Справа № 675/3286/18
Провадження № 2/675/172/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" березня 2019 р. м. Ізяслав

Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді Короля О.В., за участю секретаря судового засідання Сопронюк С.Л., учасників справи:

позивача: не зявилася,

відповідачі 1, 2: представники не зявилися,

третя особа: представник не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Щуровецької сільської ради Ізяславського району Хмельницької області, Ізяславської районної державної адміністрації Хмельницької області; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про визнання права на земельну частку (пай) у порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (по тексту ОСОБА_1І.) звернулася до Ізяславського районного суду Хмельницької області з позовною заявою до Щуровецької сільської ради Ізяславського району Хмельницької області, Ізяславської районної державної адміністрації Хмельницької області; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про визнання за нею в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2, який помер 13.03.1999 року, права на земельну частку (пай), розміром 2,84 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі, яка перебувала в колективній власності КСП «Правда» в с. Щурівці Ізяславського району Хмельницької області згідно сертифікату Серія ХМ №0113023.

Позов позивачем обґрунтований наступними обставинами.

Так, позивач вказує, що 13.03.1999 року помер її батько ОСОБА_2 (по тексту ОСОБА_2С.), після смерті якого відкрилась спадщина, в тому числі на право на земельну частку (пай) згідно сертифікату Серія ХМ № 0113023.

Однак, як вказує позивач, сертифікат на право на земельну частку (пай) було втрачено, що унеможливлює реалізацію її права як спадкоємця на спадщину.

На думку позивача, з огляду на те, що вона є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, прийняла спадщину в установленому порядку, то є необхідність в судовому порядку вирішити питання про визнання за нею в порядку спадкування за законом після смерті батька права на земельну частку (пай) згідно сертифікату Серія ХМ № 0113023, який втрачено.

Позивач в судове засідання не зявилася, подала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просила їх задовольнити.

Відповідачі 1, 2 в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, кожен з яких подав заяву про розгляд справи у його відсутність з покликанням на відсутність заперечень щодо задоволення позову.

Третьою особою подано письмове пояснення щодо заявленого позову. Так, у своєму поясненні просить врахувати, що Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області та його структурні підрозділи відповідно до ст. 122 ЗК України не розпоряджається спірною земельною ділянкою, оскільки вона належить до земель колективної власності, а не до земель державної власності. Третя особа просила врахувати його пояснення, застосувати строки позовної давності та розглянути спір без участі уповноваженого представника.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2, що стверджується копіями свідоцтва про її народження (повторно) І-БВ № 330994, свідоцтва про укладення 30.10.1983 року шлюбу з ОСОБА_3, виданого 30.10.1983 року Топорівською сільською радою Ізяславського району Хмельницької області (І-БВ №382455), свідоцтва про одруження 26.07.2003 року з ОСОБА_4, виданого 26.07.2003 року Топорівською сільською радою Ізяславського району Хмельницької області (І-БВ №055170), після якого отримала поточне прізвище «Гримак».

Разом з тим, як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії І-БВ №091157, виданого 15.03.1999 року Топорівською сільською радою Ізяславського району Хмельницької області, 13.03.1999 року помер ОСОБА_2, який згідно довідки Топорівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області від 11.12.2018 року № 01-20/319 був зареєстрований та постійно проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно вказаної вище довідки, позивач по справі ОСОБА_1 після смерті 13.03.1999 року свого батька ОСОБА_2 вступила в управління спадковим майном, взявши його під охорону.

Згідно повідомлення Ізяславської державної нотаріальної контори від 27.12.2018 року №2734/01-16, після смерті ОСОБА_2, який помер 13.03.1999 року, в Ізяславській державній нотаріальній конторі заведено спадкову справу за №470/2018 р., в якій спадкоємицею першої черги за законом являється дочка померлого ОСОБА_1, якій 21.12.2018 року Ізяславською держнотконторою видано свідоцтво про право на спадщину за законом на право власності на майновий пай, що знаходиться в КСП «Правда» в с. Щурівці Ізяславського району Хмельницької області (свідоцтво ХМІЗ № 010784), спадкодавцем ОСОБА_2 заповіт не складався.

