Справа № 572/1467/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Сарненський районний суд Рівненської області в складі :
головуючого судді - Слободянюка Б.К.
за участю секретаря судових засідань - Кудіній А.Р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання втративши право на користування житловим приміщенням,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просить визнати її такою, що втратила право на користування будинком АДРЕСА_1 .
Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона є власником будинку АДРЕСА_1 . Відповідач, яка є колишнім власником даного будинку зареєстрована в ньому, хоча більше 14 років там не проживає. Позивач несе додаткові витрати по оплаті житлово-комунальних послуг у зв`язку з реєстрацією в будинку відповідача, що стало підставою звернення до суду з даним позовом.
Позивач в судове засідання не з`явилася, письмовою заявою позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу без її участі.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином.
Суд, враховуючи думку позивача, вважає можливим розгляд справи провести у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення у справі, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Судом встановлено, що позивач є одноосібним власником будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №19768507від 04.08.2008 року та договором купівлі-продажу житлового будинку з надвірним будівлями від 05.06.2008 року.
Згідно довідки виданої 17.05.2019 року Великовербчанської сільської ради встановлено, що в будинку АДРЕСА_1 зареєстрована ОСОБА_2 , яка там не проживає з 2005 року.
Згідно акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 17.05.2019 року встановлено, що ОСОБА_2 починаючи з 2005 року не проживає в будинку АДРЕСА_1
У заяві про допит свідка ОСОБА_3 зазначено, що вона є сусідкою позивача понад 10 років, а відповідач у спірному будинку не проживає з 2006 року і місце її перебування невідоме.
Частина 1 ст.15ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України).
У відповідності до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.
За ст.270ЦК України фізична особа, серед іншого, має право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на недоторканість житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування.
Відповідно до ст.1 Першого протоколу Європейської Конвенції про захист прав та основних свобод людини кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом.
Згідност.316ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
За ст.317ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Відповідно до ч.1 ст.319ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
У відповідності до ч.1 ст.383ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.
За ч.2 ст.386ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю (постанова Верховного Суду України від 16 січня 2012 року №6-57цс11).
Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 34, 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (п.3 ч.1 ст.346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації.
Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності власником будинку є позивач .
Разом з тим, відповідач у вказаному будинку не проживає, але залишається на реєстраційному обліку за вказаною адресою у зв`язку з чим власник, несе додаткові витрати щодо оплати комунальних послуг, які нараховуються від зареєстрованих (прописаних) осіб в будинку.
У відповідності до ст.16 ЦК України, визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є припинення дії, яка порушує право.
З огляду на викладене, новий власник квартири має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження зазначеним майном, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.
При визнанні судом осіб такими, що втратили право користування приміщенням, юридичним наслідком є зняття таких осіб з реєстраційного обліку за адресою зазначеного житла.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.141, 178, 279, 430 ЦПК України суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання втративши право на користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте Сарненським районним судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача, поданою до Сарненського районного суду Рівненської області протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, шляхом подачі апеляційної скарги через Сарненський районний суд Рівненської області.
СУДДЯ: .