Справа № 580/1382/19
Номер провадження 2/580/493/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2019 року Лебединський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Стеценка В. А.,

з участю: секретаря судового засідання - Радковської О.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Лебедині справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення земельного сервітуту, третя особа Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «СумиГаз»,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що позивач є власником господарства, яке розташоване по АДРЕСА_1 . Поряд з ним по АДРЕСА_2 Межиріч проживає відповідач. Через город позивача до господарства відповідача проходить газова труба, для обслуговування якої останній заходить на територію господарства позивача без дозволу. Позивач вважає такі дії відповідача незаконними, тому просить суд встановити оплатний земельний сервітут шириною 2 метри через належну йому земельну ділянку з правом доступу відповідача для обслуговування газової труби не частіше двох разів на рік та з оплатою сервітуту в розмірі 1 500 грн. щорічно.

В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги в повному обсязі та пояснили, що причиною подання позову є відмова відповідача у наданні дозволу позивачеві на приєднання до газопроводу, який був збудований за кошти ОСОБА_2 .

Відповідач в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, так як труба газопроводу проходить на висоті 2 м. 20 см. понад городом позивача, не заважає проведенню сільгоспробіт, в тому числі проїзду сільгосптехніки, була проведена більше 20 років тому з дозволу колишніх власників спірного домогосподарства спадкодавців позивача та згідно вимог чинного законодавства.

Наголосив, що проводив газопровід за власні кошти з врахування потреб сусідів в газопостачанні, що після оплати йому відповідної частини вартості надавав дозволи іншим громадянам на підключення, проте позивач йому відповідної частини вартості газопроводу не оплатив, влаштував сварку і тому в теперішній час відповідач проти приєднання домогосподарства позивача до газопроводу заперечує.

Газопровід перебуває на обслуговуванні в ПАТ «Сумигаз» і відповідач його обслуговувати не зобов`язаний.

Крім того, відповідач звернув увагу суду і на те, що чинним законодавством не передбачено права подавати позов про встановлення земельного сервітуту щодо своєї ж власної земельної ділянки.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася, в наданому поясненні просила відмовити у задоволенні позовних вимог через їх необґрунтованість, так як газопровід до домоволодіння по АДРЕСА_2 влаштовано у відповідності до проекту, вказаний об`єкт системи газопостачання відповідає вимогам ЗУ «Про ринок газу», Правилам, ДБН. Просила розглянути справу у її відсутності.

З державного акту, відомостей та довідки (а.с. 5-6, 21), досліджених в судовому засіданні, вбачається, що позивач з 15.04.2003 року є власником домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,0600 га для ведення особистого селянського господарства за даною адресою, кадастровий номер :01:001:0002.

З договору (а.с. 7), дослідженого в судовому засіданні, вбачається, що 03.11.2009 року між ВАТ «СумиГаз» та ОСОБА_2 було укладено договір № 19852 про безоплатне користування газопроводом.

З акту, проекту, пояснювальної записки (а.с. 8-12), досліджених у судовому засіданні, вбачається, що 11.12.1996 році відповідачем, як власником домоволодіння по АДРЕСА_2 збудовано і передано в експлуатацію ВАТ «Сумигаз» газопровід.

Зі скарг, листів та фото (а.с. 13-17, 52), досліджених в судовому засіданні, вбачається, що в 2017 році та в 2018 році позивач звертався до ПАТ «СумиГаз» та Лебединської місцевої прокуратури зі скаргами, в яких просив демонтувати газову трубу, що йде до господарства відповідача(вул. Пушкіна, 43 в с. Межиріч) та проходить через його город(вул. Пушкіна, 39 в с. Межиріч), що порушує право ОСОБА_1 на володіння, користування та розпорядження своєю земельною ділянкою.

ПАТ «Сумигаз» відмовило ОСОБА_1 в задоволенні його вимог, так як ОСОБА_2 у відповідності до вимог діючого законодавства для забезпечення власного газоспоживання на підставі проекту «Газопостачання АДРЕСА_2 » та з дозволу попередніх власників господарства по АДРЕСА_1 встановив газопровід, який був прийнятий до експлуатації згідно акту приймання від 11.12.1996р.

Придбання ОСОБА_1 у власність садиби, через яку проходить раніше збудований на законних підставах газопровід, що перебуває у власності ОСОБА_2 , не надає права позивачу демонтувати цей газопровід.

З довідки (а.с. 51), дослідженої в судовому засіданні, вбачається, що власниками домогосподарства по АДРЕСА_1 на час проведення газу в 1996 році, були ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які надали згоду на проведення газопроводу ПАТ «СумиГаз». Після їх смерті майно успадкував їх онук ОСОБА_1 .

Вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, позов не обґрунтований та не підлягає до задоволення, так як у судовому засіданні було встановлено, що позивач з 15.04.2003 року є власником домогосподарства, яке розташоване по АДРЕСА_1 і понад городом якого проведена труба газопроводу до домогосподарства відповідача, розташованого по АДРЕСА_2 .

Оскільки відповідач не надає дозволу на приєднання домогосподарства позивача до проведеного газопроводу останній вважає, що цей газопровід порушує його право володіння, користування та розпорядження своєю земельною ділянкою, а тому просить суд встановити оплатний земельний сервітут на користування його власною земельною ділянкою, розташованою по АДРЕСА_1 .

Вказані обставини стверджуються поясненнями сторін та матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 404 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо.

Особа має право вимагати надання земельного сервітуту від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки

Відповідно до ч. 1 ст.98 ЗК України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками).

Суд бере до уваги, що згідно вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень та вважає, що в судовому засіданні позивачем та його представниками не було доведено існування обставин, які згідно вимог чинного законодавства дають можливість покласти на відповідача зобов`язання користуватися чужим майном - земельною ділянкою, розташованою АДРЕСА_1 , яка є власністю позивача.

Разом з тим, суд бере до уваги доводи відповідача в тій частині, що вимоги позивача щодо встановлення для іншої особи сервітуту відносно майна, яке належить позивачеві не підлягають задоволенню, так як вони суперечать нормам ст.ст. 401, 404 цк України та ст. 98 ЗК України.

Тому суд вважає необхідним в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення земельного сервітуту, відмовити за їх безпідставністю та необґрунтованістю.

На підставі вище наведеного, керуючись ст.ст. 2-5, 76-80, 258-259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 401-404 ЦК України, ст.ст. 98-100 ЗК України ;

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «СумиГаз» про встановлення земельного сервітутувідмовити.

Повний текст рішення виготовлено 04.12.2019 року.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Стеценко В. А.