РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

29 березня 2019 року місто Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Селинного М.С.

при секретарі Баскаковій К.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

21 січня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому зазначала, що вона є власником житлового будинку № 1 по вулиці Шевченка в с.Березовичі, Володимир-Волинського району, Волинської області. За вказаною адресою зареєстровані дочка позивачки, ОСОБА_3, її діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а також її колишній чоловік відповідач ОСОБА_2, шлюб з яким розірвано у березні 2018 року. ОСОБА_1 у позові вказує, що відповідач ОСОБА_2 після розірвання шлюбу з ОСОБА_3 в будинку за вказаною адресою не проживає більше одного року, проте, реєстрації не припинив. Позивачка вважає, що такими діями відповідач чинить їй перешкоди як власнику у користуванні та розпорядженні своїм майном.

З цих підстав, ОСОБА_1 просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: с.Березовичі, Володимир-Волинського району, Волинської області, вулиця Шевченка, будинок № 1.

В судове засідання позивачка не зявилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином. Подала до суду заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином за місцем реєстрації, про причину неявки суд не повідомив. Заяви про розгляд справи без його участі, як і відзиву на позов до суду не надходило.

Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши наявні докази, суд дійшов наступних висновків.

Встановлено, що житловий будинок № 1 по вулиці Шевченка в с.Березовичі, Володимир-Волинського району, Волинської області належить на праві власності ОСОБА_1 (свідоцтво про право власності на житло, видане 19.12.2003 року Березовичівською сільською радою, Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 2782175, виданий 09.02.2004 року КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації»).

Згідно довідки про склад сімї та проживання, виданої 04.01.2019 року Березовичівською с/радою за № 17, громадянин ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Як вбачається з рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 12.03.2018 року, яке є чинним, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано.

Допитана в якості свідка ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що вона проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3. Вона знайома із позивачкою ОСОБА_1, який є її сусідкою, буває у неї в будинку. ОСОБА_2 востаннє бачила наприкінці 2017 року.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що проживає поруч з ОСОБА_1, давно її знає, буває у неї в будинку. ОСОБА_2 востаннє бачила наприкінці 2017 року. Він розлучився з дочкою позивачки та поїхав проживати в інше місце.

У відповідності до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Згідно пункту другого частини 34 Постанови, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла.

Відповідач є колишнім членом сім'ї власника житла.

Згідно пункту 39 вказаної Постанови, члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом.

Згідно до ст.405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідач в належному позивачці житловому будинку не проживає більш ніж 1 рік, при цьому, реєстрація його місця проживання створює для власника перешкоди в користуванні своєю власністю та обмежує його майнові права.

Оцінюючи докази у їх сукупності, оскільки відповідач не проживає за місцем реєстрації понад один рік без поважних причин, іншої домовленості між ним та власником житла не встановлено, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.

У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

На підставі ст. ст. 319,391,405 ЦК України, керуючись ст. ст.4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 (11.04.1982р.н.,) таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: село Березовичі, Володимир-Волинського району, Волинської області, вулиця Шевченка, будинок № 1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя /-/ підпис

Згідно з оригіналом

Суддя М.С. Селинний