СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр. № 6/759/733/19
ун. № 759/9129/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2019 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді: Ул`яновської О.В.,

секретаря судового засідання Черніченко К.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження, без повідомлення (виклику) сторін подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Ляпіна Дмитра Валентиновича, стягувач: Публічне акціонерне товариство «Акціонерний банк «Укргазбанк», боржник: ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла,

ВСТАНОВИВ:

16.05.2019 приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Ляпін Д.В., звернувся до суду м. Києва із поданням, в якому просить суд: надати дозвіл на примусове проникнення до житла боржника.

Подання обгруннтовує тим, що на виконанні у нього перебуває виконавче провадження №58376610 щодо примусового виконання виконавчого листа Святошинського районного суду №2-2643/2009 від 25.04.2009 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АК «Укргазбанк» борг у розмірі 11393 доларів США 07 центів та 2843 грн 31 коп. За відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в м. Києві та Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, боржник значиться зареєстрованим за адресою, зазначеною у виконавчому документі, а саме, АДРЕСА_1 , однак боржник рішення на сьогоднішній день не виконав, декларацію не надав, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам частини п`ятої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження», також 25.03.2019 боржнику було направлено вимогу (вих. № 664) щодо присутності при проведенні перевірки майнового стану та здійснення виконавчих дій за адресою реєстрації місця проживання, а саме АДРЕСА_1 , о 07:00 годин 02.04.2019 року, яка була отримана особисто боржником за адресою вказаною у виконавчому документі, а тому боржник належним чином повідомлений про проведення виконавчих дій. Відповідно до Акту приватного виконавця від 02.04.2019 складеного за участю понятих, у вказаний час за зазначеною адресою боржник був відсутній, двері ніхто не відчинив, доступу до приміщення надано не було, таким чином боржником не виконано вимогу приватного виконавця, що свідчить про свідоме ухилення ним від виконання судового рішення та вимог приватного виконавця. Отже, незважаючи на вихід за місцем проживання боржника, виконавцю неможливо здійснити перевірку майнового стану боржника, виявити інше майно та кошти, що належать боржникові, та на які можливо звернути стягнення, з причин незалежних від приватного виконавця.

Статтею 439 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Вивчивши матеріали подання, дослідивши докази по справі, суд приходить наступного.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ляпіна Дмитра Валентиновича, номер посвідчення 0008, дата видачі посвідчення 30.05.2017, знаходиться виконавче провадження № 58376610 з примусового виконання Виконавчого листа №2-2643/2009 від 25.04.2009 виданого Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариство акціонерний банк «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором у сумі 11393 доларів США 07 центів та 2843 грн 31 коп.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно відповідді на запит від 20.02.2019 №58376610/402 встановлено, що за відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в м. Києві та Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянин України, РНОКПП: НОМЕР_1 значиться зареєстрованим за адресою, зазначеною у виконавчому документі, а саме, АДРЕСА_1 .

Згідно з відповідями ДФС України, інформація про номери рахунків, відкритих боржником та/або сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь боржника в ДРФО відсутня.

Згідно з повідомлень Пенсійного фонду України, інформацію про боржника як особу, яка працює за трудовим чи цивільно-правовим договором, про боржника, як особу, що отримує пенсію, про останнє місце роботи не знайдено.

25.03.2019 приватним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника, а саме: на транспортні засоби Hyundai HD-78-06E, р.н. НОМЕР_2 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_3 ; ВАЗ 2107, р.н. НОМЕР_4 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_5 ; ВАЗ 11193 1597, р.н. НОМЕР_6 . VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_7 , та вказане майно оголошено у розшук на підставі постанови.

25.03.2019 приватним виконавцем було надіслано на адресу суду вимогу про щоб він був присутнім на дати доступ до приміщення з метою перевірки майнового стану та проведення виконавчих дій, які відбудуться 02.04.2019 о 70 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , вказана вимога була отримана боржником 12.04.2019.

02.04.2019 приватним виконавцем було складено акт про те, що у вказаний час за адресою: АДРЕСА_1 о 07 год. 00 хв. двері ніхто не відчинив, боржник відсутній, доступу до приміщення надано не було.

Як вбачається з матеріалів подання, приватний виконавець виходив за місцем проживання боржника, проте боржника розшукано не було, що перешкоджає державному виконавцю в проведенні виконавчих дій та виконанні рішення суду.

За положеннями ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Пр цьому у рішенні у справі «Спорронг і Лоннрот проти Швеції» Європейським судом з прав людини визначено основні вимоги стосовно застосування ст. 1 Протоколу 1 щодо захисту права власності.

Як встановив суд, положення ст. 1 Протоколу № 1 передбачають такі правила захисту права власності: перша норма, виражена в першому реченні першого абзацу, має загальний характер і встановлює принцип безперешкодного користування майном, друга норма, зафіксована в другому реченні того ж абзацу, регулює випадки позбавлення власності, встановлюючи певні умови, у третій нормі, що зафіксована в другому абзаці, за державами-учасницями визнається право контролю над володінням власністю відповідно до загальних інтересів та право на запровадження законів, необхідних для цього. Водночас права в сфері користування власністю не можуть бути абсолютними, а тому можуть бути обмежені державою.

Під втручанням у право на мирне володіння майном слід розуміти будь-які дії з боку держави, спрямовані на позбавлення, обмеження чи звуження прав особи на володіння, користування чи розпорядження майном у межах, закріплених Конвенцією.

Намір державного виконавця здійснити примусове проникнення до нерухомого майна, яке належить боржнику у виконавчому провадженні, з метою проведення опису й арешту майна для його подальшої примусової реалізації задля погашення боргу, слід вважати втручанням держави у право особи на мирне володіння майном.

У практиці ЄСПЛ напрацьовано три головні критерії, що їх слід оцінювати з тим, щоб зробити висновок, чи відповідає певний захід втручання в право власності принципу правомірного і допустимого втручання , сумісного з гарантіями ст. 1 Протоколу 1, а саме: чи є такий захід законним; чи переслідує втручання в право власності «легітимну мету», тобто вчинене в інтересах суспільства; чи дотримано «справедливий баланс» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

За приписами ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» документи виконавчого провадження надсилаються сторонам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Таким чином, враховуючи те, що боржник добровільно не виконує рішення суду, і у зв`язку з необхідністю його виконання, суд приходить до висновку, що подання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 1, 5, 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 260, 354, 441 ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Ляпіна Дмитра Валентиновича, стягувач: Публічне акціонерне товариство «Акціонерний банк «Укргазбанк», боржник: ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла задовольнити.

Дозволити приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Ляпіну Дмитру Валентиновичу примусове проникнення до житла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадяднина України, РНОКПП НОМЕР_1 за адрсеою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: О.В. Ул`яновська

Повний текст судового рішення складено 23.05.2019.