Справа № 713/1084/19
Провадження №2/713/456/19
РІШЕННЯ

іменем України

25.07.2019 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Кибич І.А., з участю секретаря судових засідань Мірчева О.І., за участю представника позивачки ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в м.Вижниця в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , інтереси якої за дорученням представляє адвокат Стадник Ігор Петрович, до Банилівської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, де третіми особами без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивачки є ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції позивача.

Позивачка ОСОБА_2 , інтереси якої за дорученням представляє адвокат Стадник І.П. звернулась в суд з позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом до відповідача Банилівської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, де третіми особами без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивачки є ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Просить визнати за нею, право власності на спадкове майно за заповітом, а саме на житловий будинок по плану забудови під літ. «А», з належними до нього надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 , що належало померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 .

Свої позовні вимоги обґрунтувала наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік - ОСОБА_7 . Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами, який знаходиться у АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_7 склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Банилівської сільської ради Вижницького району 28.01.2016 р. та зареєстрований у реєстрі за №11, який не був змінений чи скасований на момент його смерті, яким усе своє майно, де б воно не було із чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому буде належати на день його смерті заповів їй, ОСОБА_2 , окрім земельного паю, який заповів їхньому сину ОСОБА_4 Вона як спадкоємець за заповітом своєчасно прийняла спадщину, фактично вступила в управління спадковим майном, зареєстрована і проживає у спадковому будинку та звернулася до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину. Державним нотаріусом Вижницької державної нотаріальної контори була заведена спадкова справа №87/2018 р. після смерті ОСОБА_7 . Крім сина ОСОБА_4 , інших спадкоємців за заповітом немає. Спадкоємцями першої черги за законом є також їхні діти - ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які спадщину не прийняли і на неї не претендують. У видачі свідоцтва про право на спадщину державним нотаріусом Вижницької державної нотаріальної контори їй було відмовлено через те, що немає документів які посвідчують право власності спадкодавця на спадковий будинок, а тому вона змушена звернутися до суду про визнання права власності на житловий будинок та визнання за нею права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом.

Заяви (клопотання) учасників справи.

В підготовче засідання ОСОБА_2 не з`явилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи.

В підготовчому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав,посилався на обставини викладені в позові, просив задовольнити.

В підготовче засідання представник відповідача Банилівської сільської ради не з`явився, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду справи від представника відповідача Банилівської сільської ради надійшла заява, в якій вони позовні вимоги визнають та просять справу розглядати без участі представника сільської ради.

В підготовче засідання треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 не з`явились,належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. До початку розгляду справи треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги визнають, не заперечують щодо задоволення.

Процесуальні дії у справі.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, заслухавши представника позивача ОСОБА_1 , вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов ОСОБА_2 обґрунтований і підлягає задоволенню.

В силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів .

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

На підтвердження позивачкою ОСОБА_2 позовних вимог про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, а саме на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 , надано наступні докази:

Копія свідоцтва про смерть ОСОБА_7 Серія НОМЕР_1 , виданого 02 січня 2018 року виконавчим комітетом Банилівської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №1 зданих якого вбачається,що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7 .

Копія заповіту, посвідченого 08.01.2016 року секретарем виконавчого комітету Банилівської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області Максимюк В.А., зареєстрованого в реєстрі за №11 з даних якого вбачається, що ОСОБА_7 , на випадок смерті зробив наступне розпорядження: належну земельну ділянку площею 0,48 га у межах згідно з планом розташованої на території Банилівської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, цільове призначення якої для здійснення товарного сільськогосподарського виробництва, заповів своєму синові ОСОБА_4 , а усе інше майно, крім вказаного вище, де б воно не було і з чого не складалось, і взагалі все те, що буде належати на день смерті і на, що за законом матиме право заповів своїй дружині ОСОБА_2 .

Копія технічного паспорту на житловий будинок, з даних якого вбачається, що житловий будинок під літ. «А» з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 ,1974 року побудови, вартістю 221331,00 грн.

Постанова державного нотаріуса Вижницькоїдержавної нотаріальної контори Мицкан Ж.І. №588/02-31від 02.08.2018 року з даних якої вбачається, що ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що складається із житлового будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 , відмовлено, у зв`язку з тим, що нею не було надано документів, що посвідчують право власності спадкодавця на дане майно.

При зверненні з даним позовом до суду позивачка посилається на загальні вимоги щодо спадкування за заповітом.

Згідно ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ч.1, 2 ст.1236 ЦК України, заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з часу відкриття спадщини подав заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Однією з таких підстав є успадкування прав на майно, в тому числі за заповітом відповідно до ст. 1217 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З матеріалів спадкової справи №87/2018 року до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 вбачається, що 19.06.2018 року ОСОБА_2 звернулась із заявою до державного нотаріуса про прийняття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_7 Спадкоємцем за заповітом,який прийняв спадщину є ОСОБА_4 , спадкоємцями за законом є ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,які спадщину після смерті ОСОБА_7 не прийняли, інших спадкоємців за законом чи за заповітом та осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадковому майні немає.

При вирішенні справи судом застосовано наступні норми права.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як видно з представлених доказів, житловий будинок по плану забудови під літ. «А» - 1974 року побудови, інші особи на володіння та користування даним житловим будинком на підставах, передбачених законом, своїх прав не заявляють, придатність житлового будинку для проживання ніким не оспорюється.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.344, ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Відповідно до ст.27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" Державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно чи його дубліката, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; 9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об`єкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об`єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст.31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» щодо особливостей державної реєстрації прав власності на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках, закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад та закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, щодо яких раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність. Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

При цьому судом не встановлено порушення нічиїх прав.

Керуючись ст.ст. 16, 392, 1216, 1218, 1233-1236, 1268-1270, ЦК України, ст.ст.1, 27, 31 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", ст.ст.4, 13, ст.76, 77, 258-265, 354 ЦПК України, Суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, а саме, на житловий будинок по плану забудови під літ. «А», з належними до нього надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 , що належало померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення - з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається до Чернівецького апеляційного суду через Вижницький районний суд Чернівецької області.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП НОМЕР_2 ), зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 .

Відповідач: Банилівська сільська рада, Чернівецької області, (ідентифікаційний код юридичної особи: 04418204), юридична адреса: 59216, с.Банилів вул.Гостинець, 63, Вижницького району Чернівецької області.

Треті особи:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (РНОКПП - НОМЕР_2 ) зареєстроване місце проживання АДРЕСА_3 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , (РНОКПП - НОМЕР_3 ), зареєстроване місце проживання АДРЕСА_6

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстроване місце проживання Республіка Чехія.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_5 .

Суддя І. А. Кибич