Житомирський апеляційний суд
Справа №274/3227/18 Головуючий у 1-й інст. Вдовиченко Т. М.
Категорія 50 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Галацевич О.М.,

суддів: Григорусь Н.Й., Микитюк О.Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області, ухвалене 07 серпня 2019 року суддею Вдовиченко Т.М. у м. Бердичеві, повний текст рішення складено 12 серпня 2019 року,

у справі №274/3227/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в :

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 , у якому просив зменшити розмір стягуваних з нього на користь відповідачки аліментів на утримання їх дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частки до 1/6 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову послався на зміну його сімейного та матеріального стану, зокрема укладення шлюбу з ОСОБА_5 та народження у них 30.11.2017 спільної дитини, необхідність утримання обох дітей.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 07 серпня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення, ухвалити нове, яким задовольнити позов ОСОБА_1 .

Зазначає, що судом не взято до уваги зміну матеріального та сімейного стану позивача, те, що відповідачка є працездатною особою, у середньому отримувала заробітну плату в сумі 14000 грн на місяць, проте перед прийняттям оскаржуваного рішення звільнилася за власним бажанням.

На думку представника, суд при вирішенні спору не врахував майнового стану відповідачки, визначив пріоритет захисту прав неповнолітньої ОСОБА_6 вище за пріоритет захисту прав другої дитини його довірителя - ОСОБА_7 , його теперішньої дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною та її дитини - ОСОБА_8 , на яку її батько не сплачує аліментів. Також, зазначив, що відповідачка не довела, що кожен із членів сім`ї ОСОБА_1 має рівень матеріального забезпечення якщо не вищий, то хоча б на рівні матеріального забезпечення ОСОБА_6 . Вважає, що позивачем доведені підстави для зміни розміру аліментів, а саме зміну сімейного стану та доведено неспівмірність матеріального забезпечення непрацездатних членів його сім`ї та ОСОБА_6 .

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_3 ОСОБА_9 зазначила про те, що позивачем не надано суду доказів погіршення свого майнового стану. Водночас, відсутність доказів, які б підтверджували зміну в бік погіршення матеріального становища на час звернення до суду з позовними вимогами про зменшення розміру аліментів є підставою для відмови в задоволенні позову (позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 12 листопада 2018 року у справі №369/8695/17). Вважає, що сама лише зміна сімейного стану позивача не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, а народження у нього дитини не може бути підставою для обмеження прав першої дитини на належне матеріальне утримання від батька. Тому, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, вирішити питання про відшкодування витрат на правничу допомогу.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, враховуючи наступне.

Частиною першою статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до наведеної норми права підставою для зменшення розміру аліментів може бути таке погіршення майнового стану платника аліментів, яке унеможливлює сплату ним аліментів у попередньо визначеному розмірі.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони у справі є батьками неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 7).

Відповідно до рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 21.10.2011 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягуються аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23.06.2011 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 9).

11.03.2014 ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 (прізвище після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_10 ). ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народився син ОСОБА_11 (а.с. 6, 8).

Згідно довідки про доходи ОСОБА_1 за період з січня 2018 року по грудень 2018 року, розмір його заробітної плати становив 213140,01 грн, з них сплачені аліменти в сумі 45311,93 грн (а.с. 81).

Згідно довідки про доходи № 33 від 11.02.2019, заробітна плата ОСОБА_1 за січень 2019 року становила 16802,58 грн (а.с. 93).

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна ОСОБА_1 на праві приватної власності володіє земельною ділянкою площею 3,2988 га, яка знаходиться у Вінницькій області, Козятинський район, Юрівська сільська рада. Земельна ділянка перебуває на підставі договору оренди у сільськогосподарському виробничому кооперативі "Маяк" (а.с. 65).

Як вбачається з довідки, виданої Управлінням праці та соціального захисту населення Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області (далі УПСЗН) від 25.02.2019 за № 7/12, ОСОБА_12 працює в цьому управлінні з 14.04.2004, з 31.01.2018 перебуває у соціальній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а.с. 78).

Згідно довідки виданої УПСЗН 25.02.2019, ОСОБА_12 щомісячно отримує соціальну допомогу в розмірі 860 грн (а.с. 79). Згідно довідки про склад сім`ї разом з ОСОБА_12 проживає її дочка ОСОБА_13 , 2005 року народження та ОСОБА_11 , 2017 року народження (а.с. 82).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 не надано суду належних доказів наявності підстав для зміни визначеного розміру аліментів.

Такий висновок суду є правильним, відповідає встановленим судом обставинам справи та нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Частинами першою та другою статті 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Позивач не довів суду обставин, на які посилався як на обґрунтування своїх вимог, та які б давали підстави вважати, що його майновий стан погіршився і є таким, що унеможливлює сплату аліментів у попередньо визначеному розмірі.

Зокрема, довідка про розмір його заробітної плати спростовує ці обставини. Так, середньомісячна заробітна плата відповідача за 2018 рік з урахуванням сплачених ним податків становила 14281 грн. Останній сплачував у цей період аліменти, середньомісячна сума яких склала 3776 грн. Тобто, розмір заробітної плати позивача з урахування того, що він вдруге одружився і у нього народилась інша дитина, надає можливість позивачу сплачувати аліменти у розмірі ј частини його заробітку (доходу) на утримання дочки ОСОБА_14 , а також утримувати на відповідному рівні сина ОСОБА_15 .

Сама по собі зміна сімейного стану та народження іншої дитини без доведення обставин погіршення майнового стану позивача, яке унеможливлює сплату аліментів у попередньо визначеному розмірі, не може бути підставою для задоволення позову.

Посилання представника позивача на кращий матеріальний стан відповідачки, її працездатність та звільнення з роботи, несплату аліментів батьком ОСОБА_8 , яка є дочкою його теперішньої дружини, відсутність доходів з оренди належної позивачеві земельної ділянки не мають правового значення для вирішення спору.

Доказів понесення витрат на утримання непрацездатного батька та погіршення у зв`язку із цим свого матеріального стану позивач суду не надав, а тому суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв відповідні доводи позивача.

Помилкове посилання суду на наявність захворювань у відповідачки та дитини ОСОБА_6 , необхідність додаткових витрат, пов`язаних з розвитком здібностей дитини, не призвело до ухвалення неправильного рішення у справі.

Інші доводи апеляційної скарги не мають правового значення для вирішення даного спору та на правильність висновків суду не впливають.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Клопотання представника ОСОБА_3 ОСОБА_9 (а.с. 191) про стягнення з позивача на користь її довірителя 5000 грн витрат на правничу допомогу підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

На підтвердження понесення витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суду апеляційної інстанції надано: договір про надання правничої допомоги від 28.10.2019; акт приймання-передачі виконаних робіт від 07.11.2019, з якого вбачається, що правнича допомога полягала у вивченні апеляційної скарги, судової практики, підготовці відзиву на апеляційну скаргу, на що затрачено п`ять годин роботи, вартість таких робіт становить 5000 грн з розрахунку 1000 грн за годину роботи; квитанцію про оплату ОСОБА_3 таких послуг на суму 2010,05 грн.

Одночасно у клопотанні про стягнення витрат на професійну правничу допомогу представник відповідачки послалась на те, що підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (позиція, викладена в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19).

Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність зменшення їх розміру та стягнення з позивача на користь відповідача 2000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 07 серпня 2019 року - без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 2000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 06 грудня 2019 року.