Справа № 185/6157/17
Провадження № 2/185/96/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2019 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Зінченко А.С., за участю секретаря судового засідання Андрухової Ю.Д., представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу ЄУ № 185/6157/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальність «ОПТТОРГ-15» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди заподіяної працівником під час виконання трудових обовязків,-

В С Т А Н О В И В:

03 серпня 2017 року ТОВ «ОПТТОРГ-15» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в сумі 9 127,93 грн., завдану нею під час виконання трудових обовязків, та судові витрати.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що з 23.04.2016 року по 01.07.2016 року ОСОБА_2 працювала у ТОВ «ОПТТОРГ-15» на посаді продавця продовольчих товарів «Продукти № 78», що знаходиться за адресою: м. Павлоград, вул. Плеханова, 9-А/3. З 01.07.2016 року на посаді продавця продовольчих товарів «Продукти № 92», що знаходиться за адресою: м. Павлоград, вул. Леніна, 107/1. З 21.12.2016 року відповідач переведена заступником керуючого магазином «Продукти № 92», що знаходиться за адресою: м. Павлоград, вул. Леніна, 107/1. 25.05.2017 року відповідач переведена заступником керуючого магазином «Продукти № 117», що знаходиться за адресою: м. Павлоград, вул. Леніна, 74. 21.12.2016 року між ТОВ «ОПТТОРГ-15» і ОСОБА_2 був укладений договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. 20.03.2017р. відповідач прийняла товар в маркет (склад) Магазину № 92 по вул. Леніна, 107/1, у м. Павлоград на загальну суму 212 013,06 грн. 14 травня 2017 р. було проведено комісійну позапланову інвентаризацію товару в магазині «Продукти № 92», під час проведення якої виявлено нестачу підзвітного їй товару (товарно-матеріальних цінностей) на суму 9 127,93 грн. Причини нестачі ОСОБА_2 пояснити не змогла. Відповідач звільнена наказом № 572-к від 05.07.2017 року. В звязку з вищевикладеним позивач звертається до суду.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.08.2017 року відкрито провадження по вищевказаній справі.

Ухвалою суду від 05.12.2017 року у прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТТОРГ-15» про визнання дій незаконними, поновлення на роботі, стягнення виплати за вимушений прогул, стягнення моральної шкоди відмовлено.

ОСОБА_2 надала до суду відзив, відповідно до якого просила закрити провадження по вищевказаній справі. Вважає, дії керівництва ТОВ «ОПТТОРГ-15» протиправними. Товар по акту прийняття-передачі товару вона не приймала. Акт від 20.03.2017 підписувала, так як була поставлена така умова: підпис або звільнення. За весь час роботи в магазині інвентаризаційний опис товарно - матеріальних цінностей не проводився. З усіма працівниками укладений договір про повну матеріальну відповідальність, а нестача товару малась в залишках в магазині, при цьому керівництво магазину не перевіряли, хто саме допустив нестачу.

26.03.2018 року представником позивача надана відповідь на відзив, відповідно до якої останній підтримує позовні вимоги, зазначив, що відповідач під підпис ознайомлена з результатами інвентаризації та відповідне рішення не оскаржувала.

В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені вимоги, надала пояснення відповідно до позовної заяви. Зазначила, що в магазині є система обліку матеріальних цінностей, скарг на систему не було, відповідач приймала товар по акту, який підписала, також підписала договір про повну матеріальну відповідальність, такі договори укладаються з керуючими магазином та заступниками відповідно до переліку посад, з продавцями не укладались. Відповідач була присутня при інвентаризації, підписувала результати, знала про нестачу товару на суму 9127,93 грн., причини нестачі не пояснила, в подальшому була переведена в інший магазин і звільнена у звязку зі втратою довіри. Всі працівники в магазині працюють згідно встановленого графіку, заяв про викрадення майна не було. ОСОБА_4 не працювала керуючим магазина № 92 та директором по всім магазинам, вона працювала керуючим в іншому магазині № 131 та укладала договір про повну матеріальну відповідальність по цьому магазину, вона була включена в склад комісії для проведення інвентаризації в магазині «Продукти № 92» відповідно до наказу № 68 від 12.05.2017.

