Провадження № 22-ц/802/1170/19 Категорія: 52 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Карпук А.К.,

з участю секретаря судового засідання Галицької І.П.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 ,

представника служби у справах дітей Луцької міської ради Шульгана Ф.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 лютого 2017 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 жовтня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2016 року ОСОБА_4 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.

Позов мотивувала тим, що син ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , його батьком є відповідач по справі ОСОБА_2 Від дня народження дитина проживає з нею, будь-якої участі у вихованні дитини відповідач не приймає, аліменти платить нерегулярно. Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Просила позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_5 .

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 лютого 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Позбавлено ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_5

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 551,20 грн судових витрат пов`язаних з розглядом справи.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 грудня 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 лютого 2017 року у даній справі відмовлено.

Відповідач ОСОБА_2 19 квітня 2019 року подав заяву про перегляд заочного рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, яку обґрунтовував тим, що з метою встановлення істини у справі він звернувся у відповідні органи виконавчої влади з письмовими запитами про надання матеріальних доказів, які існували та не були і не могли бути відомими на час розгляду справи. Листом від 11 квітня 2019 року за № 143-1.20 службою у справах дітей Ковельської міської ради повідомлено, що за вказаний період відсутні будь-які звернення ОСОБА_4 щодо надання висновку про доцільність позбавлення його батьківських прав. 15 квітня 2019 року він отримав відповідь служби у справах дітей Луцької міської ради з доданими матеріалами про те, що питання про позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_5 службою у справах дітей Луцької міської ради не виносилось на засідання комісії з питань захисту дітей Луцької міської ради. На час розгляду справи існували та не були відомі суду докази про те, що він не притягувався до відповідальності за статтею 184 КУпАП, характеризувався позитивно, на обліках у Волинській обласній психіатричній лікарні та Волинському обласному наркологічному диспансері не перебував.

Вважає, що відсутність у справі наведених обставин та документальних доказів, які існували на час розгляду справи, але не були відомі, вплинуло на об`єктивність, обґрунтованість та законність винесеного Луцьким міськрайонним судом Волинської області 23 лютого 2017 року заочного рішення про позбавлення його батьківських прав.

Просив задовольнити його заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, скасувати заочне рішення в даній справі та ухвалити нове, яким у позові відмовити повністю.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 червня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Луцького міськрайонного суду від 23 лютого 2017 року за нововиявленими обставинами відмовлено.

Постановою Волинського апеляційного суду від 08 серпня 2019 року ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 червня 2019 року в даній справі скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 жовтня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 лютого 2017 року за нововиявленими обставинами відмовлено та залишено зазначене рішення суду в силі.

Відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на вказану ухвалу суду. Зазначає, що ним наведені нововиявлені обставини, які мають істотне значення для вирішення справи та ухвалення правильного рішення. Суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі, незважаючи на вказівки апеляційного суду, які викладені у постанові від 08 серпня 2019 року, дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для перегляду заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 лютого 2017 року за нововиявленими обставинами в даній справі. Відповідач просив скасувати ухвалу суду, задовольнити його заяву про перегляд заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 лютого 2017 року за нововиявленими обставинами, скасувати дане заочне рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав відмовити з підстав неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевий суд дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для перегляду заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 лютого 2017 року за нововиявленими обставинами, оскільки не з`ясував усі обставини у даній справі, а надані ним докази вказують на наявність істотних для справи обставин, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі йому як особі, яка звернулася із заявою, на час розгляду справи.

Апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а ухвалу суду першої інстанції - скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви відповідача про перегляд за нововиявленими обставинами заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 лютого 2017 року в даній справі, суд першої інстанції свої висновки мотивував тим, що подана заява за нововиявленими обставинами містить додаткові докази, які заявник хоче надати суду, однак він міг це зробити приймаючи участь в одному із судових засідань по справі.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися, оскільки вони не відповідають встановленим у справі обставинам та не узгоджуються з нормами процесуального права.

Відповідно до частини першої, пункту 2 частини другої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Згідно з пунктами 1-3 частини третьої статті 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові та суду на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Обставини на які посилається відповідач є істотними і у випадку, якщо б ці обставини були відомі суду на момент розгляду справи, зміст рішення суду у цій справі був би іншим.

Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Як вбачається зі змісту заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 лютого 2017 року у даній цивільній справі, суд не встановлював обставин ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У рішенні не зазначено жодного доказу по справі, який би був оцінений судом у процесі розгляду справи, крім документів про сплату відповідачем аліментів та висновку служби у справах дітей Луцької міської ради.

Апеляційний суд зауважує, що згідно із прецедентною практикою Європейського суду з прав людини у справі про позбавлення батьківських прав важливе значення має, чи була залучена особа, щодо якої вирішується питання про позбавлення її батьківських прав, до процесу прийняття рішень, розглядаючи провадження в цілому, в тій мірі, яка є достатньою для забезпечення відповідного захисту його інтересів, беручи до уваги обставини справи, а також важливість прийнятих рішень.

У рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що цивільне провадження у справі стосувалось сімейних відносин заявника та позбавлення його батьківських прав. Ці питання як за національним законодавством, так і у оскаржуваному провадженні мали ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінці (пункт 57).

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

З матеріалів справи вбачається, що рішення про позбавлення батьківських прав у даній справі ухвалено за відсутності, як позивача так і відповідача, при цьому судом відмовлено у перегляді заочного рішення виключно з покликанням на належність повідомлення відповідача про час і місце судового розгляду, в якому було ухвалено відповідне рішення.

Вирішуючи спір, суд має забезпечувати гарантії справедливого судового розгляду, а саме принцип рівності сторін, згідно з яким кожній стороні має бути надана можливість представити справу, включаючи докази у справі, за таких умов, щоб сторона не перебувала в гіршому становищі, ніж інша.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що кожен має право на судовий розгляд справи, що стосується його «цивільних прав та обов`язків». «Право на суд» та право на доступ не є абсолютними. Права можуть бути обмежені, але лише таким способом та до такої міри, що не порушують зміст цих прав

З наведеного вбачається, що ОСОБА_2 був позбавлений можливості надати свої пояснення суду щодо вимог які до нього пред`явлені та надати відповідні докази на їх спростування. В свою чергу суд першої інстанції позбавив себе можливості оцінити поведінку відповідача, його взаємовідносини як з позивачем так і з неповнолітнім сином, відносно якого він позбавлений батьківських прав.

Суд дослідив висновок служби у справах дітей Луцької міської ради від 11 жовтня 2016 року № 187 і на підставі нього задовольнив позов про позбавлення відповідача батьківських прав, при цьому не врахував, що позивач та дитина проживають в м. Ковелі, а не у м. Луцьку.

Покликання суду на те, що органом опіки та піклування Луцької міської ради при складанні зазначеного висновку було враховано проведене обстеження житлово-побутових умов проживання дитини Ковельською службою у справах дітей, а також те, що наявність в матеріалах справи двох висновків діючим законодавством не передбачено, є необґрунтованими.

Виявлені нові, не досліджені судом обставини, такі як відсутність висновку органу опіки і піклування по місцю проживання дитини про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина, не досліджені обставини ухилення відповідача та його винну поведінку, інтереси дитини при позбавленні її права на спілкування з батьком, а ці обставини істотно впливають на суть справи і винесене рішення.

В суді апеляційної інстанції встановлено, що при складанні висновку службою у справах дітей Луцької міської ради від 11 жовтня 2016 року № 187 пояснення у відповідача взагалі не відбирались.

Таким чином висновок складений виключно на тих доказах, які надані позивачем, а відтак його не можна вважати достатньо обґрунтованим.

Крім того, як встановлено судом, альтернативні заходи реагування держави до відповідача не вживалися, а позбавлення батьківських прав тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька так і для дитини. Позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Нововиявлені обставини можуть спростувати факти, прийняті судом до уваги та використані, як підстава для ухвалення судового рішення.

Як уже наголошувалося у попередній постанові апеляційного суду від 08 серпня 2019 року, в оскаржуваній ухвалі суд не дав оцінку зазначеним відповідачем обставинам, які він вважає нововиявленими, а також поданим доказам, що підтверджують наявність нововиявлених обставин.

Суд першої інстанції зобов`язаний врахувати подані відповідачем докази про сплату ним аліментів, оскільки при ухваленні заочного рішення суд вказав про невиконання батьком даного обов`язку, який і став визначальним при прийнятті даного рішення.

При цьому позивач не позбавлена можливості звернутись до суду з позовом про стягнення заборгованості за аліментами за попередній період, наявність якої не є достатньою підставою для позбавлення відповідача батьківських прав.

Дії відповідача направлені на перегляд рішення суду, яким його позбавлено батьківських прав відносно неповнолітнього сина, самі по собі свідчать про відношення ОСОБА_2 до дитини та його небажання втрачати родинні відносини з ним. Дані обставини не були враховані судом першої інстанції, а тому потребують детального вивчення з врахуванням складності даної категорії справ.

З врахуванням наведеного, колегія суддів зауважує, що перегляд рішення за нововиявленими обставинами не може свідчити про порушення принципу правової визначеності, оскільки обмеження доступу відповідача до суду у цій справі є непропорційним поставленій меті - позбавлення його батьківських прав.

За таких обставин, оскільки суд першої інстанції допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушив норми процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, тому відповідно до статті 379 ЦПК України оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції з врахуванням вказівок, викладених апеляційним судом у даній постанові.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, Волинський апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 жовтня 2019 року в даній справі скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: