КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/6262/19
Провадження № 2/552/1887/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.12.2019 року Київський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді Кузіної Ж.Вю

секретаря судового засідання Павленко Л.М.

за участю позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області, третя особа територіальний сервісний центр Міністерства внутрішніх справ № 5341 у м. Полтава про зняття арешту,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області про зняття арешту посилаючись на те, що вона є власником автомобіля ВАЗ моделі 2170 ЗНГ, тип легковий седан, 2000 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Позивач має намір продати автомобіль. Проте їй стало відомо, що на дане рухоме майно накладено арешт слідчим відділом ПМ ДПА в Полтавській області у 2010 році. ОСОБА_3 чоловік позивача, у 2010 році проходив стороною в кримінальному провадженні, по справі постановлений вирок, проте у ньому відсутні будь-які відомості щодо зазначеного автомобіля. Даний арешт порушує права позивача як власника майна.

Ухвалою суду від 18 листопада 2019 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін.

У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, пославшись на викладені в позовній заяві обставини.

Представник відповідача Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області Масюк П.С. позовні вимоги не визнала з обставин викладених у відзиві на позовну заяву, а саме ГУ ДФС у Полтавській області не порушувало права, свободи чи законні інтереси позивача. Відсутні факти перешкоджання ГУ ДФС у Полтавській області в розпорядженні позивачем належним їй майном. Просила відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Полтавській області в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, клопотань про відкладення не надходило. Суду надано відзив на позовну заяву в якому позовні вимоги не визнав, ГУНП в Полтавській області не вступало та не могло вступити в жодні правовідносини з позивачем, а тому в задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Представник третьої особи - територіального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ № 5341 у м. Полтава в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, причина неявки невідома.

Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст.223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в судове засідання не з`явились.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача , дослідивши докази по справі, матеріали кримінальної справи № 1-29/11, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатся своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У відповідності до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу , автомобіль ВАЗ модель 2170 ЗНГ, тип легковий седан,2000 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 зареєстрований на праві власності за ОСОБА_1 .

Відповідно до свідоцтва про шлюб , позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю (який діяв на час придбання спірного майна) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Існує презумпція, встановлена статтею 22 КпШС України, яка кореспондується зі статтею 60 СК України, згідно якої майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Приймаючи до уваги, що позивачем не надано належних доказів , що зазначений автомобіль був придбаний за її особисті кошти, тому дане майно є спільною сумісною власністю подружжя, та як наслідок позивач має право порушувати питання щодо Ѕ частини даного рухомого майна.

Постановою старшого слідчого з ОВС СВ ПМ ДПА у Полтавській області від 30 липня 2010 року накладено арешт на автомобіль ВАЗ-2107, днз ВІ НОМЕР_2 , зареєстрований за ОСОБА_1 .

Відповідно до протоколу опису від 28.08.2010 року та розписки від 28.08.2010 року даний автомобіль описаний та переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_4 .

Постановою слідчого від 28 серпня 2010 року автомобіль визнаний речовим доказом.

Згідно вироку Київського районного суду м. Полтави від 06 червня 2011 року ОСОБА_3 визнаний винним у скоєннi злочинів, передбачених ч.4 ст.191, ч.2 ст.366 КК України та призначено покарання 5 років позбавлення волi з позбавленням права обiймати посади пов`язані з органiзацiйно-розпорядчою та адмiнiстративно-господарською дiяльнiстю строком на два роки, на підставі ст. 75 КК України звiльнено вiд вiдбування призначеного основного покарання у видi позбавлення волi, якщо протягом двох рокiв не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Цивільний позов прокуратури Полтавської області задоволено, стягнуто з ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 солідарно на користь держави в особі ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» - 178 024,24 грн.

Вирок набрав законної сили.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку,встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтями 51,175 ЦПК України визначено, що на позивача покладається обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд відмовляє у задоволенні позову.

Відповідно до діючих норм ЦПК, суд не наділений повноваженнями ставить на обговорення сторін питання щодо належності відповідача у справі.

Позивач звертаючись з позовними вимогами про скасування арешту на автомобіль визначила відповідачами Головне управління Національної поліції в Полтавській області, Головне управління Державної фіскальної служби у Полтавській області.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року « Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення . У випадках, коли арешт майна проводився для забезпечення конфіскації чи стягнення майна на користь держави, як відповідач до участі у справі у встановленому законом порядку також залучається відповідний територіальний орган Державної фіскальної служби України.

Проте у судовому засіданні, позивачем не доведено , які права порушують , не визнають чи оспорюють дані юридичні особи, залучені до участі у справі як відповідачі. Відповідачі у своїх відзивах на позовну заяву посилалась також на дані обставини та просили відмовити в задоволенні позову з цих підстав.

Як вбачається з постанови про накладення арешту від 30 липня 2019 року, дана процесуальна дія вчинена з метою забезпечення можливого в майбутньому цивільного позову, відшкодування завданих злочинним діями ОСОБА_3 збитків.

Вироком суду задоволено цивільний позов щодо стягнення з ОСОБА_3 солідарно з іншими засудженими на користь держави в особі ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» 178 024,24 грн., проте відомостей щодо сплати даних коштів,зокрема ОСОБА_3 суду не надано.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст..ст.10,12,81, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м. Полтави протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідачі:

Головне управління Національної поліції в Полтавській області, місце знаходження м. Полтава, вул.. Пушкіна,83, ідентифікаційний код ЄДРПОУ 40108630

Головне управління Державної фіскальної служби у Полтавській області, місце знаходження м. Полтава, вул.. Європейська,4, ідентифікаційний .

Третя особа : територіальний сервісний центр Міністерства внутрішніх справ № 5341 у м. Полтава, місце знаходження Полтавський район, с. Розсошенці, вул. Кременчуцька,2В, ідентифікаційний .

Головуючий Ж.В.Кузіна

Повний текст судового рішення виготовлений 12 грудня 2019 року