Справа № 204/2349/19
Провадження № 2/204/995/19
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
04 червня 2019 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючої судді Токар Н.В.,
при секретарі Голушко В.В.,
за участю позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила користування житловим приміщенням, зняття з реєстрації місця проживання, -
У квітні 2019 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_2 .
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що вона є власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , у якій постійно проживає та зареєстрована. Вказане житло було придбано позивачем, ОСОБА_1 , у власність на підставі договору купівлі-продажу квартири від 26.05.2004 року №1866. На момент придбання квартири відповідач, ОСОБА_2 , не був прописаний у ньому про що свідчить довідка від 24.05.2004 року №104, але через деякий час виявилось, що у даній квартирі якимось чином прописаний відповідач, що підтверджується довідкою про склад сім`ї №3329. З моменту придбання квартири і по теперішній час відповідач жодного разу за місцем реєстрації не з`являвся. Відповідач житлом не користується, своїх речей в квартирі не залишив, комунальні послуги та витрати на утримання житла не сплачує. Факт, того що відповідач зареєстрований в квартирі позивача, створює їй незручності, позбавляє права на вільне розпорядження та користування своєю власністю, змушує нести зайві витрати, пов`язані зі сплатою витрат на житлово-комунальні послуги, у зв`язку з чим позивач вимушена звернутися до суду.
У судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги, просила позов задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві, не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи.
Відповідач - ОСОБА_2 не з`явився в судове засідання без поважних причин; належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання; не подав відзив; представник позивача не заперечувала проти такого вирішення справи та ухвалення заочного рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, та у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Вислухавши позивача, свідків, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв`язку з наступним.
В судовому засіданні встановлено, що власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , є ОСОБА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 26 травня 2004 року, Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 18.06.2004 року № 3897441 (арк. с.11,12)
Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать право володіння, користування та розпорядженням своїм майном.
Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ст.386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Згідно зі ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним прав користування та розпоряджання своїм майном.
Як вбачається з довідки №3329 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за адресою: АДРЕСА_2 до складу сім`ї/ зареєстрованих входять: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , усього 2 особи (арк. с.10).
Відповідно до Картки прописки форми А виданої КВ ЖРЕП вбачається адреса реєстрації відповідача - ОСОБА_2 у АДРЕСА_2 , проте, останній не проживає за зазначеною адресою (арк. с.13).
Зазначені обставини підтвердили свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , допитані в судовому засіданні.
Так, свідок ОСОБА_3 , допитана в судовому засіданні пояснила суду, що вона є сусідкою позивача. Раніше у квартирі позивача проживав чоловік, який згодом продав квартиру ОСОБА_1 та зазначила, що позивач за цією адресою проживає вже понад 10 років поспіль одна. Відповідача вона жодного разу не бачила.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила суду, що вона є сусідкою позивача та проживає близько двадцяти років за адресою: АДРЕСА_3 . Свідок зазначила, що позивач придбала квартиру сама та проживала у ній приблизно з 2000 року одна. Речей відповідача у квартирі вона не бачила та де він наразі знаходиться невідомо.
З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками, даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються зібраними у справі доказами.
Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Отже, позивач, відповідно до вимог ст.12 ЦПК України, довела за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст.76-78 ЦПК України, зазначені у позовній заяві обставини того, що у квартирі АДРЕСА_2 , відповідач не проживає понад один рік, а лише зареєстрований в ній.
Питання про належність та допустимість доказів по справі, вирішується тільки на підставі застосування норм матеріального права та з урахуванням поданих сторонами доказів у справі.
Відповідно до ч.2 п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст.33 Конституції України гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність прописки само по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням.
Отже, позовні вимоги є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати покласти на позивача.
На підставі вищевикладеного, керуючисьст.ст.12,13,76-82,141,258,259,263-265,273,280-282 ЦПК України, ст.ст. 317,319,321,386,391,405 ЦК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила користування житловим приміщенням, зняття з реєстрації місця проживання - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Н.В. Токар