Дата документу 11.06.2019 Справа № 317/3674/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний № 317/3674/17

Провадження №22-ц/807/2261/19

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кримської О.М. (суддя-доповідач),

суддів Дашковської А.В., Кочеткової І.В.,

за участю секретаря судового засідання Ващенко З.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 22 січня 2019 року, повний текст якого складено 01 лютого 2019 року, в складі судді Громової І.Б. в справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, треті особи: Запорізька районна державна адміністрація Запорізької області, Центр надання адміністративних послуг м. Запоріжжя Запорізької міської ради, про визнання договору оренди поновленим та зобов`язання укласти додаткову угоду,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, треті особи: Запорізька районна державна адміністрація Запорізької області, Центр надання адміністративних послуг м. Запоріжжя Запорізької міської ради, про визнання договору оренди поновленим та зобов`язання укласти додаткову угоду.

З врахуванням заяви від 08.06.2018 року (т.1, а.с. 155-158), в обґрунтування позову зазначає наступне.

01 вересня 2006 року між Запорізькою районною державною адміністрацією Запорізької області, як орендодавцем з одного боку, та ОСОБА_1 , як орендарем з другого, було укладено Договір оренди землі стосовно земельної ділянки, загальною площею 15 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , яка знаходиться на території Мар`ївської сільської ради Запорізького району.

Пунктом 7 Договору оренди землі від 01.09.2006 року визначено, що цей договір укладено на 10 років (термін закінчення дії договору - 01 вересня 2016 року). Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на певний строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Відповідно до п. 42 договору оренди земельної ділянки від 01.09.2006 року, він набирає чинності після підписання сторонами, нотаріального посвідчення та його державної реєстрації.

Зазначений Договір оренди був зареєстрований у ЗРФ ДП ЦДЗК 11 вересня 2006 року, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 16.

У зв`язку із наближенням закінчення строку дії вищезазначеного договору, а також з метою реалізації свого переважного права на укладання договору оренди землі на новий строк, ФГ «Дубосава» в особі Бондарчука Сави Васильовича, 14 липня 2016 року звернулось за допомогою ЦНАП м. Запоріжжя до орендодавця, в особі Головного управління Держгеокадастру в Запорізькій області з письмовим повідомленням про бажання поновити договір оренди землі на новий строк.

Не отримавши відповіді на вищезазначений лист від 14.07.2016 року позивачем 31 жовтня 2016 року було повторно подано лист-повідомлення через канцелярію Головного управління Держгеокадастру в Запорізькій області разом із додатками.

Листом-відповіддю № 27-8-0.41-8248-16 від 09.11.2016 року Головне управління Держгеокадастру в Запорізькій області повідомило, що ним було розглянуто заяву № 27-5285/0/1-16 від 31.10.2016 року про поновлення договору оренди землі від 01.09.2006 року, проте, враховуючи той факт, що лист про поновлення договору надійшов до Головного управління лише 31.10.2016 року, не було дотримано процедури поновлення договору, визначеної договором та законом, а отже дія вищевказаного договору оренди землі закінчилася, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення заяви від 31.10.2016 року.

З тексту вищевказаного листа-відповіді вбачається, що Головним управлінням Держгеокадастру в Запорізькій області було розглянуто лише лист-повідомлення від 31.10.2016 року, який був направлений повторно до Головного управління, а перше звернення позивача до Головного управління, яке відбулося 14.07.2016 р. через адміністратора ЦНАП м. Запоріжжя, фактично було проігноровано.

З даного приводу до Головного управління Держгеокадастру в Запорізькій області та Департаменту надання адміністративних послуг та розвитку підприємства Запорізької міської ради було направлено депутатські звернення з метою роз`яснення обставин справи, а також надання копій документів, які подавалися 14.07.2016 року через адміністратора ЦНАП м. Запоріжжя.

Листом-відповіддю № 04/457 від 30.03.2017 року Департамент надання адміністративних послуг та розвитку підприємства Запорізької міської ради повідомив про те, що пакет документів, переданих 14.07.2016 року до Центру надання адміністративних послуг від ОСОБА_1 , як голови ФГ «Дубосава», були передані в установленому законом порядку до Головного управління Держгеокадастру в Запорізькій області, що підтверджується отриманим листом №348/616 від 05.10.2016 року Центром надання адміністративних послуг м. Запоріжжя.

Водночас, листом-відповіддю № 16-8-0.8-2038/2-17 від 04.04.2017 року Головним управлінням Держгеокадастру в Запорізькій області було повідомлено про те, що згідно з даними АСД «ДОК.ПРОФ.Степ. 2.0», заява ОСОБА_1 особисто подана до канцелярії ГУ Держгеокадастру в Запорізькій області 31.10.2016 року та зареєстрована за вх. № 27-5285/0/1-16 в його присутності.

