Справа № 201/6463/19
Провадження № 2/201/2562/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2019р. суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська - Ткаченко Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) в приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., Соборний відділ державної виконавчої служби м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И Л А :

04.06.2019р. ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до АТ КБ «ПриватБанк" (треті особи - приватний нотаріус КМНО Швець Р.О. Соборний ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (а.с. № 3-6).

Одночасно із позовною заявою, до суду надійшла заява підписана представником позивачки - ОСОБА_2 (діє на підставі ордеру серія ДП №2472/020 від 04.06.2019р. - а.с. №15) про вжиття заходів забезпечення позову, в якій представник просив зупинити стягнення на підставі виконавчого напису від 24.05.2017р. за №3533 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором б/н від 10.12.2007р. в розмірі 143173,05грн. та заборонити вчиняти будь-які дії щодо виконання виконавчого напису (а.с. №20-21).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 07.06.2019р. було відкрито провадження по справі та відповідно до положень ч.2,3 ст. 274, ч.5 ст.279 ЦПК України призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін (а.с.№ 16).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 07.06.2019р.частково задоволено заяву представника позивачки про вжиття заходів забезпечення позову, зупинено стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса КМНО Швеця Р.О. від 24.05.2017р. зареєстрованого в реєстрі за №3533 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором б/н від 10.12.2007р. у розмірі 143173,05грн. (виконавче провадження № 54898716) (а.с. №30).

В обґрунтування позовних вимог, представник позивачки в позовній заяві посилався на те, що у травні 2019р. позивачка дізналася, що 24.05.2017р. приватним нотаріусом КМНО Швець Р.О. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі №3533, про стягнення з неї на користь банку заборгованості за кредитним договором б/н від 10.12.2007р. в розмірі 143173,05грн. Виконавчий напис №3533 від 24.05.2017р. є таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинений з порушенням Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та в обґрунтування своїх доводів посилалася на те, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус не пересвідчився, що стягувач звернувся з заявою про вчинення виконавчого напису зі спливом трьох річного строку з дня виникнення вимоги та у виконавчому написі зазначено, що строк, за який здійснено стягнення становить більше 9 років, при тому, що право пред`явлення вимоги виникло у банка приблизно наприкінці березня 2013р. Крім того, приватний нотаріус при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не врахував тієї обставини, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі, вже не були чинні. На підставі викладеного просив визнати виконавчий напис приватного нотаріуса КМНО Швеця Р.О. від 24.05.2017р. зареєстровано в реєстрі за №3533 таким, що не підлягає виконанню, судові витрати покласти на відповідача.

11.07.2019р. від відповідача надійшов відзив на позов в якому представник АТ КБ "ПриватБанк" Колодочка П.О. (діє на підставі довіреності від 26.09.2018р - а.с. № 41) виклав свої заперечення щодо спору зазначивши про те, що виконавчий напис було вчинено у відповідності до вимог законодавства, банком були надані усі необхідні документи згідно з Переліком документів затвердженим КМУ, які підтверджують наявність правовідносин між кредитором та боржником, а також документи які підтверджують заборгованість. Крім того, відповідно до п.2.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, позивачці було направлено письмову вимогу по усунення порушення за договором, яка залишена без задоволення. Також послався, що в обґрунтування доводів щодо спірності суми заборгованості, позивачкою не надано жодних розрахунків, які б підтверджували спірність оспорюваного виконавчого напису. Під час вчинення виконавчого напису нотаріус не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Зазначив, що строки передбачені ст.88 Закону України "Про нотаріат", за своєю природою, не є позовною давність, вчинення виконавчого напису та є позасудовим способом захисту цивільних прав. Не зважаючи на те, що строк позовної давності невірно використовувати у даному випадку, банком все одно норма цієї статті не порушено. Оскільки згідно зі ст.251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. У даному випадку певною подією для початку перебігу строку має бути дата припинення дії договору, але договір не був припинений у зв`язку з п.9.6. Умов та правил надання банківських послуг, які діяли на момент підписання договору. У цьому пункті чітко зазначено, що договір є дійсним до моменту належного виконання сторонами зобов`язань, зобов`язання позивачкою на сьогоднішній день не виконано (а.с. № 34-40).

Треті особи - приватний нотаріус КМНО Швець Р.О. та Соборний відділ державної виконавчої служби м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області не скористалися своїм правом надати суду пояснення щодо позову.

