ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1456/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" червня 2019 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Трусової Т.О.,

секретар судового засідання Кримчук Я.Р.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - 1. Докучаєвський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області; 2. ОСОБА_1 ,

розглянув в судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Докучаєвського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області та ОСОБА_1 про зняття арешту з майна,

В С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад позицій учасників справи.

У липні 2018 р. ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернулася до суду з позовом до Докучаєвського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (далі - Докучаєвський МВ ДВС ГТУЮ у Донецькій обл., відповідач 1) та ОСОБА_1 (далі - відповідач 2) про зняття арешту з квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Позов обґрунтований такими обставинами. На підставі договору купівлі-продажу від 16.07.2008 позивач набула у власність квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . У червні 2018 позивач дізналась про те, що постановою Докучаєвського МВ ДВС ГТУЮ у Донецькій обл. від 21.08.2009 на належну їй квартиру накладено арешт. Звернувшись до відповідача 1 із заявою про зняття арешту, позивач дізналась, що арешт було накладено в рамках виконавчих проваджень про стягнення з мешканки м. Докучаєвська ОСОБА_1 суми боргу на користь КП «Компанія Вода Донбасу». У знятті арешту позивачу було відмовлено. Зважаючи на те, що жодних договірних відносин між позивачем і КП «Компанія Вода Донбасу» не виникало і не могло виникнути, накладений на квартиру арешт є безпідставним і порушує її права власника.

Докучаєвський МВ ДВС ГТУЮ у Донецькій обл. надіслав клопотання про розгляд справи за відсутності його представника, поклав вирішення справи на розсуд суду.

Відповідач 2, місце проживання якої зареєстроване у Докучаєвську Донецької обл., що є тимчасово окупованою територією, викликалась до суду в порядку, встановленому частиною 11 статті 128 ЦПК України - через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, проте в судове засідання не з`явилася без повідомлення причин неявки, відзив на позов не подала.

ІІ. Процесуальні дії суду та заяви (клопотання) учасників справи.

?31.07.2018 постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначення справи до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовче засідання на 06.02.2019.

?04.02.2019 від відповідача 1 надійшло клопотання про перенесення підготовчого засідання.

?06.02.2019 постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті на 19.06.2019.

?12.03.2019 від позивача надійшла заява про прискорення розгляду справи.

?18.06.2019 від відповідача 1 надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності його представника.

?18.06.2019 позивачем подано заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності.

Нез`явлення учасників справи є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Квартира за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності позивачу ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 16.07.2008, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чернокур О.М., запис у реєстрі за № 3305 (а.с. 11).

22.07.2008 Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна здійснено реєстрацію права власності позивача на вищевказану квартиру (запис у реєстровій книзі № 273-283).

Згідно з даними Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 07.06.2018 № 126758403 (а.с. 12-13) у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявний запис про обтяження (арешт) належної позивачу квартири, внесений 26.08.2009 державним реєстратором Донецької філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України (реєстраційний номер обтяження: 8994592).

Підставою внесення відомостей про обтяження нерухомого майна стала постанова державного виконавця відділу державної виконавчої служби Докучаєвського міського управління юстиції про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 21.08.2009.

З листа відповідача 1 вбачається, що вказана постанова була винесена в рамках виконавчих проваджень № 13116402, № 13116447 про стягнення ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ) суми боргу на користь КП «Компанія Вода Донбасу» (а.с. 8).

Водночас судом встановлено, що позивач не мала договірних відносин з КП «Компанія Вода Донбасу» і у м. Докучаєвську ніколи не мешкала.

Відповідно до копії паспорта позивача зареєстрованим місцем її проживання з 08.08.2008 є квартира АДРЕСА_3 , а зі змісту договору купівлі-продажу від 16.02.2008 вбачається, що до придбання спірної квартири вона теж мешкала у м. Києві і була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 .

З огляду на вищенаведене суд дійшов висновку про те, що позивач не є тією особою, яка була боржником у виконавчому провадженнні, а відтак арешт на її квартиру накладено помилково.

ІV. Оцінка суду.

Відповідно до положень статті 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Стаття 321 ЦК України, у якій закріплений конституційний принцип непорушності права власності, проголошує, що особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Власник майна право має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України).

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі власника будинку або квартири, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми є наявність у позивача права власності та існування перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право, та з яких підстав.

Відповідно до положень статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України наявність державної реєстрації обтяжень нерухомого майна є підставою для відмови у державній реєстрації прав, пов`язаних з відчуженням вказаного майна, а обов`язковою умовою вчинення нотаріальної дії щодо відчуження нерухомого майна є відсутність заборони на його відчуження.

За приписом статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Отже зважаючи на встановлені обставини, вищенаведені положення матеріального законута ураховуючи, що позивач ОСОБА_1 є законним власником квартири, але через наявність арешту вона обмежена у здійсненні свого права на розпорядження власністю, вимоги про зняття арешту суд вважає обґрунтованими і доведеними та задовольняє їх.

На підставі викладеного, керуючись статтями 5, 7, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Зняти арешт з квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 60,90 кв.м., житловою площею 29,60 кв. м., яка належить ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) на підставі договору купівлі-продажу квартири від 16.07.2008, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чернокур О.М., запис у реєстрі за № 3305, що був накладений на підставі постанови Відділу державної виконавчої служби Докучаєвського міського управління юстиції про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження АА 852123 від 21.08.2009.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя:

Повне судове рішення складене 18.06.2019.