Справа № 159/2409/19
Провадження № 2/159/892/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2019 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Лесика В.О.,

за участю секретаря Посполітак Г.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Ковелі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на Ѕ частину майна, яке набуте за час перебування у шлюбі,

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на частку у майні, яке було набуто у спільну сумісну власність подружжя під час перебування у шлюбі,а саме: на Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами розташованого по АДРЕСА_1 та на Ѕ частину земельної ділянки, загальною площею 0,10 га, цільовим призначенням якої є будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер НОМЕР_1 .

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач покликається на наступні обставини: 22 вересня 2007 року сторони зареєстрували шлюб. Перебуваючи у шлюбі, за взаємною згодою і спільні кошти, сторони придбали житло, а саме будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку загальною площею 0,10 га на якій розташований житловий будинок. Рішенням Ковельського міськрайонного суду від 01 квітня 2019 року шлюб між сторонами було розірвано. Оскільки згоди про добровільний поділ будинку та земельної ділянки між сторонами не досягнуто, а відповідно до вимог чинного законодавства майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, виходячи із рівності часток кожного із сторін у праві спільної сумісної власності, позивач у справі прохає суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами розташованого по АДРЕСА_1 та на Ѕ частину земельної ділянки, загальною площею 0,10 га, цільовим призначенням якої є будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . кадастровий номер НОМЕР_1 .

У ході підготовчого судового засідання позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позов підтримали повністю, з підстав, зазначених у ньому та прохають його задовольнити. Крім того, прохають судові витрати залишити за позивачем.

Відповідач ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні позов визнав повністю, не заперечив проти його задоволення.

Згідно ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд, в силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України ухвалює рішення про задоволення позову.

Заслухавши пояснення сторін і дослідивши письмові докази у справі суд приходить до висновку, що позов підставний і підлягає задоволенню.

Згідно ч.4 ст.81 ЦПК України обставини,встановленні рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрала законної сили, не доказується при розгляді іншої справи,у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Ковельського міськрайнного суду від 01 квітня 2019 року доводиться та обставина, що шлюб розірвано між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , зареєстрований 22.09.2007 року відділом РАЦСУ по м.Ковелю Ковельського МРУЮ Волинської області, актовий запис №526.

Відповідно до ч.1 ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, вказаною нормою права та нормами статті 60 Сімейного Кодексу України передбачено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором або рішенням суду (ст. 70 Сімейного кодексу України, ст. 372 Цивільного кодексу України).

У ході підготовчого судового засідання встановлено та не заперечується сторонами у справі, що житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами розташований по АДРЕСА_1 та земельна ділянка, загальною площею 0,10 га, цільовим призначенням якої є будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . кадастровий номер НОМЕР_1 був придбаний сторонами під час перебування у зареєстрованому шлюбі, а відтак на підставі ст. 60 СК України на вищевказане майно поширюється режим спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Таким чином, враховуючи вищевказані вимоги закону, суд вважає вимоги щодо розподілу майна подружжя шляхом визнання права власності на належну позивачу частку у спільному майні подружжя, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Оскільки позивач не заперечив щодо залишення судового збору за нею, а тому суд залишає судові витрати за останньою.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 82, 89, 141, 206,263, 264, 265 ЦПК України,ст.328, 368, 370 ЦК України, ст. 60, 68,69, 70 СК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на частку у майні, яке було набуто у спільну сумісну власність подружжя під час перебування у шлюбі, а саме:

- на Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами розташованого по АДРЕСА_1 ;

- на Ѕ частину земельної ділянки, загальною площею 0,10 га, цільовим призначенням якої є будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер НОМЕР_1 .

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Повний текст рішення складено 10 червня 2019 року.

Головуючий: В.О.Лесик