ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/9793/19Головуючий у 1-й інстанції Вийванко О.М.
Провадження № 22-ц/817/1053/19 Доповідач - Сташків Б.І.
Категорія - 321050000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Сташків Б.І.

суддів - Костів О. З., Щавурська Н. Б.,

за участю секретаря Сович Н.А.

та сторін - представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу № 607/9793/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 вересня 2019 року, ухваленого суддею Вийванко О.М, повний текст складено 16 вересня 2019 року, у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про зміну способу та розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року позивач ОСОБА_4 звернулася в суд із позовом до відповідача ОСОБА_3 про зміну способу та розміру аліментів.

В обґрунтуванні позовних вимог зазначала, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.11.2017 р. у цивільній справі № 607/8274/17, вирішено змінити розмір стягнення аліментів,які стягуються із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_4 на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 600 грн. щомісячно на кожну дитину на 1/3 частину всіх видів його заробітку (доходу) на утримання двох дітей, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи із дня набрання даним рішення законної сили та до досягнення старшою дитиною повноліття, вказуючи, що на даний час стягуваних коштів недостатньо для належного утримання та виховання дітей, які потребують належного догляду. У зв`язку із цим, просила суд збільшити розмір стягуваних аліментів, шляхом зміни способу їх стягнення в твердій грошовій сумі в розмірі по 3000,00 грн. на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з врахуванням індексації, щомісячно, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття, а також стягнути з відповідача судові витрати по справі, понесені на правову допомогу адвоката.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 вересня 2019 року задоволено частково позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про зміну способу та розміру аліментів.

Змінено спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 листопада 2017 у цивільній справі №607/8274/17 та стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1 700,00 грн. , щомісячно, але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття; та аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 1 700,00 грн., щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 витрати на правову допомогу в розмірі 3000,00 грн.

Не погодившись із вказаним рішенням суду від відповідача поступила апеляційна скарга, в якій ОСОБА_3 просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Зокрема вказує, що свій батьківський обов`язок він виконує належним чином, бере участь у вихованні та утриманні дітей, жодних заборгованостей по сплаті аліментів немає.

Також зазначає, що позивач, в свою чергу, вихованням дітей не займається, оскільки періодично перебуває за кордоном, не приділяє їм достатньої уваги та материнської любові. Вважає, що позивачем не доведено необхідності стягувати аліменти у збільшеному розмірі, оскільки не надано жодного доказу про зміну матеріального стану у відповідача в бік покращення, а у позивача в бік погіршення. Вказує, що посилання на захворювання сина не може свідчити про зміну матеріального стану платника чи одержувача аліментів, а тому не може свідчити про наявність підстав для зміни розміру аліментів, оскільки жодних доказів того, що позивач дійсно самостійно несе будь-які витрати на лікування дитини немає.

Апелянт зазначає, що позивачем не доведено, що від дня постановлення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів змінились сімейне становище та матеріальний стан платника або одержувача аліментів, виникли інші обставини, що відіграють суттєву роль в житті позивача, відповідача чи їх неповнолітніх дітей, і що є підставою для збільшення розміру аліментів, а тому вказує про відсутність підстав для задоволення позову.

Крім того, апелянт зазначає, що у нього відсутня можливість сплачувати аліменти на утримання дітей в більшому розмірі, оскільки жодної заробітної плати він не отримує, тому що являється священиком, настоятелем церкви «Різдва Христового» ПЦУ м. Збаража, внаслідок чого його дохід є несталим, оскільки складається із пожертв прихожан церкви, розміри яких є різними. Крім цього вказує, що на його утриманні перебувають непрацездатні батьки, похилого віку .

Також у доводах апеляційної скарги скаржник зазначає, що він проходить курс амбулаторного лікування, оскільки є хворим на вегетосудинну дистонію по змішаному типу, чого також не було взято судом першої інстанції до уваги.

Окрім того, апелянт вважає безпідставними стягнення з нього правової допомоги в користь позивача у розмірі 3000 грн, оскільки вказана сума понесених витрат, належними доказами не підтверджена.

Від представника позивача ОСОБА_1 , поступив відзив на апеляційну скаргу, в якому сторона позивача просить апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення суду без змін, оскільки вважає, що судом першої інстанції враховано усі обставини справи, та зроблено правильні висновки у справі. Зокрема зазначає, що судом правомірно взято до уваги, те що відповідач є працездатною особою, відсутність у нього інших утриманців, а також те, що визначений судом розмір аліментів буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. Вказує, що отримання відповідачем доходу від отримання орендної плати за земельну ділянку, користування відповідачем в побуті приватним автомобілем не було враховано судом першої інстанції при ухваленні рішенні у справі №607/3519/17 та рішення у справі №607/8274/17 про стягнення з аліментів з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_4 на утримання дітей, а тому зазначає, що звертаючись у 2019 році до суду із вказаним позовом, позивачем наведено нові обставини щодо матеріального стану відповідача ОСОБА_3 ,який покращився з часу ухвалення судами вказаних рішень.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 підтримала подану апеляційну скаргу, просила її задовольнити, посилаючись на доводи викладені в ній.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечив проти поданої апеляційної скарги, просив її залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін, посилаючись на мотиви, викладені у поданому відзиві.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися за засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У частинах 1 та 2 статті 367 ЦПК України зазначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 5 ЦПК України,здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ та набрала чинності для України з 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.

Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 181 СК України).

Відповідно до ч. 1ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом ст.184СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюб, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 березня 2017 року (справа №607/5200/16-ц).

У даному шлюбі в сторін народилися діти: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 10 жовтня 2006 року, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції у Тернопільській області України, та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 05 червня 2009 року, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 травня 2017 року (справа №607/3519/17) з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , в розмірі 600 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з 16 березня 2016 року та до досягнення старшою дитиною повноліття.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.11.2017 р. у цивільній справі № 607/8274/17, вирішено змінити розмір стягнення аліментів,які стягуються із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_4 на утримання дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , з 600 грн. щомісячно на кожну дитину на 1/3 частину всіх видів його заробітку (доходу) на утримання двох дітей, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи із дня набрання даним рішення законної сили та до досягнення старшою дитиною повноліття.

Неповнолітні діти проживають разом зі своєю матір`ю ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до висновку лікаря ОСОБА_7 за результатами магнітно резонансної томографії головного мозку від 08 березня 2019 р., у неповнолітнього ОСОБА_6 , 2006 р.н., виявлено кістозне утворення (кіста) шишковидної залози.

Відповідач ОСОБА_3 є священнослужителем, що підтверджується довідкою Збаразького благочиння Тернопільської єпархії Української православної церкви Київського патріархату від 29 травня 2019 р.

У власності відповідача ОСОБА_3 знаходиться земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,09 га, яка розташована АДРЕСА_2 , кадастровий номер :04:001:0571, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 18 квітня 2019 року.

Також, відповідач ОСОБА_3 є власником земельної ділянки для ведення товарного господарського сільськогосподарського виробництва, площею 3,2081 га, яка розташована Тернопільська область, Збаразький район, село Залісці, кадастровий номер :01:001:0589, яка передана в оренду ТОВ «Мрія Фармінг Полісся», що підтверджується інформаційною довідкою з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 18 квітня 2019 року.

Відповідно до довідки Збаразького міжрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області від 29.05.2019 р. № 9231/13-31 встановлено, що станом на 29.05.2019 р. заборгованість зі сплати аліментів за ОСОБА_3 відсутня. Переплата станом на 29.05.2019 р. становить 1935,67 грн.

Згідно довідки КНП «Збаразький центр первинної медико-санітарної допомоги» Збаразької районної ради за № 1 від 29.05.2019 р., відповідач проходить курс амбулаторного лікування, оскільки є хворим на вегетосудинну дистонію по змішаному типу.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову та змінюючи спосіб стягнення аліментів,збільшивши розмір аліментів на утримання дітей у розмірі 1700 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття, суд першої інстанції виходив із покращення матеріального становища відповідача та стану здоров`я дітей. Водночас, суд зазначив, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, вказавши про обов`язок обох батьків по утриманню дітей.

Такий висновок суду є правильним, відповідає встановленим судом обставинам справи та нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Згідно з частиною першою статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз вказаної норми закону приводить до висновку, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Ураховуючи викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, з`ясувавши обставини справи щодо матеріального стану, а також стану здоров`я, як платника аліментів, так і стягувача, дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для зміни розміру аліментів.

Не заслуговують до уваги доводи апелянта про те, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, збільшивши розмір аліментів, хоча позов стосувався зміни способу аліментів, оскільки саме збільшення розміру аліментів по своїй правовій природі і є зміною способу аліментів,а тому суд правомірно, враховувавши всі обставини справи та інтереси дітей, прийшов до висновку про збільшення розміру аліментів.

Також, безпідставними є посилання апелянта на ту обставину, що позивач мешкає окремо від неповнолітніх дітей, оскільки матеріали справи не містять підтверджень вказаним доводам. Окрім того, як пояснив у судовому засіданні представник позивача, його довірителька періодично виїжджала закордон , з ціллю заробити кошти на лікування дитини.

