Постанова

Іменем України

20 травня 2019 року

м. Київ

справа № 347/554/16

провадження № 61-23804св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - приватний нотаріус Косівського районного нотаріального округу Ромовська Олександра Василівна,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Івано-Франківської області у складі колегії суддів:

Томин О. О., Мелінишин Г. П., Горейко М. Д., від 26 лютого 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до

ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Косівського районного нотаріального округу Ромовська О. В., в якому просив визнати нечинним та скасувати заповіт від 08 червня 2007 року ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Косівського районного нотаріального округу Ромовською О. В., посилаючись на те, що заповідач, який є його братом, по батькові був ОСОБА_4 , а не ОСОБА_5 , а також підпис не належить його брату.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Косівського районного суду Івано-Франківської області у складі судді Гордія В. І. від 16 червня 2016 року провадження у справі закрито.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що є судове рішення, що набрало законної сили, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Короткий зміст постанови суду першої інстанції

Постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 26 лютого 2018 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_6 залишено без задоволення, а ухвалу Косівського районного суду Івано-Франківської області від 16 червня 2016 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону, обставини справи встановлені повно, а доводи апеляційної скарги не підтверджені належними та допустимими доказами і не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність підстав для закриття провадження у справі.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У касаційній скарзі, поданій у березні 2018 року, ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції із ухваленням нового рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що рішення суду, яке було ухвалено в іншій справі, ґрунтувалося на довідці про те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_3 це одна й та сама особа, однак ця довідка рішенням суду була визнана недійсною. Крім того, підставою для обґрунтування позовних вимог у цій справі є свідоцтво про смерть спадкодавця ОСОБА_3

від 29 квітня 2015 року, тобто ця обставина виникла лише через два роки після набрання рішенням законної сили.

Рух касаційної скарги в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 04 липня 2018 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Відповідно до заповіту від 08 червня 2007 року ОСОБА_3 все своє майно заповів ОСОБА_2 . Цей заповіт посвідчено приватним нотаріусом Косівського районного нотаріального округу Ромовською О. В.

ОСОБА_1 вже звертався до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа -

ОСОБА_7 ,про визнання нечинним та скасування вказаного вище заповіту, посилаючись на те, що заповідач, який є його братом, по батькові був ОСОБА_4 , а не ОСОБА_5 , а також підпис не належить його братові.

Рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області

від 25 червня 2013 року, яке набрало законної сили, у задоволенні вищезазначеного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Звертаючись до суду із цим позовом, ОСОБА_1 просив також визнати нечинним та скасувати вищезазначений заповіт від 08 червня 2007 року, посилаючись на аналогічні підстави, що й у позові, у задоволенні якого рішенням суду, яке набрало законної сили, вже відмовлено.

Позиція Верховного Суду

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 205 ЦПК України 2004 року суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо є таке, що набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв`язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

При визначенні підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і закону, позивач просить про захист свого права.

Як вбачається із рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 25 червня 2013 року, яке набрало законної сили, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Старокутської сілької ради, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про визнання права власності на будинковолодіння по АДРЕСА_1 , а також позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_7 , про визнання нечинним та скасування заповіту від 08 червня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Косівського районного нотаріального округу Ромовською О. В.

У справі, яка переглядається, та у справі, рішення в якій набрало законної сили, предметом позову є визнання нечинним та скасування заповіту

від 08 червня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Косівського районного нотаріального округу Ромовською О. В.

Обставиною, якою позивач обґрунтовує свої вимоги в обох справах, є посилання на те, що заповідач, який є його братом, по батькові був ОСОБА_4 , а не ОСОБА_5 , а також підпис в заповіті не належить його братові.

Сторонами у спорі у зазначених справах є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Таким чином, суб`єктний склад сторін у справі, предмет та підстави позовів є тотожними, а тому суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про залишення без змін ухвали суду першої інстанції, якою вирішено питання про закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України2004 року.

Доводи касаційної скарги про те, що в цьому спорі вимога про визнання нечинним та скасування заповіту обґрунтовується іншими доказами, зокрема свідоцтвом про смерть спадкодавця від 29 квітня 2015 року, є необґрунтованими, оскільки до підстави позову не можуть входити обставини, що виступають доказами у справі, оскільки з ними закон не пов`язує виникнення, зміну чи припинення прав і обов`язків. Вказані обставини лише підтверджують наявність чи відсутність юридичних фактів, які входять у підставу позову.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення,

а постанову Апеляційного суду Івано-Франківської області від 26 лютого 2018 року - без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Білоконь

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта