Справа № 216/4586/19
Провадження № 2/211/2123/19
У Х В А Л А
іменем України
про розподіл судових витрат
12 грудня 2019 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді - Ніколенко Д.М.,
за участю секретаря судового засідання - Гулько А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження заяву представника відповідача ОСОБА_1 про розподіл судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по заробітній платі,-
Ухвалою судді Центрально-Міського районного суду м Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 липня 2019 р. позовну заяву передано за підсудністю до Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області.
Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 вересня 2019 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою суду від 25 листопада 2019 року за заявою представника позивача позовну заяву ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по заробітній платі залишено без розгляду.
До суду надійшла заява представника відповідача ОСОБА_1 про розподіл судових витрат, оскільки відповідач не погодилась із заявленими до неї вимогами, подавши відповідний відзив на позов, вказавши в ньому, що дії позивача були необґрунтовані. Тому у зв`язку з діями позивача відповідач понесла судові витрати на правничу допомогу в сумі 7000,00 грн., розподіл яких не було вирішено судом при винесені ухвали судом 25 листопада 2019 року, тому відповідач на підставі ст. 142 ЦПК України просить стягнути їх з позивача.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.
Частинами 5, 6 статті 142 ЦПК України встановлено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.
Згідно з частиною дев`ятою статті 141 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
З аналізу зазначених норм вбачається, що обов`язковою умовою відшкодування судових витрат є зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони.
Відповідно до статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:
- подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;
- подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;
- подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;
- необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;
- укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.
Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.
Як встановлено судом, позовну заяву залишено без розгляду не у зв`язку із зловживанням позивачем процесуальними правами, наведеними у ст. 44 ЦПК України, а у зв`язку із поданням заяви про залишення позову без розгляду.
За змістом частини п`ятої статті 142 ЦПК України для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідач, згідно з процесуальним обов`язком доказування, зобов`язаний був довести, а суд встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.
Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.
Правовий аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що саме по собі звернення ОСОБА_2 із заявою до суду та подання заяви про залишення вказаної заяви без розгляду не свідчить про необґрунтованість її дій, оскільки зазначене є диспозитивним правом учасника справи, передбачене процесуальним законодавством і не містить таких обмежень, а тому для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених ним судових витрат відповідачеві необхідно довести, а суду встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи у ході розгляду справи по суті є необґрунтованими та у чому вони виражені, зокрема: чи є недобросовісним звернення заявника з заявою до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.
В ухвалі судом від 25 листопада 2019 року не наведено жодного висновку, що позивач пред`явив необґрунтований позов; що він систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; що він, як недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача.
Таким чином, заява про компенсацію відповідачу понесених ним судових витрат не відповідає вимогам закону.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 137,141,142 ЦПК України, -
В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 12 грудня 2019 року.

Суддя Д.М.Ніколенко