П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2019 року м. Маріуполь

Єдиний унікальний номер 263/9126/16-ц

Номер провадження 22-ц/804/2841/19

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Кочегарової Л.М., Зайцевої С.А., Ткаченко Т.Б.,

секретар судового засідання Герасимова Г.Є.,

сторони :

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Об`єднання співвласників житлового будинку «Орбита»

розглянув у судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 11 квітня 2017 року, у складі судді Папаценко П.І.,

в с т а н о в и в:

У липні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Об`єднання співвласників житлового будинку «Орбита» (далі - ОСЖБ «Орбита») про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.

Позов мотивовано тим, що 29 червня 2016 року на підставі статті 641 ЦК України вона звернулася до відповідача з пропозицією укласти договір на відшкодування витрат, пов`язаних з експлуатацією та обслуговуванням нежитлового приміщення, розташовано у будинку АДРЕСА_1 , направивши два екземпляра проекту договору. Проте, 15 липня 2016 року отримала письмову відмову від голови ОСЖБ «Орбита» на укладення договору.

Вважала, що відмова є незаконною, оскільки вона є власником нежитлового приміщення АДРЕСА_1 , а не квартири. Після отримання проекту договору та відмови його підписати, відповідач надає їй послуги, тобто прибудинкова територія біля її приміщення прибрана, комунікації у приміщенні знаходяться у робочому стані. Отже, відповідач виконав умови частини другої статті 642 ЦК України, що є доказом виявлення бажання ОСЖБ «Орбита» укласти з нею договір, але не у письмовій формі. Вона має намір отримувати якісні послуги, приймати участь в утриманні будинку, але в цьому їй відмовили. Без укладення договору не може здійснювати оплату та вимагати надання якісних послуг, внаслідок чого вважала, що її право, як співвласника багатоквартирного будинку, порушено. Ураховуючи викладене, просила визнати відмову ОСЖБ «Орбита» в укладенні договору №1 від 29 червня 2016 року незаконною та зобов`язати ОСЖБ «Орбита» укласти договір на відшкодування витрат, пов`язаних з експлуатацією та обслуговуванням нежитлового приміщення АДРЕСА_1 .

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 квітня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 15 червня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 квітня 2017 року скасовано. У задоволені позову ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників житлового будинку «Орбита» про визнання відмови від укладення договору незаконною та зобов`язання укласти договір №1 від 29 червня 2016 року на відшкодування витрат, пов`язаних з експлуатацією та обслуговуванням домоволодіння АДРЕСА_1 відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 вересня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення апеляційного суду Донецької області від 15 червня 2017 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм матеріального права, просить рішення скасувати та направити справу до суду першої інстанції для подальшого розгляду. Скарга мотивована тим, що суд першої інстанції вийшов за межі її позовних вимог, оскільки невірно визначив предмет спору; не врахував те, що вона є власником нежитлового приміщення АДРЕСА_1 , а не квартири. Які визначає відповідач; не застосував норми матеріального права, які підлягали застосуванню при вирішенні спору; залишив поза увагою те, що після отримання пропозиції про укладення договору відповідач надає їй послуги, що свідчить про виконання умов договору; що згідно коду діяльності відповідач має право надавати послуги про які йде мова у запропонованому нею договорі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , яка підтримала скаргу, заперечення представника ОСЖБ «Орбита» Гуленко Т.В., дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 14 липня 2009 року, зареєстрованого у реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстровим № 27671362.

ОСЖБ «Орбита» є правонаступником прав та обов`язків житлово-будівельного кооперативу «Орбита», що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 14 липня 2016 року. У Статуті ОСЖБ «Орбита», зареєстрованого рішенням виконкому Маріупольської міської ради від 15 вересня 2004 року №355, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, зазначено, що об`єднання створено співвласниками житлового будинку по АДРЕСА_1 .

