КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження №22-ц/824/7889/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2019 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах - головуючого Сержанюка А.С., суддів - Сліпченка О.І., Сушко Л.П., розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у місті Києві за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва у від 13 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей,

В С Т А Н О В И В :

31 жовтня 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду із названим позовом, де просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь 36 490,05 грн. понесених додаткових витрат на дітей - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Свої вимоги обґрунтовує тим, що в березні 2004 року сторони зареєстрували між собою шлюб. Від спільного шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17 жовтня 2016 року шлюб між сторонами було розірвано.

На даний час діти навчаються в гімназії, тому додатково необхідно їм займатись з репетиторами. ОСОБА_4 професійно займається плаванням, а ОСОБА_6 - відвідує художню школу, обоє дітей займаються бальними танцями та відвідують школу з вивчення англійської школи.

Після розірвання шлюбу позивачем було витрачено 72 980,10 грн. додаткових витрат на дітей, а саме: по 4 950 грн. на кожного із дітей за відвідування гуртку «Бальні танці», 6 950 грн. - послуги стоматолога, надані сину ОСОБА_7 , 3 260 грн. - відвідування сином плавання, консультації психолога для сина - 860 грн., для доньки - 2 250 грн., літній відпочинок для дітей на загальну суму 33 600 грн., консультації офтальмолога для сина і доньки - 1 000 грн., здійснено оплату на оздоровлення дітей на період з 28 жовтня по 04 листопада 2017 року в м. Трускавець на суму 14 560 грн. та придбано квитки Київ-Трускавець-Київ за 600,10 грн.

Тому половину вказаної витраченої суми в розмірі 36 490,05 грн. просить стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва у від 13 лютого 2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 36 490,05 грн. в рахунок стягнення понесених додаткових витрат на неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

На обґрунтування ухваленого судового рішення місцевий суд зазначив, що аналізуючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки позивач надала судові належні та допустимі докази згідно ст.ст. 76-80 ЦПК України про навчання, захворювання, лікування та оздоровлення дітей, як особливі обставини в розумінні ч. 1, ст. 185 СК України, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути додаткові витрати на їх утримання в розмірі 36 490.05 грн., як одноразова витрата позивача, що становить половину від витраченої нею суми у 72 980,10 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права при його ухваленні.

Просить рішення Дарницького районного суду м. Києва у від 13 лютого 2019 року змінити, зменшивши суму стягнення з нього на користь позивача, в якості відшкодування понесених нею додаткових витрат на дітей, з 36 490,05 грн. до 14 403 грн.

Суд, закінчивши з`ясування обставин справи і перевірку їх доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі, у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, в березні 2004 року сторони зареєстрували між собою шлюб, що не заперечується сторонами.

Від спільного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с. 3, 4 ).

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17 жовтня 2016 року шлюб між сторонами було розірвано, що не заперечується сторонами, а

02 березня2017 року, цим же судом, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей сторін у розмірі 1/3 частини з усіх доходів відповідача ( а.с. 48 ).

Разом з тим, 31 жовтня 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду із названим позовом, обґрунтовуючи його тим, що після розірвання шлюбу нею було витрачено 72 980,10 грн. додаткових витрат на дітей, а саме: по 4 950 грн. на кожного із дітей за відвідування гуртку «Бальні танці», 6 950 грн. - послуги стоматолога, надані сину ОСОБА_7 , 3 260 грн. - відвідування сином плавання, консультації психолога для сина - 860 грн., для доньки - 2 250 грн., літній відпочинок для дітей на загальну суму 33 600 грн., консультації офтальмолога для сина і доньки - 1 000 грн., здійснено оплату на оздоровлення дітей на період з 28 жовтня по 04 листопада 2017 року в м. Трускавець на суму 14 560 грн. та придбано квитки Київ-Трускавець-Київ за 600,10 грн. ( а.с. 1-2 ).

