ПОСТАНОВА

Іменем України

30 липня 2019 року м. Кропивницький

справа № 404/3753/19

провадження № 22-ц/4809/1252/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С.І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С. М., Карпенка О.Л.

за участі секретаря - Тимошенко Т.О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - державний реєстратор Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області Марченко Оксана Анатоліївна, Акціонерне товариство «Альфа-Банк»,

треті особи - ОСОБА_2 , Служба у справах дітей м. Кропивницького,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03 червня 2019 рокуу складі судді Панфілової А. В. і

В С Т А Н О В И В :

В травні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до державного реєстратора Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області Марченко Оксани Анатоліївни та Акціонерного товариства «Альфа-Банк», в якому просила:

- визнати протиправним рішення державного реєстратора Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області Марченко Оксани Анатоліївни від 18 лютого 2019 року № 45580228 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), щодо реєстрації права власності на квартиру (нерухоме майно), яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , загальною площею 51,82 кв. м., житловою площею 30,00 кв. м. за Акціонерним товариством «Альфа-Банк», номер запису про право власності 30343010;

- скасувати запис про право власності № 30343010, який був внесений державним реєстратором Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області Марченко Оксаною Анатоліївною від 18 лютого 2019 року № 45580228 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), щодо реєстрації права власності на квартиру (нерухоме майно), яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , загальною площею 51,82 кв. м., житловою площею 30,00 кв. м. за Акціонерним товариством «Альфа-Банк».

Позовна заява мотивована тим, що державний реєстратор прийняла рішення про реєстрацію за відсутності підтвердження порушеннь умов кредитного договору документів, відсутності доказів одержання іпотекодавцем письмової вимоги іпотекодержателя про усунення порушень, безспірності вимог іпотекодержателя, відсутності обов`язкової оцінки майна, наявності мораторію на стягнення майна громадян України, наявності зареєстрованої дитини в іпотечному майні та з пропуском строків позовної давності.

З метою забезпечення позову ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просила накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 , що належить на праві власності Акціонерному товариству «Альфа-Банк».

Заява мотивована тим, що між сторонами існує спір щодо нерухомого майна - квартири АДРЕСА_2 та до вирішення спору в судовому порядку квартира може бути реалізована третім особам.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03 червня 2019 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 101, номер запису про право власності № 30343010, що належить на праві власності Акціонерному товариству «Альфа-Банк».

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що не вжиття заходів щодо забезпечення позову може призвести до неможливості виконання рішення суду в подальшому.

В апеляційній скарзі адвокат Луньова Анна Геннадіївна, яка представляє інтереси АТ «Альфа-Банкк», просить скасувати ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03 червня 2019 року про забезпечення позову та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду першої інстанції суперечить нормам процесуального та матеріального права.

Зокрема, судом не мотивовано той факт, що спірне нерухоме майно може бути відчужене на користь третіх осіб та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Накладення арешту на квартиру, що є предметом іпотеки, є неспівмірним заходом забезпечення позову та порушує право АТ «Альфа-Банк», як іпотекодержателя, наданого йому як Законом України «Про іпотеку», так і умовами Іпотечного договору.

Окрім того, в ухвалі суду не вирішено питання про зустрічне забезпечення позову.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що згідно вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду оскарженого судового рішення.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Шепеленко А. О. заперечувала проти доводів апеляційної скарги та просила залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

В судове засідання апеляційного суду інші учасники справи не з`явилися про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень з судовими повістками.

Відповідно до положень ч.1 ст.372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Оскільки учасники справи про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, суд вирішив розглянути справу без їх участі, що відповідає положенням ст.372 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з огляду на таке.

Задовольняючи заяву позивача про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів щодо забезпечення позову може призвести до неможливості виконання рішення суду в подальшому.

Такі висновки суду першої інстанції суд визнає законними й обґрунтованими.

Вони повністю узгоджуються з сукупністю зібраних у справі й належно оцінених в ухвалі доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 ст. 149 ЦПК України визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

У відповідності до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, а також унеможливити ефективний захист прав чи інтересів позивача.

Згідно абзацу 1 п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вжитті заходів забезпечення позову судом необхідно враховувати зміст позовних вимог, співмірність вжитих заходів із вимогами та вид забезпечення позову (пункт 3 і 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику розгляду судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Матеріалами справи підтверджується, що позивач просить визнати протиправнимта скасувати рішення державного реєстратора від 18 лютого 2019 року, згідно якого внесено запис про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 за АТ «Альфа-Банк» до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно.

Тобто предметом спору є квартира, а позивач оспорює правомірність набуття відповідачем права власності на спірну квартиру, в якій вона проживає разом з чоловіком та неповнолітньою дитиною.

Відповідач - АТ «Альфа-Банк», як власник спірної квартири, може розпорядитися своїм майном та відчужити його іншим особам до вирішення справи по суті, що у подальшому може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення даного позову.

За таких обставин, накладення арешту на спірну квартиру для забезпечення даного позову є правомірним.

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу про те, що забезпеченням позову порушуються права АТ «Альфа-Банк» судом не приймаються до уваги, оскільки ст.158 ЦПК України передбачає підстави скасування заходів забезпечення позову, у разі відмови у задоволенні позовних вимог, а також у разі їх задоволення. Задоволення заяви про забезпечення позову не являється фактичним вирішенням справи по суті і не порушує права відповідача щодо користування та розпорядження цим майном, а лише обмежує його у здійсненні деяких дій на певний період.

Доводи апеляційної скарги про те, що вжиті судом заходи забезпечення позову є неспівмірними з позовними вимогам позивача є безпідставними, оскільки предметом спору є квартира і відповідач, як власник, може у будь який час відчужити майно, що призведе до неможливості виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, ускладнить поновлення порушених прав та інтересів позивача.

Суд також не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції в ухвалі про забезпечення позову не вирішив питання про зустрічне забезпечення.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Згідно з ч. 3 ст. 154 ЦПК України суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: 1) позивач немає зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місце знаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Враховуючи викладене у суду першої інстанції не було обов`язкових підстав для застосування зустрічного забезпечення, відтак суд вважає, що не застосування зустрічного забезпечення не є підставою для скасування ухвали суду про застосування заходу забезпечення позову.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що відповідач за наявності підстав, не позбавлений права заявити клопотання про зустрічне забезпечення позову (ч. 6 ст. 154 ЦПК України).

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 374,375,376,381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» залишити без задоволення, а ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03 червня 2019 рокубез змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 02.08.2019.

Головуючий суддя С. І. Мурашко

Судді С. М. Єгорова

О. Л. Карпенко