ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/406/19 Номер провадження 22-ц/814/2055/19Головуючий у 1-й інстанції Гудков С.В. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Бутенко С.Б., Хіль Л.М.

імена (найменування) сторін:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області, ухвалене 31 травня 2019 року в приміщенні суду в м. Лубни у складі судді Гудкова С.В.

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання,-

В С Т А Н О В И В :

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом та просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь половину витрат на навчання дочки ОСОБА_3 в сумі 29 970 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказувала, що їх спільна з відповідачем дочка ОСОБА_3 є студенткою Національного університету біоресурсів і природокористування України та потребує матеріальної допомоги на час навчання.

Вказувала, що вона самостійно здійснила оплату за навчання та проживання у гуртожитку на загальну суму 59 940 грн., у той час як ОСОБА_2 ухиляється від участі у витратах на навчання своєї дитини.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 31 травня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду вмотивоване тим, що стягнення додаткових витрат на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання стаття 199 СК України не передбачає, а встановлює право на стягнення аліментів.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 , просила скасувати його та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме необхідність застосування до спірних правовідносин положень ст. 185 СК України, що було залишено поза увагою місцевого суду.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення ухвалене у справі повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовується сторонами, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками повнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка була студенткою 4 курсу денної форми навчання гуманітарно-педагогічного факультету Національного університету біоресурсів і природокористування України, термін закінчення навчання 30 червня 2018 року, що підтверджується довідкою з навчального закладу № 611-18 від 03 вересня 2018 року (а.с.13) та копією договору № СП-15031 про навчання в Національному університеті біоресурсів і природокористування України від 18 серпня 2015 року (а.с. 6-7).

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 22 березня 2016 року з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти у розмірі 350 грн. щомісячно з 22 лютого 2016 року до закінчення навчання 31 травня 2019 року.

Вказане рішення було виконано, а стягнення аліментів припинено за закінченням строку навчання ОСОБА_3

У період з 01 вересня 2015 року по січень 2019 року позивачка в рахунок оплати за навчання та проживання дочки в гуртожитку внесла на рахунок навчального закладу грошові кошти, що підтверджується квитанціями АТ КБ «ПриватБанк» про перерахування коштів на загальну суму 59 940грн. (а.с. 14-29).

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що положення ст. 185 СК України щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину не поширюються на спірні правовідносини, оскільки такий висновок узгоджується з матеріалами справи та нормами чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до вимог ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Проте, питання утримання батьками своїх повнолітніх дітей врегульовані Главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Тому, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання).

Відповідно до ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати таку допомогу.

Викладене повною мірою враховано місцевим судом.

Апелянтом не взято до уваги, що ст. 185 СК України врегульовує питання утримання батьками неповнолітніх дітей, у той час як ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є повнолітньою.

Інших доводів, які б спростовували висновки місцевого суду або вказували на їх помилковість апелянтом наведено не було.

Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з`ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 1, ст. 375, ст. 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О.Ю. Кузнєцова

Судді С.Б. Бутенко

Л.М. Хіль