На підтвердження заявлених вимог нею надано посадочні документи в кількості 4 штук на потяг сполученням Київ-Трускавець-Київ на обох дітей на загальну суму 600,10 грн. ( а.с. 6-9 ), рахунок - фактуру Товариства з обмеженою відповідальністю «Дитячий медичний центр «Добробут» зі штампом «сплачено» на загальну суму 860 грн. ( а.с. 10-11 ), 5 актів здачі-прийняття робіт підписаних фізичною особою-підприємцем ОСОБА_8 та ОСОБА_2 на загальну суму 2 250 грн. ( а.с. 12-16 ), товарний чек суб`єктом підприємницької діяльності ОСОБА_9 на загальну суму 3 260 грн. ( а.с. 17-19 ), квитанцію до прибуткового касового ордеру фізичною особою-підприємцем ОСОБА_10 Леонідівною ( сплата за бальні танці ) на загальну суму 9 900 грн. ( а.с.20-25 ), акт виконаних робіт стоматологічного лікування на суму 6 950 грн. ( а.с. 26 ), квитанції до прибуткового касового ордеру фізичної особи-підприємця Бузіна ОСОБА_11 Леонідовича ( сплата за оздоровчу путівки ) на загальну суму 33 600 грн. ( а.с. 27, 186-187 ), два фіскальні чеки Товариства з обмеженою відповідальністю «Британський офтальмологічний центр» на загальну суму 1 000 грн. ( а.с. 28 ), виписки з медичних карт хворих ОСОБА_4 та ОСОБА_3 тієї ж юридичної особи ( а.с. 29-30 ), рахунки 0913-02 від 13 вересня 2017 року на суму 14 560 грн. на розміщення в готелі Приватним підприємством «Євсей-Гермес» ( а.с. 188 ).

Відтак, на переконання апеляційного суду, місцевий суд вірно прийшов до переконання, що позивачем документально підтверджено понесення додаткових витрат в розумінні положень ч. 1 ст. 185 СК України на навчання, лікування та оздоровлення спільних дітей сторін в розмірі 72 980,10 ( 600,10 + 860 + 2 250 + 3 260 + 9 900 + 6 950 + 33 600+ 1 000 + 14 560 ) грн.

Таким чином, з точки зору суду другої інстанції, місцевий суд обґрунтовано задовольнив позовні вимоги про стягнення 1/2 вартості понесених додаткових витрат на утримання дітей в розмірі 36 490,05 ( 72 980,10 : 2 ), оскільки, батьки мають рівні права та обов`язки, зокрема, щодо утримання дітей до досягнення ними повноліття відповідно до положень ст.ст. 141, 180 СК України.

При цьому, відповідачем не надано будь-яких належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження того, що він не має можливості брати участь у додаткових витратах у визначеному позивачем розмірі.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, визначив відповідно до них правовідносини і, з додержанням норм матеріального і процесуального права, зокрема, ст.ст. 141, 181, 185 СК України, ст.ст. 5, 10-13, 76-81, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК України, ухвалив законне і обґрунтоване судове рішення.

А тому, доводи ОСОБА_1 про незаконність та необґрунтованість рішення, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права при його ухваленні, зокрема, ст. 141 СК України, ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 27 Конвенції про права дитини, з точки зору суду другої інстанції та в силу викладеного, не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді скарги.

Окрім цього, апелянт фактично погоджується з рішенням суду про необхідність стягнення грошових коштів на додаткових витрат, однак лише просить рішення суду змінити в частині стягнення розміру додаткових витрат з врахуванням його понесених витрат на утримання дітей.

Проте, такі вимоги не можуть бути задоволенні, оскільки відповідно до положень ч. 1 ст. 185 СК України додаткові витрати стягуються з одного з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, тоді як, стягнення аліментів присуджено саме з апелянта, тобто, права на стягнення додаткових витрат в даному випадку має лише ОСОБА_2 .

Інші обставини, зазначені апелянтом, зокрема, про те, що суд мав врахувати всі витрати на їх дітей, що понесені як ним, так і позивачем, батьки несуть відповідальність за забезпечення умов життя дітей в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, він не мав фінансових можливостей нести більші фінансові витрати, переважну більшість зароблених грошей він добровільно витрачає за своїм внутрішнім бажанням без судових рішень саме на дітей, з точки зору другої інстанції та у силу викладеного, не є правовою підставою для задоволення апеляційних вимог.

А тому, викладені у апеляції доводи суд другої інстанції відносить до числа формальних, відповідно, рішення, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасоване у відповідності до положень ст. 375 ЦПК України.

Окрім цього, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи, чого судом не виявлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 5, 10-13, 76-81, 263, 367, 368, 374, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Дарницького районного суду м. Києва у від 13 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення, за виключенням випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: О.І. Сліпченко

Л.П. Сушко