цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в адміністративних межах Маслівської сільської ради Миронівського району Київської області.

06 листопада 2014 року реєстраційною службою Миронівського районного управління юстиції Київської області здійснено державну реєстрацію права оренди.

Вказані обставини підтверджені даними договору оренди землі № 78 від 20 травня 2014 року, акта приймання-передачі земельної ділянки за договором оренди № 78, Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 120872062 від 17 квітня 2018 року (а.с.,а.с. 14-16, 21).

За умовами пунктів 9, 11 розділу 3 укладеного сторонами договору, орендна плата вноситься орендарем у грошовій, натуральній або відробітковій формі на суму, що становить не менше 4% від розміру нормативної грошової оцінки орендованої земельної ділянки на момент укладання договору. Орендна плата станом на момент укладання даного договору складає 4787,12 гри. за кожен рік оренди. Орендна плата вноситься в термін не пізніше 30 листопада, починаючи з 2014 року.

У зв`язку з тим, що відповідачем ТОВ «СП «Маслівське» орендна плата за 2017 рік не була виплачена, 06 квітня 2018 року позивач звернулася до товариства з письмовою претензією про припинення договору оренди землі та повернення земельної ділянки, в якій вимагала належного виконання умов укладеного договору, повідомила про намір вирішення спору в судовому порядку (а.с, а.с. 17-18).

13 лютого 2019 року представником відповідача ТОВ «СП «Маслівське» надано докази сплати позичеві орендної плати за 2017-2018 роки грошовими переказами, оформленими двома фіскальними чеками на суму 11725, 28 кожен від 30 листопада 2018 року (а.с., а.с. 124-125).

Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права

Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Щодо розірвання договору оренди землі

Основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі.

Частиною 1 статті 96 ЗК України до обов`язків землекористувачів віднесено своєчасна сплата земельного податку та орендної плати.

Відповідно до статті 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Стаття 24 Закону України «Про оренду землі» передбачає, що орендодавець має право вимагати від орендаря зокрема своєчасного внесення орендної плати.

Згідно частиною 1 статті 32 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі може бути достроково розірваний судом на вимогу орендодавця у разі невиконання орендарем обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 зазначеного Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

За змістом пункту «д» частини 1 статті 141 ЗК України, підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Згідно зі статтею 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним при цьому є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Системний аналіз зазначених положень законодавства приводить до висновку, що при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди з підстави, передбаченої пунктом «д» статті 141 ЗК України, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України, згідно якої необхідна наявність істотного порушення стороною договору.

Відповідно до пункту 36 договору оренди землі, укладеного сторонами, його дія припиняється шляхом розірвання: за взаємною згодою сторін; за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також інших підстав, визначених законом.

Звертаючись до суду, заявлені вимоги позивач обґрунтувала тими обставинами, що умови договору щодо сплати орендної плати відповідач не виконує, в порушення умов договору та її прав не сплатив орендну плату за 2017 рік.

Факт несплати орендної плати за 2017 рік представником відповідача не оспорено та не спростовано.

При погодженні з відповідачем строку сплати орендної плати за користування земельною ділянкою, яка є істотною умовою договору оренди землі, позивач розраховувала на отримання необхідних обігових грошових коштів.

Наприкінці 2017 року вона потребувала коштів на лікування чоловіка ОСОБА_4 .

На підтвердження вказаних обставин позивачем додані копії письмових документів: виписки із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_4 №43237/1704 від 12 грудня 2017 року, рекомендації та акту про надані медичні послуги для пацієнта ОСОБА_4 №11088 від 19 квітня 2017 року (а.с, а.с.23-25).

Оплата орендної плати є істотними обставинами, а її неотримання більш, ніж дванадцять місяців від дати оплати, є істотним порушенням договірних умов, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що її земельну ділянку використовує інша особа.

Факт перерахування позивачеві орендної плати за 2017-2018 роки грошовими переказами 30 листопада 2018 року не має правового значення для вирішення позовних вимог про розірвання договору оренди.

Вказані дії відповідач вчинив після звернення позивача до суду.