25.07.2019р. надійшла відповідь представника позивачки ОСОБА_2 на відзив відповідача, в якій представник позивача, окрім вже викладених у позові доводів зазначив, що у відзиві на позов відповідач жодним чином не заперечує проти того, що виконавчий напис було вчинено поза наданими законом нотаріусам повноваженнями і рішення, прийняті на підставі цього виконавчого документу є незаконними, оскільки постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. по справі № 826/20084/14, яка набрала законної сили 22.02.2017р., була визнана законною і залишена без змін ухвалою ВАСУ від 01.11.2017р. та постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018р., визнано незаконною та нечинною постанову КМУ від 26.11.2014р. № 662 в частині доповнення Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ № 1172 від 29.06.1999р., після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», який містить пункт 2, яким керувався нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису. Слід також зазначити, що до висновку, що вчинення виконавчого напису за кредитним договором є незаконним через вищезазначені підстави, дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 29.01.2019р. у справі №910/13233/17. Крім того, представник зазначає, що відповідач не надав ніяких заперечень проти того, що заявлені ним вимоги є спірними, так як виконавчим написом окрім основної заборгованості стягнуто з позивачки стягнуто ще й штрафні санкції за порушення строків повернення кредиту, а саме, заборгованість з комісії та пені 4235,39 грн., заборгованість по штрафам (фіксована частина) 250грн. та процентна складова 6805,86 грн., тобто застосовано подвійну цивільно-правову відповідальність за несвоєчасне виконання зобов`язань. Крім того, самим нотаріусом не було враховано, що стягувач включив у загальний розмір заборгованості платежі зі штрафу та пені поза межами спеціальної позовної давності. Відповідач притримується позиції, що безспірність у розумінні ст.88 Закону України «Про нотаріат» є саме факт існування між кредитором та боржником правовідносин, а також наявність заборгованості, яка підтверджується документами, затвердженими вищезазначеним Переліком. Однак, на підтвердження того, що відповідачем було надано весь перелік відповідних документів, останній не надає жодних належних та допустимих доказів, через що є усі підстави вважати, що банком не було виконано вимог законодавства (а.с. № 71-72).

Згідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Вивчивши матеріали справи, надавши оцінку доводам та запереченням сторін в сукупності з наданими письмовими доказами, вважаю, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

При розгляді справи встановлено, що 24.05.2017р. приватним нотаріусом КМНО Швець Р.О. було вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі №3533 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором б/н від 10.12.2007р. в розмірі 143173,05грн., з яких: заборгованість за кредитом - 10289,89грн. заборгованість по відсоткам - 121591,91грн., заборгованість по комісії та пені - 4235,39 грн. штраф (фіксована частина) -250 грн., штраф (відсоток від суми заборгованості) - 6805,86 грн. (а.с. №7).

Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється КМУ.

Згідно до п.п. 3.1. 3.2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом МЮУ №296/5 від 22.02.2012р. нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172.

Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Як зазначено в правовій позиції ВСУ у справі №6-887цс17: «З урахуванням приписів ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Як зазначено у виконавчому написі, під час його вчинення приватний нотаріус КМНО Швець Р.О. керувався ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат», пунктом 2 Переліку документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому Постановою KMУ від 29.06.1999р. № 1172.

Верховний суд (постанова Великої Палати ВС від 29.01.2019р.), розглядаючи позовну заяву про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню зазначив наступне: "Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Наявність в змісті виконавчого напису номерів рахунків боржника в установах банків (для юридичних осіб) є обов`язковим. Вчинення виконавчого напису за кредитним договором є незаконним (таке право не передбачено законом), оскільки Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017р. (залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017р. у справі № 826/20084/14), визнав незаконною та нечинною постанову КМУ № 662 від 26.11.2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в тому числі за кредитними договорами".

Отже, приватний нотаріус при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не врахував тієї обставини, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі на дату вчинення напису були не чинні.

Дослідивши надані стягувачем нотаріусу документи, на підставі яких вчинено виконавчий напис, приходжу до висновку, що вони не були достатніми для підтвердження безспірності заборгованості ОСОБА_1 перед банком на день вчинення напису враховуючи наступне.