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до ОСЖБ «Орбита» з пропозицією укласти договір на відшкодування витрат, пов`язаних з експлуатацією та обслуговуванням домоволодіння АДРЕСА_1 .

15 липня 2016 року позивач отримала письмову відмову в укладенні зазначеного договору від голови ОСЖБ «Орбита» (а. с. 5).

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом про визнання відмови відповідача в укладенні договору № 1 від 29 червня 2016 року незаконною та просила зобов*язати ОСЖБ «Орбита» укласти з нею такий договір на відшкодування витрат, пов*язаних з експлуатацією та обслуговуванням будинку АДРЕСА_1 (а. с. 4).

Відмовляючи ОСОБА_1 у позові, суд першої інстанції виходив з того, що Статут ОСЖБ «Орбита» не передбачає господарської діяльності і тому об*єднання не може бути виробником чи виконавцем житлово-комунальних послуг, а діє на підставі самозабезпечення та виступає колективним замовником цих послуг з іншими підприємствами; Статут об*єднання не передбачає можливості укладення договору зі спаввласниками будинку; типового договору на підставі якого можливо було укладення договору з ОСОБА_1 , як зі співвласником будинку, не існує, а запропоновані позивачем умови договору - оплата в розмірі 1,17 грн. за кв.м площі, не відповідає розміру такої оплати, встановленої в ОСЖБ з 01 січня 2016 року в розмірі 2,30 грн за кв.м, при цьому характер приміщення - квартира чи нежитлове приміщення значення не мають. Статутом ОСЖБ «Орбита» у редакції від 16 жовтня 2016 року передбачено укладення договору між об`єднанням та власником, однак такий договір має бути не довільної форми, а відповідно до зразку, затвердженого спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Проте, на час розгляду справи відсутній такий затверджений зразок договору.

З висновками суду про відмову ОСОБА_1 у позові не можна не погодитися.

Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_1 , звертаючись до суду як співвласник багатоквартирного будинку, позивач просила визнати відмову ОСЖБ «Орбита» від укладення договору №1 від 29 червня 2016 року незаконною та просила зобов*язати об*єднання укласти договір на відшкодування витрат, пов*язаних з експлуатацією та обслуговуванням домоволодіння АДРЕСА_1 .

Встановлено, що ОСЖБ «Орбита» створено шляхом реорганізації житлово-будівельного кооперативу «Орбита».

Статут ОСЖБ «Орбита» затверджено рішенням загальних зборів членів житлово-будівельного кооперативу «Орбита» та перереєстрації здійснена за рішенням виконкому Маріупольської міської ради від 15 вересня 2004 року №355.

Правові та організаційні засади створення і діяльності Об*єднання співвласників багатоквартирного будинку (ОСББ) визначаються Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» та Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».

Відповідно до ст.4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», об`єднання створюється з метою забезпечення і захисту прав його членів та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання неподільного і загального майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.

Об`єднання створюється як непідприємницьке товариство для здійснення функцій, визначених законом. Порядок надходження і використання коштів об`єднання визначається цим Законом та іншими законами України. В одному багатоквартирному будинку може бути створено тільки одне об`єднання. Власники квартир та нежитлових приміщень у двох і більше багатоквартирних будинках, об`єднаних спільною прибудинковою територією, елементами благоустрою, обладнанням, інженерною інфраструктурою, можуть створити одне об`єднання. Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обгрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.

Господарче забезпечення діяльності об`єднання може здійснюватися власними силами об`єднання (шляхом самозабезпечення) або шляхом залучення на договірних засадах суб`єктів господарювання. Об`єднання є юридичною особою, що створюється відповідно до закону. Об*єднання є неприбутковою організацією і не має на меті одержання прибутку для його розподілу між співвласниками.