Факт порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є самостійною та достатньою підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України, викладеній у постанові від 20 червня 2019 року у справі №383/708/16-ц.

Приписи частини 1 статті 32 Закону України «Про оренду землі», статті 141 ЗК України, статті 651 ЦК України та пункту 36 укладеного договору є правовою підставою для розірвання цього договору.

Застосування такого правового наслідку як розірвання договору судом саме з підстави істотності допущеного порушення договору, що значною мірою позбавляє того, на що позивач розраховувала при укладенні договору, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Щодо скасування державної реєстрації договору оренди землі

Позивачем заявлено вимогу про скасування державної реєстрації договору оренди землі № 78 від 20 травня 2014 року за номером запису 7597044 від 06 листопада 2014 року.

Правові підстави для задоволення вказаної вимоги відсутні.

Державній реєстрації підлягали договори оренди, укладені до 01 січня 2013 року.

З 01 січня 2013 року державній реєстрації підлягає тільки право оренди, підтверджене укладеним договором оренди, і проводиться ця реєстрація органом державної реєстрації прав.

Встановлено, що договір оренди землі був укладений сторонами 20 травня 2014 року. На час його укладення державна реєстрація договору оренди не здійснювалася. 06 листопада 2014 року реєстраційною службою Миронівського районного управління юстиції Київської області здійснено державну реєстрацію права оренди за укладеним сторонами договором.

Пунктом 1 частини 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з вимогами частини 2 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Вказаною нормою закріплено, що скасування на підставі рішення суду документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, є підставою для внесення до Державного реєстру прав запису про скасування державної реєстрації прав.

Вимог про скасування запису про проведену державну реєстрацію права позивач не заявляла.

Згідно правил частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Щодо передачі земельної ділянки в натурі

Відповідно до вимог статті 785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

За правилами статті 34 Закону України «Про оренду землі», у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

Відповідач фактично передав орендовану земельну ділянку орендодавцеві. Позивач з весни 2019 року самостійно займається обробкою земельної ділянки та засіяла її зерновими культурами.

У зв`язку з вищезазначеним, дана вимога не підлягає задоволенню.

Висновки за результатами розгляду

Згідно з вимогами статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Як зазначено в частині 6 статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

За правилами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вказані норми процесуального права вказують на необхідність доведення стороною, що звернулась до суду, належними та допустимими доказами вимог, що нею заявлені.

Згідно правил статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що доведеною позивачем є позовна вимога про розірвання договору оренди, в решті вимог позов є недоведеним.

На підставі викладеного, ст.ст. 15, 16, 651, 785 ЦК України, ст.ст. 24, 32, 34 Закону України «Про оренду землі», ст.ст. 96, 141 ЗК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 76 - 81, 89, 95, 229, 258, 259, 263 - 264, 268, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Маслівське», Миронівської районної державної адміністрації Київської області про розірвання договору оренди землі, скасування державної реєстрації договору оренди землі, зобов`язання повернути земельну ділянку, задовольнити частково.

Розірвати договір оренди землі № 78, укладений Товариством з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Маслівське» та ОСОБА_1 20 травня 2014 року, за яким об`єктом оренди є земельна ділянка площею 4,4405 га, кадастровий номер НОМЕР_2 , розташована на території Маслівської сільської ради Миронівського району Київської області, передана в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації договору оренди землі та зобов`язання повернути земельну ділянку.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Маслівське» на користь ОСОБА_1 704 гривні 80 копійок сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 1 Розділу ХШ «Перехідні положення» ЦПК України в новій редакції до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Миронівським РВ ГУ МВС України в Київській області 18 червня 1999 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання : АДРЕСА_1 .

Відповідачі:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Маслівське», , адреса місцезнаходження : Київська область, Миронівський район, село Маслівка, вулиця Борисенка, 51 а.

Миронівська районна державна адміністрація Київської області, , адреса місцезнаходження : будинок під номером 58 по вулиці Соборності міста Миронівка Київської області.

Дата складання повного тексту судового рішення 05 серпня 2019 року.

Суддя підпис Л.О. Капшук

Згідно з оригіналом

Суддя Л.О. Капшук