З наведеного можна дійти висновку, що відповідачем у строк, передбачений договором оренди землі та Законом України «Про оренду землі», не отримувалось від позивача листа-повідомлення про намір продовжити дію договору оренди землі.

Зазначені обставини спричинені адміністративною плутаниною, яка виникла в липні 2016 року з приводу подання позивачем листа-повідомлення про намір скористатися переважним правом на укладання договору оренди землі на новий термін на тих самих умовах від 14.07.2016 р., оскільки першочергово позивач, як він вказав у своїх показах в якості свідка, звернувся до канцелярії відповідача із даним листом, проте там його було направлено до ЦНАП м. Запоріжжя, який, як виявилося, таких адміністративних послуг не надавав на той час.

Посилаючись на ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» позивач вказує, що орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди. Також, після спливу місячного терміну після закінчення строку договору оренди до орендаря не надходило жодного листа-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди, а тому, враховуючи вищенаведені приписи ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», даний договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Проте, відповідач протиправно відмовив позивачу в укладанні додаткової угоди про поновлення договору оренди землі, про що свідчить зміст листа №27-8-0.41-8248-16 від 09.11.2016 року.

Враховуючи викладене, просить суд визнати Договір оренди земельної ділянки від 01.09.2006 р. загальною площею 15 га, в тому числі 15 га ріллі, кадастровий номер НОМЕР_1 , яка знаходиться на території Мар`ївської сільської ради Запорізького району, укладений між Запорізькою районною державною адміністрацією Запорізької області та ОСОБА_1 , зареєстрований у ЗРФ ДП ЦДКЗ 11 вересня 2006 року, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за №16, поновленим на той же строк і на тих самих умовах; зобов`язати Головне управління Держгеокадастру в Запорізькій області укласти з ОСОБА_1 додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 01 вересня 2006 року, укладеного між Запорізькою районною державною адміністрацією Запорізької області та ОСОБА_1 , зареєстрованого у ЗРФ ДП ЦДКЗ 11 вересня 2006 року, запис за № 16.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 22 січня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що повідомлення орендарем орендодавця про намір скористатися правом на поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ч.6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» не вимагається. Після спливу місячного терміну після закінчення строку договору оренди до орендаря не надходило жодного листа-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди, а тому, враховуючи приписи ч.6 ст.33 Закону України «Про оренду землі», договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

11 червня 2019 року від Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. В обґрунтування зазначає, що твердження апелянта, що до спірних правовідносин можна застосувати норму матеріального права, викладену в ч.6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» є хибними. Частини 1-5 та частина 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» містять дві окремі правові підстави реалізації орендарем свого переважного права на поновлення договору оренди землі ( т.2 а.с.57- 63).

Від департаменту надання адміністративних послуг та розвитку підприємництва Запорізької міської ради надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника ( т.2 а.с.50).

Заслухавши в засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , представника Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що судом не встановлено необхідний та достатній перелік юридичних фактів, які є підставою вважати договір поновленим, позивач не звертався до відповідача до закінчення строку дії договору оренди землі з письмовим повідомленням про поновлення договору оренди землі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено, що 01.09.2006 року між Запорізькою районною державною адміністрацією Запорізької області, як орендодавцем з одного боку, та ОСОБА_1 , як орендарем з другого, укладено Договір оренди земельної ділянки, відповідно якого орендодавець на підставі Розпорядження голови Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області від 15.08.2006 року за № 14/287 надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку із земель запасу Мар`ївської сільської ради, Запорізького району Запорізької області, загальною площею 15, 000 га, в тому числі: 15, 000 га - сіножаті (кадастровий номер НОМЕР_1 ) (далі - Договір) (т.1, а.с. 10-15).

Пунктом 7 Договору визначено, що цей договір укладено на 10 років, термін закінчення дії договору - 01.09.2016 року. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на певний строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії Договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Відповідно до п. 42 Договору, цей договір набирає чинності після підписання сторонами, нотаріального посвідчення та його державної реєстрації.

Відповідно до п. 36 Договору оренди дія договору припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом.

Зазначений договір оренди був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Карташовою Т.М. 01.06.20016 р. за реєстровим № 4813 та зареєстрований 11.09.2006 року у Запорізькій регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам», про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис за № 16.

Таким чином, строк дії Договору становить до 11.09.2016 року.

01.09.2006 р. сторонами підписано Акт прийому-передачі об`єкта (земельної ділянки) та встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості за договором оренди від 01.06.2006 року (т.1, а.с. 19)

Положеннями частини 1 статті 2 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно із ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627 ЦК України).

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

У частині першій статті 777 ЦК України законодавець закріпив переважне право наймача, який належно виконує свої обов`язки за договором, на укладення договору на новий строк та передбачив певну процедуру здійснення цього права.

Статтею 764 ЦК України передбачено такий правовий механізм, як поновлення договору найму, який зводиться по суті до автоматичного продовження попередніх договірних відносин на той самий строк без укладення нового договору за умови, по-перше, що наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, та, по-друге, відсутні заперечення наймодавця протягом одного місяця.

Правові підстави поновлення договору оренди землі визначаються статтею 33 Закону України "Про оренду землі", яка фактично об`єднує два випадки пролонгації договору оренди землі.

Так, відповідно до частин першої - п`ятої статті 33 цього Закону після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки відповідно до умов договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Частинами восьмою та дев`ятою статті 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді.

Тобто реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України "Про оренду землі", можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури і строків.

Отже, для застосування частини першої статті 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди згідно частинами 2-5 цього закону необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов`язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень на поновлення договору оренди землі.

Частиною шостою статті 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України "Про оренду землі", необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов`язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди.

Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц (провадження № 14-65цс18).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 691/347/17, від17 січня 2019 року в справі № 156/1044/16-ц, від 20 лютого 2019 року в справі № 624/271/17-ц, від 04 березня 2019 року в справі № 648/1226/17.

Позивач просить поновити Договір, керуючись ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі".

Судом встановлено, що 14 липня 2016 року ФГ «Дубосава» в особі ОСОБА_1 з заявою для начальника Головного управління Держгеокадастру в Запорізькій області про надання витягу з технічної документації щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки (т.1, а.с. 132).

Відповідно до опису вхідного пакета документів що надано адміністратору ЦНАП м. Запоріжжя для отримання адміністративної послуги від 14.07.2016 р. Фермерське господарство «Дубосава» замовило послугу - витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, реєстраційна дія подання. Зазначена заява містить підпис ОСОБА_1 (т.1, а.с. 133).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що заява ФГ «Дубосава» в особі Бондарчука С.В. від 14 липня 2016 року не є належним доказом про намір позивача реалізувати своє переважне право на поновлення договору оренди.

31.10.2016 року ФК «Дубосава» в особі ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держгеокадастру в Запорізькій області з листом-повідомленням № 27-5285/0/1-16 про намір скористатись своїм переважним правом на поновлення договору оренди земельної ділянки від 11 вересня 2006 року на новий строк (т.1, а.с. 67-68).

Листом № 27-8-0.41-8248-16 від 09.11.2016 року Головне управління Держгеокадастру в Запорізькій області повідомило, що ним було розглянуто заяву № 27-5285/0/1-16 від 31.10.2016 року про поновлення Договору оренди землі від 01.09.2006 року, проте, враховуючи той факт, що лист про поновлення договору надійшов до Головного управління лише 31.10.2016 р., не було дотримано процедури поновлення договору визначеної договором та законом, а отже дія вищевказаного договору оренди землі закінчилася, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення заяви від 31.10.2016 року (т.1, а.с. 66).

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не дотримався процедури щодо звернення до орендодавця із листом-повідомленням про намір поновити договір оренди землі у строк, передбачений п.8 Договору та Законом України «Про оренду землі».

За результатами розгляду заяви орендаря, поданою поза межами передбаченого законом і договором строку, Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області повідомило орендаря про закінчення строку дії договору оренди та необхідність повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором.

Отже, позивачем не було доведено належними доказами, передбачені ч.6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" юридичні факти щодо повідомлення орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення Договору на новий строк.

Відповідно до ч.1, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач просив суд зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області укласти додаткового угоду до Договору, проте, позивачем не надано додаткову угоду, яку б суд міг зобов`язати відповідача укласти з позивачем.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що за відсутності додаткової угоди суд не може оцінити її зміст і визначити дійсні підстави для поновлення договору оренди від 01.09.2006 року, що має важливе значення, оскільки позивач у досудовому порядку намагався реалізувати своє переважне право на підставі ч.ч. 1-5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», проте як підставу позову зазначає ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», тобто відмінна від тієї, яку позивач начебто намагався реалізувати раніше.

Крім того, за встановлених обставин, у позивача відсутнє переважне право перед іншими особами на поновлення договору оренди землі, оскільки порушення переважного права орендаря, яке підлягає захисту відповідно до ст.4 ЦПК України матиме місце при укладенні договору оренди з новим орендарем при отриманні письмового повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши повно та всебічно наявні в матеріалах справи докази та обставини справи, враховуючи висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. 376 ЦПК України могли б бути підставами для його скасування, тому апеляційну скаргу у відповідності до ст. 375 ЦПК України необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 22 січня 2019 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 червня 2019 року

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

І.В. Кочеткова