За положеннями ст.4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», співвласник має право:

брати участь в управлінні об`єднанням у порядку, визначеному цим Законом і статутом об`єднання;

обирати та бути обраним до складу статутних органів об`єднання;

знайомитися з протоколами загальних зборів, робити з них виписки;

одержувати в установленому порядку інформацію про діяльність об`єднання;

вимагати від статутних органів захисту своїх прав та дотримання співвласниками правил добросусідства;

одержувати в установленому статутом порядку інформацію про діяльність асоціації.

Об`єднання на вимогу співвласника зобов`язане надати йому для ознайомлення всі свої фінансові звіти. Порядок здійснення прав співвласників визначається законом. Здійснення співвласником своїх прав не може порушувати права інших власників. Спори щодо здійснення прав співвласників вирішуються за згодою сторін або в судовому порядку.

Одночасно передбачено, що співвласник, крім іншого, зобов*язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі (ст. 15 Закону України «Про об*єднання співвласників багатоквартирного будинку»).

Кошти об`єднання, згідно ст.21 Закону України «Про об*єднання співвласників багатоквартирного будинку» складаються, в тому числі, з внесків і платежів співвласників. Порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів, встановлюються загальними зборами об`єднання відповідно до законодавства та статуту об`єднання.

Статут об`єднання складається відповідно до типового статуту, який затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної житлової політики і політики у сфері житлово-комунального господарства (ст.7 Закону ст.4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»).

Згідно Статуту ОСЖБ «Орбита», умови забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 і прибудинкової території здійснюються шляхом сплати співвласниками внесків і платежів, що регулюється загальними зборами ОСЖБ «Орбита», які є вищим органом управління об`єднання, рішення яких є обов`язковими для всіх співвласників.

За положеннями п. 9.14.3 Статуту ОСЖБ «Орбита» до компетенції Правління об*єднання віднесено вирішення питання щодо розпорядження коштами об*єднання відповідно до затвердженого загальними зборами об*єднання кошторису.

Для забезпечення належного утримання будинку і прибудинкової території об*єднання щорічно складає та затверджує на загальних зборах кошторис в якому передбачаються такі статті витрат: поточні витрати, витрати на оплату комунальних та інших послуг, витрати та накопичення на ремонт будинку, інші витрати (п.8.1Статуту).

Саме до виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься: визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку та прибудинкової території.

Зміст Статуту свідчить, що ОСЖБ «Орбита» не надає співвласнику жодних житлово-комунальних послуг, в тому сенсі, що ОСЖБ не є і не може бути виконавцем послуг у відносинах зі співвласниками, оскільки надання послуг має на увазі отримання прибутку від господарської діяльності , а ОСЖБ згідно ст.4 Закону України «Про об*єднання співвласників багатоквартирного будинку» створюється як непідприємницьке товариство, має статус неприбуткової організації та не має на меті отримання прибутку. ОСЖБ лише збирає та акумулює кошти співвласників, оплачує спільні витрати (в тому числі на утримання будинку та прибудинкової території), які ОСЖБ здійснює відповідно до Статуту і затвердженого кошторису. Тому співвласники розплачуються не за послуги, а передають об*єднанню внески на відшкодування витрат на управління будинком.

Підтвердженням наведеному є виписка з протоколу загальних зборів ОСЖБ «Орбита» від 20 вересня 2014 року, рішенням якого, що діяло на час спірних правових відносин, визначений порядок, умови здійснення забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку та прибудинкової території (т. 1 а.с.140).

Відповідно внески та платежі співвласники повинні платити не на підставі договору, а на підставі рішення загальних зборів об*єднання, а тому закон не передбачає укладення будь-яких договорів об*єднанням зі своїми членами та співвласниками майна об*єднання.

Отже, визначені законом мета і предмет діяльності ОСЖБ та Статут об`єднання не передбачають провадження об`єднанням господарської діяльності, а тому ОСЖБ не є суб`єктом господарювання і не може бути виробником або виконавцем житлово-комунальних послуг відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Між тим, як свідчать матеріали справи, свої вимоги до ОСЖБ «Орбита» ОСОБА_1 обґрунтувала тим, що вона, як власник нежитлового приміщення, яке знаходиться у будинку, в якому утворено ОСЖБ «Орбита» звернулася до об*єднання з пропозицією укласти договір про відшкодування витрат, пов`язаних з експлуатацією та обслуговуванням вказаного домоволодіння, але отримала відмову від укладення такого договору. При цьому зазначила, що ОСЖБ «Орбита» фактично виконує роботи про утримання прибудинкової території у належному стані, комунікації у приміщенні знаходяться у робочому стані, їй не байдуже в якому стані знаходиться спільна власність. Вважає, що без укладеня договору вона не може виконувати оплату і вимагати надання якісних послуг, а відмова ОСЖБ «Орбита» в укладенні такого договору є незаконною.

Тому вона вважає, що суд на підставі норм цивільного законодавства та положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» повинен зобов`язати відповідача укласти договір на відшкодування витрат, пов`язаних з експлуатацією та обслуговуванням домоволодіння АДРЕСА_1 , а саме, послуг з утримання будинку та прибудинкової території.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

ЦК України у статтях 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 208 ЦК України правочин між фізичною і юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі, за винятком випадків, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 ЦК України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у статтях 642, 643 ЦК України.

Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Розкриваючи зміст засади свободи договору, у статтях 6, 627 ЦК України визначає, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору.

Закріпивши принцип свободи договору, ЦК України разом з тим визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абзацу другого частини третьої статті 6 та статті 627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Зазначені положення узгоджуються з нормами частини першої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України, відповідно до яких підставою недійсності правочинів є суперечність їх актам цивільного законодавства.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, визначаються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Споживачем у розумінні ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Стаття 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» передбачає, що предметом діяльності ОСББ є, серед іншого, сприяння членам об`єднання в отриманні житлово-комунальних та інших послуг, для чого ОСББ ст.ст. 10, 16, 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» надано право укладати відповідні договори з суб`єктами, що надають послуги. Втім, ОСББ, як юридична особа, не потребує житлово-комунальних послуг, їх потребують члени об`єднання. У зв`язку з цим ст.22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено особливості укладення ОСББ договорів про надання житлово-комунальних послуг: об`єднання за договором з постачальником комунальних послуг може бути колективним замовником таких послуг.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, причому учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Власником у розумінні ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» є фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпорядження приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку. ОСББ не є власником будинку чи окремих приміщень і обладнання в ньому, тому не підпадає під визначення «власника» відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Виробником у розумінні ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» є суб`єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги, а виконавцем - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Стаття 3 ГК України визначає господарську діяльність як діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. При цьому зазначається, що діяльність не господарюючих суб`єктів, спрямована на створення і підтримання необхідних матеріально-технічних умов їх функціонування, що здійснюється за участі або без участі суб`єктів господарювання, є господарчим забезпеченням діяльності не господарюючих суб`єктів, а не господарською діяльністю.

Згідно зі ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Таким чином, з визначеного Законом України «Про житлово-комунальні послуги» переліку учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг (власник, споживач, виконавець, виробник) ОСББ може виступати лише в ролі споживача - як колективний замовник.

У той же час, виступати колективним замовником комунальних послуг є правом, а не обов`язком ОСББ. Статтею 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» встановлено також, що за наявності технічної можливості проведення по квартирного обліку споживання водо-, тепло-, газо-, електропостачання, гарячого водопостачання та інших послуг власники жилих і нежилих приміщень можуть перераховувати кошти безпосередньо на рахунки підприємств, організацій, які надають ці послуги, за відповідними тарифами для кожного виду послуг у порядку, встановленому законом. При цьому, законом дозволяються, щоб кошти, що сплачуються власниками приміщень за надані їм комунальні послуги, згідно з укладеними договорами надходили на рахунок об`єднання для накопичення і наступного перерахунку підприємствам, організаціям, які надають ці послуги.