Банком нотаріусу був наданий розрахунок заборгованості за договором б/н станом на 31.01.2017р., копії письмової вимоги про усунення порушень, опису вкладення до цінного листа та поштового чека про направлення позивачу письмової вимоги за адресою, яка була зазначена в заяві від 10.12.2007р. (а.с.№ 8-11, 46-50).

Згідно з п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою КМУ від 29.06.1999р. №1172 зі змінами та доповненнями «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», для одержання виконавчого напису щодо кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з розрахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Відповідно до п.4.10 «Положення про організацію операційної діяльності в банках України», що затверджене Постановою НБУ №254 від 18.06.2003р. первинні документи складаються на бланках форм, затверджених відповідно до законодавства України. Документування операцій може здійснюватися з використанням бланків, виготовлених банками самостійно, які повинні містити обов`язкові реквізити чи реквізити форм, затверджених відповідно до законодавства України. Відповідно до п. 5.5. Положення форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: номер особового рахунку; дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код банку, у якому відкрито рахунок; код валюти; суму вхідного залишку за рахунком; код банку-кореспондента; номер рахунку кореспондента; номер документа; суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку.

Як зазначено вище, на підтвердження безспірності заборгованості стягувачем приватному нотаріусу був наданий розрахунок заборгованості за договором від 10.12.2007р. станом на 31.01.2017р.

Дослідивши зміст даного розрахункового документу, приходжу до висновку, що він не відповідає, вимогам до первинних документів (виписки по рахунку) оформлених у відповідності до ст.9 Закону України від 16.07.1999р. № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та Переліку документів визначених в п.2 Постанови КМУ від 29.06.1999р. №1172, а тому не може вважатися обов`язковим документом - випискою з розрахунку боржника, дослідивши який, нотаріусом вчиняється виконавчий напис про стягнення заборгованості в безспірному порядку.

Відповідно до п.10 Узагальнення «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» ВССУ від 07.02.2014р. належними доказами, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювали розмір заборгованості, могли бути первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст.9 Закону України від 16.07.1999р. № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та Переліку документів визначених в п.2 Постановою КМУ від 29.06.1999р. №1172.

В матеріалах справи відсутні докази, що при вчиненні напису нотаріус отримував від банку первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, чеки тощо), а тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком є безспірними.

В виконавчому написі нотаріусом зазначено, що стягнення проводиться за період з 10.12.2007р по 31.01.2017р., тобто більше ніж за 10 років. Згідно розрахунку заборгованості прострочена заборгованість за тілом кредиту утворилася 29.03.2013р., та вже з цієї дати збільшувалася за накопиченням. Таким чином, відповідач починаючи з 29.03.2013р. був обізнаний про порушення свого права та у нього виникло право вчиняти дії для захисту порушеного права, отже виконавчий напис вчинено після трьох років з дня виникнення у стягувача права вимоги, що є порушенням ст. 88 Закону України "Про нотаріат".

Підводячи підсумок викладеному, вважаю, що при розгляді справи позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису №3533 від 24.05.2017р. таким, що не підлягає виконанню, знайшли своє підтвердження, а отже підлягають задоволенню.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позову, вважаю за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки понесені судові витрати по справі у розмірі 1152 грн. 60 коп., які складаються з судового збору за подачу позовної заяви у розмірі 768грн.40коп. та заяви про забезпечення позову у розмірі 384грн. 20коп. (а.с.№ 2, 19).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 87, 88 ЗУ «Про нотаріат», п.п. 3.1. 3.2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом МЮУ №296/5 від 22.02.2012р., правовою позицією ВСУ у справі за №6-887цс17, постановою Великої Палати ВС від 29.01.2019р.), Узагальненням ВССУ від 07.02.2014р «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні», ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, ч.2,3 ст. 274, ч.5 ст. 279 ЦПК України, суддя,

В И Р І Ш И Л А:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., Соборний відділ державної виконавчої служби м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем від 24.05.2017р., зареєстрований в реєстрі за № 3533 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором б/н від 10.12.2007р. в розмірі 143173 грн. 05 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 10289,89грн. заборгованість по відсоткам - 121591,91грн., заборгованість по комісії та пені - 4235,39 грн. штраф (фіксована частина) - 250 грн., штраф (відсоток від суми заборгованості) - 6805,86 грн. - таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1152 грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Ткаченко Н.В.