Справа № 308/65/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2019 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Тхір О.А.,

за участю секретаря судового засідання Віраг Е.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2, заінтересовані особи: орган опіки та піклування Ужгородської міської ради, Ужгородський міський відділ реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, в порядку ч.3 ст. 293 ЦПК України, -

ВСТАНОВИВ:

03 січня 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду із заявою про розірвання шлюбу. Вказували, що перебувають в зареєстрованому шлюбі з 1998 р., мають неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Фактично шлюбні відносини припинені та спільне господарство не ведеться. За таких обставин вважають, що нормальні шлюбні відносини між ними не можуть бути поновлені. Вказують, що ними досягнуто згоди стосовно визначення місця проживання дитини після розірвання шлюбу, участі у забезпеченні умов життя дитини того з батьків, хто проживатиме окремо та розмірі аліментів на дитину. Посилаючись на вищевикладене, заявники просять суд розірвати шлюб.

У судове засідання учасники справи не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши надані докази, суд встановлено наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають в зареєстрованому шлюбі з 29 жовтня 1998 року, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії І-ФМ №059516, видане 29 жовтня 1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородської міської ради, про що зроблено відповідний актовий запис за №628.

Подружжя має неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджено свідоцтвом про народження серії АА№2499662, виданого 12 липня 2001 року в м. Ніредьхаза. Подружні відносини між сторонами припинені, спільного господарства вони не ведуть. Сім'я припинила своє існування остаточно, подальше її збереження неможливе. Майновий спір не заявлявся. Дитина за домовленістю заявників залишається проживати разом з батьком. На підтвердження досягнення згоди стосовно визначення місця проживання дитини після розірвання шлюбу, участі у забезпеченні умов життя дитини того з батьків, хто проживатиме окремо та розмірі аліментів на дитину, заявниками подано договір від 28.12.2018 року про визначення місця проживання дитини та участь у її вихованні та утриманні, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_4

Відповідно до ч.3ст.293ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду спільну заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

Відповідно до ч. 3ст. 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Згідно із роз'ясненнями, які містяться в пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Таким чином, в ході судового засідання суд повинен з'ясувати наявність вільного волевиявлення кожного із подружжя як щодо розірвання шлюбу, так і щодо змісту договору, а також у з'ясуванні відповідності умов договору інтересам дитини (дітей). Розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя може мати місце лише при умові якщо, між іншим, буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка. З'ясувавши фактичні взаємини між подружжям, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами потрібно розірвати.

Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Зважаючи на вище викладене, та на встановлені дійсні причини, що спонукають заявників наполягати на розірванні шлюбу, доходжу висновку, що заява подружжя є обґрунтованою, а подальше проживання заявників однією сім'єю та їх спільне життя як подружжя, збереження шлюбу, суперечило б їх інтересам, а також інтересам їх дитини, що має істотне значення, суд дійшов висновку, що заява належним чином обґрунтована та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 105, 110, 112, 113, 114, 115 Сімейного кодексу України, ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 280, 282, 293 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, задовольнити в повному обсязі.

Шлюб, зареєстрований 29 жовтня 1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородської міської ради (а/з №628), укладений між ОСОБА_1 та Скиба (прізвище після одруження ОСОБА_3) ОСОБА_5 розірвати.

Після розірвання шлюбу відновити ОСОБА_2 залишити шлюбне прізвище «Бобик».

Рішення може бути оскаржено сторонами шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду або через Ужгородський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заявники: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_2, уродженка м. Мукачево Закарпатської області, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4.

Заінтересовані особи: ООП Ужгородського міськвиконкому - виконавчий комітет Ужгородського міськвиконкому, пл. Поштова, 3, м. Ужгород, .

Відділ реєстрації актів цивільного стану по м.Ужгород Ужгородського міськрайонного управління юстиції, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Уральська, 5.

Суддя Тхір О.А.