РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №568/1559/18

Провадження №2/568/359/19

31 травня 2019 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Панчука М.В.,

за участі секретаря судового засідання Саган В.В.,

представника позивача - адвоката Мінька В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Радивилів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бугаївської сільської ради Радивилівського району Рівненської області про визнання права власності на спадкове нерухоме майно померлого за спадкоємцем,

встановив:

в Радивилівський районний суд Рівненської області звернулася ОСОБА_1 з позовом до Бугаївської сільської ради Радивилівського району Рівненської області про визнання права власності на спадкове нерухоме майно померлого за спадкоємцем. Свою позовну заяву мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її співмешканець ОСОБА_2 , який до дня смерті проживав по АДРЕСА_1 . До спадкового майна померлого входить будинковолодіння, яке розташоване на території Бугаївської сільської ради Радивилівського району Рівненської області. При звернені до нотаріуса, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме будинковолодіння, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів.

Представник позивача адвокат Мінько В.П. у судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити його в повному обсязі.

Представник відповідача Бугаївської сільської ради Радивилівського району Рівненської області в судове засідання не з`явився. У своїй письмовій заяві до суду відповідач позовні вимоги ОСОБА_1 визнає та просить справу розглядати за відсутності представника Бугаївської сільської ради.

Заслухавши пояснення представника позивача-адвоката Мінька В.П., повно, всебічно та об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов про визнання права власності на спадкове нерухоме майно доведений і підлягає задоволенню.

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 01.09.2007 року Бугаївською сільською радою Радивилівського району Рівненської області, встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 11).

Із витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі № 48831590 від 21.08.2017 р. вбачається реєстрація спадкової справи, після смерті ОСОБА_2 , номер у спадковому реєстрі 61113321, номер у нотаріуса - 144/2017 (а.с. 8).

Як вбачається із постанови нотаріуса Радивилівського районного нотаріального округу Рівненської області від 19.09.2017 р. ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилося після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, необхідних для його видачі (а.с. 9).

Із довідки №867 від 19.09.2017 р., виданої Бугаївською сільською радою Радивилівського району, встановлено, що по АДРЕСА_1 проживав ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та до складу його сім`ї входили: дружина ОСОБА_4 та син ОСОБА_2 (а.с. 15).

Із довідки № 865 від 19.09.2017 р., виданої Бугаївською сільською радою Радивилівського району, встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 проживала ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , та до складу її сім`ї входили: син ОСОБА_2 та член сім`ї ОСОБА_1 (а.с. 16).

Факт смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 14 вересня 1991 року Бугаївською сільською радою Червоноармійського району Ровенської області (а.с.13).

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим 17.12.2002 року Бугаївською сільською радою Радивилівського району Рівненської області (а.с. 12).

Із свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого 15.01.1971 року Червоноармійським р/б ЗАГС Ровенської області, встановлено що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_2 (а.с.10).

Як вбачається у довідці №498 від 30.05.2019 року, виданої Бугаївською сільською радою Радивилівського району Рівненської області, згідно погосподарської книги № 5 за 1986-1990 роки та особовим рахунком № НОМЕР_9 , будинковолодіння по АДРЕСА_1 обліковувалося за ОСОБА_3 . Згідно погосподарської книги № 5 за 1991-1995 роки та особовим рахунком № НОМЕР_10 , дане будинковолодіння з 1991 року, після смерті ОСОБА_3 , обліковувалося за ОСОБА_4 до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 . На даний час згідно погосподарської книги №1 та особовим рахунком НОМЕР_11 дане будинковолодіня з 2002 року обліковується за ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.57)

Суд, встановивши наявність приватно-правового спору, який виник із спадкових правовідносин, при вирішенні останнього вбачає за необхідне застосування наступних норм права.

Норми ст. 1217 ЦК України вказують на те, що одним із видів спадкування є спадкування за законом.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Так відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини

Згідно рішення Радивилівського районного суду від 02.07.2008 року встановлено факт проживання ОСОБА_1 , 1953 року народження, з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 1998 р. до 30.08.2007 року - дня смерті останнього (а.с.14) .

Беручи до уваги встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2 є ОСОБА_1 , яка проживала зі спадкодавцем ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 1998 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 року - дня смерті останнього. Відомості щодо інших осіб, які вправі претендувати після смерті ОСОБА_2 в порядку спадкування повністю або частково на будинковолодіння в ході судового розгляду не встановлено, що об`єктивно підтверджується матеріалами справи та поясненнями представника позивача та не оспорюється відповідачем.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

З матеріалів справи встановлено, що позивач проживав разом із спадкодавцем та звернувся із заявою про прийняття спадщини, на підставі чого заведена спадкова справа (а.с.43-55).

Згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Отже, держава бере на себе обов`язок у забезпеченні реалізації та захисту права на власність.

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Враховуючи, що неотримання свідоцтва про право на спадщину не залежить від волі позивача та причина неотримання останнього є об`єктивною, а відтак на державу покладений обов`язок у її вирішенні.

А отже, ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2 , належним чином оформили свої спадкові права, так як звернулась у встановлений строк з відповідною заявою до нотаріуса.

Як вбачається із ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Однією з підстав набуття права власності є спадкування.

З огляду на те, що ОСОБА_1 є спадкоємцем четвертої черги, щодо майна після смерті ОСОБА_2 , враховуючи визнання відповідачем позову, суд зробив висновок про обгрунтованість позову, а відтак наявність підстав для визнання за позивачами права власності на будинковолодіння.

Відповідно до статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Як вбачається із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов задоволено у повному обсязі та позивачі просили не покладати судові витрати на відповідача, враховуючи, що сторона у справі вправі використовувати свої права на власний розсуд, а відтак судові витрати залишаються за позивачем.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 141, 206, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

позов ОСОБА_1 (ідентифікаційний код: НОМЕР_8 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) до Бугаївської сільської ради Радивилівського району Рівненської області (, місцезнаходження: 35561, Рівненська область, Радивилівський район, с. Бугаївка, вул. Шевченка, 36) про визнання права власності на спадкове нерухоме майно померлого за спадкоємцем - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , як спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2 , право власності на будинковолодіння, місцезнаходження якого: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду безпосередньо або через Радивилівський районний суд Рівненської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дата складення повного судового рішення - 10 червня 2019 року.

Суддя М.В. Панчук