Такі обставини також стверджені відповідними інформаційними довідками зі Спадкового реєстру №54641536 від 27.12.2018 року, №54641558 від 27.12.2018 року та витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №54571066 від 20.12.2018 року.

У ході розгляду суд встановив, що ОСОБА_2 належало право на земельну частку (пай) згідно розпорядження Ізяславської РДА №111 від 22.05.1996 року в розмірі 2,84 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі в КСП «Правда» в с. Щурівці, що підтверджується довідкою відділу в Ізяславському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області № 97-22-0.25-925-161-18 від 20.12.2018 року.

Такі обставини підтверджено також витягом Щуровецької сільської ради Ізяславського району Хмельницької області від 11.12.2018 року №882 із протоколу розподілу та визначення в натурі (на місцевості) земельних часток (паїв) між власниками земельних сертифікатів колишнього КСП «Правда» в с. Щурівці Ізяславського району Хмельницької області від 09.02.2006 року, де значиться ОСОБА_2, якому виданий сертифікат ХМ №0113013.

Крім того, суд враховує, що згідно довідки Щуровецької сільської ради Ізяславського району Хмельницької області №883 від 11.12.2018 року ОСОБА_2 на території Щуровецької сільської ради має не виділений в натурі та не витребуваний земельний пай згідно сертифіката ХМ №0113013.

Суд зясував і те, що в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) Щуровецької сільської ради КСП «Правда» дійсно наявний запис про отримання сертифіката ХМ №0113013, площа 2, 84 умовні кадастрові гектари, №23, на земельну частку (пай) ОСОБА_2, що підтверджується відповіддю відділу в Ізяславському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 11.02.2019 року.

Разом з тим, такий правовстановлюючий документ - сертифікат серія ХМ № 0113023 було втрачено (газета «Партнер» від 24.12.2015 року).

Таким чином, суд констатує, що позивач, як єдиний спадкоємець першої черги за законом позбавлена можливості оформити свої права на спадщину в звязку із відсутністю вказаного сертифікату на право на земельну частку (пай).

Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника.

Разом з тим, статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 5 статті 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно до розяснень, викладених у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. № 7 (з змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2) «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», вбачається, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акту про право власності на землю (пункт 17 розділу Х Перехідні положення ЗК).

Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП), включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Відповідно до розяснень, викладених у п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, вбачається, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акту про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року (561-12), Указу Президента України від 8 серпня 1995 року №720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Згідно аналізу положень ст. 392 ЦК України, вбачається, що право спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Вказана норма кореспондується із ст. 152 ЗК України, відповідно до якої, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Оскільки, сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ХМ № 0113023, як правовстановлюючий документ був втрачений, єдиним можливим способом захисту спадкових прав позивача є право на звернення до суду з позовною заявою про визнання права на земельну частку (пай) у порядку з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Суд бере до уваги покликання третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, викладені у його письмовому поясненні щодо відсутності в останнього та її структурних підрозділів відповідно до ст. 122 ЗК України права на розпорядження спірною земельною ділянкою, оскільки вона належить до земель колективної власності, а не до земель державної власності. При цьому суд констатує, що враховуючи зміст ч. 3 ст. 267 ЦК України заява про застосування строку давності може бути подана лише стороною чи їх представниками, а відтак треті особи позбавлені права на подання такої заяви.

Вказана позиція також викладена у постанові ВСУ від 24.06.2015 № 6-738цс15 та постанові ВСУ від 18.03.2015 № 6-25цс15.

Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані докази в їх сукупності, з урахуванням позиції відповідачів, які не заперечували щодо заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов ОСОБА_1 слід задовольнити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 16, 267, 346, 392, 1216, 1220, 1233, 1235, 1241, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 12, 263-265, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1), в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2, який помер 13.03.1999 року, право на земельну частку (пай), розміром 2,84 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі, яка перебувала в колективній власності КСП «Правда» в с. Щурівці Ізяславського району Хмельницької області згідно сертифікату Серія ХМ № 0113023.

Рішення суду може бути оскаржене до Хмельницького апеляційного суду через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 22.03.2019 року.

Суддя: О.В. Король