Окрім того,апеляційний суд не бере до уваги посилання в апеляційній скарзі на ту обставину, що суд першої інстанції не врахував матеріального становища відповідача, не взяв до уваги його стан здоров`я, оскільки наведені обставини не підтверджується належними та допустимими доказами, натомість суд першої інстанції змінюючи спосіб стягнення аліментів правомірно виходив з рівності обов`язку батьків щодо утримання дітей та обґрунтовано взяв до уваги майновий стан відповідач, а саме наявності нього двох земельних ділянок, які належать йому на праві власності, а також врахував той факт, що відповідач офіційно не працевлаштований, у зв`язку із чим змінив спосіб стягнення аліментів на тверду грошову суму.

Сімейний кодекс передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК). Стаття 192 СК тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду в частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Дана правова позиція зазначається у постанові Верховного Суду від 12 вересня 2018 року , справа №459/2181/17 .

З приводу доводів апеляційної скарги про неврахування судом першої інстанції рекомендованого розміру аліментів на дитину відповідного віку, який становить 2118грн , слід зазначити наступне.

За змістом ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування ,а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. (ч. 1 ст.1, ч. 1 ст.2 Закону України «Про прожитковий мінімум»).

Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік`установлено у 2019 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

Таким чином, державою щорічно встановлюється прожитковий мінімум для основних соціальних і демографічних груп населення для загальної оцінки рівня життя в Україні. Зважаючи на щорічне зростання прожиткового мінімуму, не потребує доведення той факт, що вартість життя щорічно зростає, що впливає на матеріальний стан позивача.

На час ухвалення рішення судом першої інстанції мінімальний розмір аліментів на одну дитину не міг бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що становило для дитини віком від 6 до 18 років 1059 грн.

Суд апеляційної інстанції вважає висновок суду про зміну способу та розміру аліментів, шляхом стягнення аліментів у розмірі 1700 грн правильним, оскільки такий розмір аліментів забезпечуватиме реальну, ефективну участь платника аліментів у необхідності потреб дітей та не порушуватиме правила щодо дотримання рівності батьків у виконанні обов`язку з матеріального утримання дітей, підстав для відступу від якого не встановлено і не доведено.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачем щомісячно надаються грошові кошти на утримання дітей, забезпечення їх продуктами харчування та

одягом є необґрунтованими, оскільки наведені обставини не звільняють відповідача від сплати аліментів на утримання дітей відповідно до законодавства.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції врахував стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, а саме, що він є здоровою, працездатною особою, стан здоров`я та матеріальне становище дітей, зокрема те, що у дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 виявлено кістозне утворення шишковидної залози, що свідчить про погіршення стану здоров`я дитини, та дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів на дітей, при цьому визначивши їх розмір у твердій грошовій сумі 1700 грн. Змінений розмір стягуваних аліментів не є надмірним, а є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей.

Отже, суд першої інстанції всебічно та повно з`ясував обставини, які мають значення для справи, дослідив в судовому засіданні усі докази, які є у справі, з урахуванням їх переконливості, належності і допустимості, дав їм правильну оцінку та вірно виходив з того, що є законні підстави для задоволення позову частково.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що стягнувши витрати на правову допомогу з відповідача, суд першої інстанції не взяв до уваги того, що позивачем на підтвердження понесених нею витрат на правову допомогу не надано платіжних документів з відміткою банку, касових чеків та інших документів про здійснення оплати на правову допомогу, не вказано обсяг наданих послуг та виконаних робіт, актів наданих послуг не заслуговують до уваги, оскільки з матеріалів справи вбачається, що позивачем надано не лише договір про надання професійної правничої допомоги, в якому зазначено гонорар адвокату у сумі 3000 грн, а також долучено квитанцію до прибуткового касового ордера № 72 від 17 квітня 2019 року, згідно якого від ОСОБА_4 прийнято 3000 грн. на підставі вищевказаного договору, що відповідає вимогам статті 137 ЦПК України.

Інші доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях, а тому на правильність висновків суду не впливають.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1статті 9 Конституції України та приймаючи до уваги ратифікацію Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року і Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»№3477-IVвід 23 лютого 2006 року, суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод(Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У п. 54 Рішення у справі Трофимчук проти України (заява №4241/03) від 28 жовтня 2010 року, остаточне 28 січня 2011 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що, «беручи до уваги свої висновки за статтею 11Конвенції(див. вище пункти 42-45), Суд повторює, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід ( рішення у справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (GarciaRuiz v. Spain), заява №30544/96, п. 26, ECHR 1999-1)».

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав, які б свідчили про порушення або неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які привели до неправильного вирішення справи, а тому, законних підстав для скасування рішення суду першої інстанції й ухвалення нового рішення немає.

Керуючись ст. ст. 367,374, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного тексту постанови - 02 грудня 2019 року

Головуючий: Сташків Б.І.

Костів О.З.

Судді: Щавурська Н.Б.