Відповідач, представник відповідача просили відмовити в позовній заяві. Посилаючись на те, що відповідач дійсно працювала у позивача, фактично товар не приймала, але акт прийняття підписувала, підписувала договір про повну матеріальну відповідальність, але такі договори укладались і з іншими працівниками. Вважають, що вина відповідача не встановлена, не встановлено причини нестачі, ревізію не проводили. Вважають, що роботодавцем не було забезпечено умови зберігання матеріальних цінностей. Вважають, що відповідальними за нестачу повинні бути й інші продавці та керуюча магазином № 92 ОСОБА_4 Відповідач зазначила, що дійсно була інвентаризація, була нестача, з сумою вона не згодна, нестача не з її вини, вона вважала, що буде списано цей товар, останній аркуш акту інвентаризації вона не підписувала, інші підписи на акті схожі на її, експертизу підписів проводити не бажає, вона писала заяву про звільнення за власним бажанням, але підтвердити це не може, а потім отримала копію трудової зі звільнення за статтею.

Допитаний свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила суду, що працювала продавцем в магазині «Продукти № 92» разом з відповідачем. Відповідач була старшою по магазину, вони працювала втрьох відповідач та два продавця. На роботу її приймала ОСОБА_4, їй сказали, що вона головна по всім магазинам в м Павлоград. Дійсно в магазині проводилась інвентаризація, була встановлена нестача товару, але контролювати товар в магазині нереально, камери відео-спостереження були, але чи працювали вона не знає, після інвентаризації та встановлення нестачі вона віддала ключі та звільнилась, так як сказали, що нестачу будуть вираховувати з заробітної плати. Інвентаризацію товару проводила ОСОБА_4

Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 23.04.2016 року ОСОБА_2 була прийнята на роботу у ТОВ «ОПТТОРГ-15» на посаду продавець продовольчих товарів «Продукти № 78», що знаходиться за адресою: м. Павлоград, вул. Плеханова, 9-А/3. (арк.с.5).

Наказом від 01.07.2016 року ОСОБА_2 переведено на іншу роботу на посаду у ТОВ «ОПТТОРГ-15» продавця продовольчих товарів «Продукти № 92», що знаходиться за адресою: м. Павлоград, вул. Леніна, 107/1 (арк.с.6).

Наказом від 21.12.2016 року ОСОБА_2 переведено на посаду заступником керуючого магазином «Продукти № 92», що знаходиться за адресою: м. Павлоград, вул. Леніна, 107/1.

Наказом від 25.05.2017 року ОСОБА_2 переведено заступником керуючого магазином «Продукти № 117», що знаходиться за адресою: м. Павлоград, вул. Леніна, 74.

21.12.2016 року, між ТОВ «ОПТТОРГ-15» і ОСОБА_2 укладений договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність.(арк.с.12).

Відповідно до п. 1. Договору, працівник, що займає посаду заступника керуючого магазину «Продукти № 15» або виконує роботу безпосередньо пов'язану зі зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих йому цінностей, приймає на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження ввірених йому підприємством, установою, організацією матеріальних цінностей, і в зв'язку з викладеним зобов'язується: а) дбайливо ставитися до переданих йому для зберігання або для інших цілей матеріальним цінностями підприємства, установи, організації і вживати заходів для запобігання шкоди; б) своєчасно повідомляти адміністрації підприємства, установи, організації про всі обставини, що загрожують забезпеченню збереження ввірених йому матеріальних цінностей; в) вести облік, складати і представляти в установленому порядку товаро-грошові та інші звіти про рух і залишки ввірених йому матеріальних цінностей; г) брати участь в інвентаризації матеріальних цінностей, ввірених йому.

Відповідно до п. 3. Договору, у разі незабезпечення з вини працівника збереження ввірених йому матеріальних цінностей, визначення розміру збитку, заподіяної підприємству, установі, організації і його відшкодування провадяться відповідно до чинного законодавства.

20.03.2017 року відповідач прийняла від керівника ТОВ «ОПТТОРГ-15» товар в маркет (склад) Магазину № 92 по вул. Леніна, 107/1, у м. Павлоград на загальну суму 212 013,06 грн. (акр.с.13-39).

При проведенні комісійної позапланової інвентаризації товару в магазині «Продукти № 92» за наказом № 68 від 12.05.2017 року в присутності матеріально відповідальної особи ОСОБА_2, було виявлено нестачу підзвітного їй товару (товарно-матеріальних цінностей) на суму 9 127,93 грн. відповідно до протоколу «Про результати комісійної позапланової інвентаризації магазину № 92 ТОВ «Опторг-15» від 15.05.2017 року. ОСОБА_2 під розписку ознайомлена з цим наказом (арк.с.41), копією інвентаризаційного опису № 2 від 14.05.2017 року в якому зазначена номенклатурний номер, кількість, маса та сума у гривнях нестачі товару на загальну суму 9 127,93грн., а також наявний підпис відповідача на цих документах (арк.с.41-55).

Наказом 572-К від 05.07.2017 року ОСОБА_2 звільнено з ТОВ «ОПТТОРГ-15» на підставі п. 2 ст. 41 КЗпП України, у звязку із втратою довіри (арк.с.9).

Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 134 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.

Згідно ст. 135-1 КЗпП України, письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абзацу 4 розділу 1 Переліку посад і робіт, заміщаються та виконуються працівниками з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися типові договори про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, затверджений постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріатом ВЦРПС №447/24 від 28.12.1977 року, до таких посад відносяться «Заведующие (директора при отсутствии заведующих отделами и секций) магазинами и их заместители; заведующие скупочных пунктов; заведующие товарными секциями (отделами), отделами заказов магазинов и их заместители; начальники цехов и участков предприятий торговли и их заместители.».

Відповідно до абзаців 3 та 5 розділу 2 Переліку посад і робіт, заміщаються та виконуються працівниками з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися типові договори про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, затверджений постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріатом ВЦРПС №447/24 від 28.12.1977 року, до таких робот відноситься «Работы: по приему на хранение, обработке, хранению, отпуску материальных ценностей на складах» та «Работы по продаже (отпуску) товаров (продукции), их подготовке к продаже независимо от форм торговли и профиля предприятия (организации).»

Відповідно до абзацу 3 ст. 136 КЗпП України, покриття шкоди заподіяної працівником провадиться шляхом подання власником або уповноваженим ним органом позову до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що відповідачем не виконувалися або неналежним чином виконувалися трудові обовязки, які були покладені на неї посадовою інструкцією, на якій також є власний підпис відповідача, та обовязки визначені договором про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, де також є підпис відповідача, і як наслідок відповідачем було заподіяно матеріальну шкоду позивачу завдану нею під час виконання трудових обовязків.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідачем не надано доказів того, що нестача товару відбулася не з її вини, того, що підписи в акті пройму-передачі товару та інвентаризаційному описі їй не належать, посилання відповідача на недотримання позивачем умов зберігання матеріальних цінностей, та на відповідальність за спричинену шкоду ОСОБА_4, яка взагалі не працювала в магазині «Продукти № 92» та договір про повну матеріальну відповідальність по зазначеному магазину не укладала, не знайшли підтвердження в судовому засіданні, та повністю спростовуються письмовими доказами в матеріалах справи (а.с. 129-143,146-148,179-186).

На основі повно і всебічно зясованих обставин, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 1600,00 грн., сплачений останнім при подачі позову, що підтверджується платіжним дорученням (а.с.1).

Керуючись ст. 5,12,13, 81, 89,141,258,259,263-265,268,273 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальність «ОПТТОРГ-15» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди заподіяної працівником під час виконання трудових обовязків задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІПН:НОМЕР_1, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь Товариства з обмеженою відповідальність «ОПТТОРГ-15» , місце знаходження за адресою: вул. Телевізійна, 5-Д, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, матеріальну шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обовязків, в сумі 9 127 (девять тисяч сто двадцять сім) грн. 93 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ІПН:НОМЕР_1, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь Товариства з обмеженою відповідальність «ОПТТОРГ-15» , місце знаходження за адресою: вул. Телевізійна, 5-Д, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, судовий збір в сумі 1600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Рішення знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя А. С. Зінченко