Постанова

Іменем України

27 листопада 2019 року

м. Київ

справа №201/2084/16-ц

провадження № 61-31708св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 липня 2017 року у складі колегії суддів: Посунся Н. Є., Баранніка О. П., Пономарь З. М.,

ВСТАНОВИВ:

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк», зараз Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») про стягнення грошових коштів.

Позов мотивовано тим, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 липня 2015 року він отримав спадщину після померлого ОСОБА_2 . До обсягу спадщини входять вклади, що знаходяться у Вишнівському відділенні «Південне» Київського ГРУ АТ КБ «ПриватБанк» на картковому рахунку НОМЕР_1 у розмірі 14 707,64 грн , на картковому рахунку НОМЕР_2 у розмірі 1 521,79 грн та 50 467,39 грн на картковому рахунку НОМЕР_3 у розмірі 50 467,39 грн.

06 серпня 2015 позивач звернувся до відповідача з листом про сплату належних йому на підставі свідоцтва про спадщину коштів, на що отримав відповідь про наявність у нього кредитних відносини з банком та наявну заборгованість за цими відносинами, яка має бути погашена за рахунок частини коштів отриманих у спадок.

Вважає вказані дії банку неправомірними та просить стягнути на свою користь з відповідача грошові кошти у розмірі 34 583,16 грн, які складаються із суми, яка перейшла у спадок у розмірі 33348,41 грн та відсотків по день звернення до суду у розмірі 1234,75 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 липня 2016 року в задоволені позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності факту порушення банком прав позивача.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 липня 2017 року апеляційну скаргу та позов ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 липня 2016 року скасовано.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 34 583,16 грн та судові витрати у розмірі 1 157,64 грн.

Задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції виходив з того, що вимога позивача про видачу коштів не є вимогою вкладника, а є вимогою спадкоємця. Банк не мав законних підстав вирішувати з позивачем як вкладником питання погашення ним кредитної заборгованості у спосіб, що витікає з кредитних правовідносин та регулюється відповідними нормами та Умовами і правилами надання банківських послуг.

Короткий зміст вимог наведених у касаційній скарзі

У серпні 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» подало касаційну скаргу, у якій просять скасувати рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 липня 2017 року та залишити в силі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 липня 2016 року.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що ні позовна заява, ні матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження нарахування заборгованості по процентам саме в розмірі 1234,75 грн, зокрема, відсутня формула нарахування заборгованості по процентам, не зрозуміло на яку саме суму нараховувались відсотки позивачем, за яку кількість днів розраховані відсотки та за якою ставкою. Відповідач не відмовляв позивачу у виплаті грошових коштів, а лише попередив останнього, що після того, як банк перерахує кошти на картку, то він скористається правом, передбаченим Умовам та правилам надання банківських послуг стосовно договірного списання коштів на погашення боргу позивача.

Аргументи учасників справи

Позивач заперечення на касаційну скаргу не надав.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження, витребувано справу з суду першої інстанції, зупинено виконання рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 липня 2017 року до закінчення касаційного розгляду.

У вересні 2017 року матеріали цивільної справи № 201/2084/16-ц надійшли до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Підпунктом 4 пунктом 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У статті 388 ЦПК України зазначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року матеріали цивільної справи № 201/2084/16-ц надійшли до Верховного Суду.

04 червня 2019 року матеріали справи передано судді-доповідачу Дундар І. О.

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Апеляційним судом встановлено, що 29 липня 2015 року позивач отримав свідоцтво про право на спадщину, а саме, на 1/2 частку майна - грошових вкладів померлого ОСОБА_2 , яке складається з 14 707,64 грн на картковому рахунку НОМЕР_1 , 1 521,79 грн на картковому рахунку НОМЕР_2 та 50 467,39 грн на картковому рахунку НОМЕР_3 . Загальна сума його частки спадку згідно свідоцтва складає 33 348,41грн.

Звернувшись 06 серпня 2015 року письмово до відповідача з проханням виплатити грошові кошти, позивач отримав відповідь, в якій зазначалось про наявну у нього кредитну заборгованість, в зв`язку з якою частину спадкових коштів буде списано, а іншу частину банк перерахує на його кредитну картку.

Відповідно до частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

У постанові Верховного Суду України від 09 квітня 2014 року у справі № 6-12цс14 зроблено висновок, що «оскільки сторонами спірного договору банківського вкладу є банк (боржник) і вкладник (кредитор), а зобов`язання банку виплачувати проценти на суму вкладу не є нерозривно пов`язаним з особою вкладника, то таке зобов`язання відповідача не припиняється внаслідок смерті вкладника та триває до моменту фактичного повернення коштів спадкоємцям».

За таких обставин апеляційний суд зробив обґрунтований висновок про задоволення позову.

Колегія суддів відхиляє доводи касаційної скарги про недоведеність розміру відсотків з таких підстав.

Згідно із частиною другою статті 11 ЦПК України, в редакції на час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Апеляційним судом під час розгляду справи відповідачу було надано час для надання довідки-розрахунку, але банк не надав доказів на спростування вказаної позивачем суми відсотків.

Доводи касаційної скарги про те, що банк не порушив права позивача, колегія суддів вважає безпідставними.

Право на звернення до суду (право на захист у процесуальному розумінні) гарантується Конституцією та законами України, у тому числі статтями 15, 16 ЦК України та статтями 1, 3, 15 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій)і може бути реалізоване, зокрема, коли особа вважає, що її право не визнається.

Висновки Верховного Суду

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення постановлено без додержанням норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржене рішення - без змін.

За змістом частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 серпня 2017 року зупинено виконання рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 липня 2017 року до закінчення касаційного розгляду.

Враховуючи те, що касаційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» підлягає залишенню без задоволення, відповідно до положень частини третьої статті 436 ЦПК України Верховний Суд поновлює виконання рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 липня 2017 року.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 436ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 липня 2017 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 липня 2017 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

В. І. Крат