Відповідно до п.7.2.3 Статуту ОСЖБ «Орбита» (в редакції 2004 року) об`єднання зобов`язане, зокрема, виступати замовником робіт і послуг та укладати угоди з відповідними підприємствами, що надають ці роботи і послуги, проводити їх оплату.

Рішенням загальних зборів ОСЖБ «Орбита» від 20 вересня 2004 року визначено, що об`єднання здійснюватиме функції колективного замовника житлово-комунальних послуг для власників квартир (приміщень) та мешканців житлового будинку АДРЕСА_1 .

При цьому, ОСЖБ «Орбита» укладає договори з підприємствами - постачальниками житлово-комунальних послуг, як колективний абонент (споживач) та здійснює збір (акумуляцію) платежів на оплату житлово-комунальних послуг на рахунку об`єднання для подальшого перерахування коштів підприємствам - постачальникам послуг.

На підставі аналізу Законів України «Про об*єднання співвласників багатоквартирного будинку» та «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», а також змісту Статуту ОСЖБ «Орбита» можна зробити висновок, що ОСЖБ «Орбита» не здійснює господарську діяльність та не є суб`єктом господарювання, оскільки є неприбутковою організацією та має інші цілі і мету. Діяльність ОСЖБ «Орбита» спрямована на створення та підтримання необхідних матеріально-технічних умов функціонування об`єднання, здійснюється за участі або без участі суб`єктів господарювання, тобто така діяльність є господарським забезпеченням діяльності не господарюючого суб`єкта. Таким чином, ОСЖБ «Орбита» не є виробником або виконавцем житлово-комунальних послуг, визначених відповідно до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», оскільки не надає та не виробляє таких послуг.

Як вбачається зі справи, запропонований позивачем договір, фактично, за змістом викладених в ньому положень, є договором постачання житлово-комунальної послуги - обслуговування будинку та прибудинкової території, в якому ОСЖБ «Орбита» виступає постачальником послуги - підприємством, а позивач - споживачем житлово-комунальної послуги.

Натомість, відповідно до Статуту (п.7.2.3) та рішення загальних зборів об`єднання ОСЖБ «Орбита», сприяючи власникам квартир в будинку отримувати житлово-комунальні послуги, виконувало та виконує функції колективного замовника, виступаючи при цьому «споживачем» таких послуг, а не «виконавцем» (постачальником) цих послуг.

Таким чином, колегія вважає, що суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.89 ЦПК України, оцінив представлені сторонами матеріали за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, правильно застосував норми матеріального права у вигляді спеціальних законів, які регулюють правовідношення між співвласником багатоквартирного будинку та Об*єднанням співвласників такого багатоквартриного будинку, як юридичною особою, що створена для обслуговування, ремонту, реконструкції житлового будинку та утримання прибудинкової території за кошти Об*єднання і є неприбутковою організацією, та дійшов обгрунтованого висновку про відмову ОСОБА_1 у позові про визнання відмови від укладення договору незаконною та зобов`язання укласти договір №1 від 29 червня 2016 року на відшкодування витрат, пов`язаних з експлуатацією та обслуговуванням домоволодіння АДРЕСА_1 .

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, в ньому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні і підстав для його скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 фактично зводяться до викладення її позовних вимог, які були предметом дослідження суду першої інстанції з відповідними висновками і не дають апеляційному суду підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Оскільки суд апеляційної інстанції погодився з підствами відмови ОСОБА_1 у позові про зобов`язання ОСЖБ «Орбита» укласти договір на відшкодування витрат, пов`язаних з експлуатацією та обслуговуванням домоволодіння АДРЕСА_1 , посилання позивача в апеляційній скарзі на відповідність представленого нею договору № 1 від 29 червня 2016 року положенням ст.ст.641,642 ЦК України, є неспроможним, оскільки з цих підстав у позові ОСОБА_1 не було відмовлено.

За положеннями ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Як свідчить зміст позовної заяви ОСОБА_1 та її пояснення у суді апеляційної інстанції, ОСЖБ «Орбита» задовольняє її потреби співвласника в утриманні будинку і тому вона погоджується оплачувати об*єднанню внески, передбачені Статутом, але не робить цього.

Будь-яких фактів або обставин, за яких відбувається порушення прав та інтерсів ОСОБА_1 за відсутності договору, позивач суду першої інстанції не надала, не встановлено таких обставин і апеляційним судом.

Представлені ОСОБА_1 суду апеляційної інстанції відповіді на її звернення до ОСЖБ «Орбита» за 2014 рік не змінюють правових висновків суду першої інстанції про безпідставність вимог позивача та не є підствою для скасування рішення.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 вказала, що вона не може уточнити в чому заключається вихід судом першої інстанції за межі її позовних вимог і вважає, що цей довід не підлягає врахуванню.

Як вбачається зі справи, Верховний Суд у складі колегії Першої судової палати Касаційного цивільного суду скасовуючи 11 вересня 2019 року рішення Апеляційного суду Донецької області від 15 червня 2017 року про відмову ОСОБА_1 у позові до Об`єднання співвласників житлового будинку «Орбита» про визнання відмови від укладення договору незаконною та зобов`язання укласти договір №1 від 29 червня 2016 року на відшкодування витрат, пов`язаних з експлуатацією та обслуговуванням домоволодіння АДРЕСА_1 , зазначив, що суд апеляційної інстанції ухвалюючи рішення дійшов до взаємовиключних висновків, зазначивши, що відповідач не може бути зобов`язаною особою за позовом ОСОБА_1 , оскільки не здійснює господарську діяльність з надання послуг позивачу, а також, що позивач має право на позов до ОСЖБ «Орбита», але обрала неналежний спосіб захисту.

При цьому суд какасційної інстанції зазначив, що апеляційний суд дійшов передчасного висновку про відмову ОСОБА_1 у позові, не врахувавши висновок, який міститься у поставі Великої Палати Верховного Суду від 08 травня 2018 року у справі № 757/45133/15-ц (провадження №14-114цс18), в якій також вирішувався спір про зобов*язання відповідача укласти житлово-комунальний договір.

Відповідно до ч.5 ст.411 ЦПК України, висновки суду касаційної інстанції, у зв`язку з якими скасовані судове рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та застосування при вирішення спору висновку, викладеного у поставнові від 08 травня 2018 року, оскільки як свідчить зміст постанови Великої Палати Верховного Суду у справі, яка переглядалася правовідносини виникли між споживачем та Публічним акціонерним товариством «Київенерго», яке згідно матеріалів справи, виступало виконавцем послуг та надавало особі послуги з постачання електричної енергії.

Правовідносини, які є предметом спору у справі за позовом ОСОБА_1 , виникли між співвласником нежитлового приміщення №112, що розташоване у будинку АДРЕСА_1 , та Об`єднанням співвласників житлового будинку «Орбита», яке утворено мешканцями цього будинку та діє на підставі спеціальних Законів України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» та «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку». Тому, на думку колегії суддів, застосування положень п.3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в данному випадку є неможливим.

Одночано не можна залишити поза увагою те, що у зв`язку зі змінами у Законі України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189, не є предметом регулювання цього Закону відносини, що виникають між співвласниками, а також між співвласниками та об*єднанням співвласників багатоквартирного будинку при забезпеченні потреб співвласників шляхом самозабезпечення відповідно до статті 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку».

Відтак, з урахуванням норм матеріального права, обставин справи та представлених доказів, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції, як таке, що відповідає нормам матеріального права та ухвалено у відповідності до вимог ст.ст.89,263 ЦПК України, підлягає залишенню без змін.

Відповідно ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 11 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Дата складення повного судового рішення 09 грудня 2019 року.

Судді: Л.М. Кочегарова

С.А. Зайцева

Т.Б. Ткаченко