ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/4295/19 Номер провадження 22-ц/814/2774/19Головуючий у 1-й інстанції Самсонова О. А. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі:

головуючого судді : Одринської Т.В.

суддів: Карпушина Г.Л., Панченка О.О.

за участю секретаря судових засідань Філоненко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в спрощеному провадженні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк " ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою представника АТ КБ " ПриватБанк" - Крилової Олени Леонідівни

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 29 серпня 2019 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2019 року представник АТ КБ « ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором. В обґрунтування позову вказав, що 23.09.2011 року між учасниками справи був укладений кредитний договір №б/н, згідно з яким відповідачу було надано кредит в розмірі 300 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

В зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору, станом на 13.06.2019 року утворилась заборгованість в розмірі 11500,62 грн, з яких: заборгованість за простроченим тілом кредиту 440,06 грн, заборгованість за нарахованими відсотками 0,00 грн, пеня за порушення строків погашення кредиту 7286,72 грн; пеня за несвоєчасність сплату боргу від 100 грн 2750 грн, штраф ( фіксована частина) 500 грн, штраф ( процентна складова) -523,84 грн, яку він прохає стягнути.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 29 серпня 2019 року в задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційного Банку "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджено існування між учасниками у справі кредитного зобов`язання в розмірі 441,32 грн, які відповідно до наданого банком розрахунку були сплачені відповідачем.. Разом з тим, відмовляючи в стягненні іншої частини заборгованості судом вказано, що позичальник при укладенні кредитного договору у вигляді заяви анкети не підписав жодного документу, який обумовлював би порядок та умови сплати таких платежів як стягнення процентів, пені та штрафних санкцій за користування кредитними коштами.

Не погодившись із вказаним рішенням представник позивача оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким повністю задовольнити позовні вимоги Банку. В обґрунтування скарги зазначає, що судом не враховано, що відсутність підпису Позичальника на спірних Умовах та правилах не свідчить про те, що останній з ними не ознайомлений, та не підтверджує відсутність договірних відносин між сторонами саме на цих умовах, оскільки позичальник підписуючи Анкету засвідчив свою згоду на отримання кредиту саме на таких умовах. Також, вказав, що відповідач не звертався до Банку із письмовими заявами про розірвання кредитного договору, а продовжував використовувати кредитні кошти, що підтверджується відповідним розрахунком..

Відзив на апеляційну скаргу не поданий.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 23 вересня 2011 року між учасниками по справі укладено кредитний договір б/н, шляхом звернення відповідача до банку з заявою про надання кредиту У вказаній заяві строк дії договору не встановлений, процентну ставку не визначено/ а.с.7/.

Згідно зазначеної заяви відповідач погодився з тим, що ця заява разом з пам`яткою клієнта та правилами надання банківських послуг, а також тарифами складають між нею та банком договір про надання банківських послуг.

В матеріалах справи мається довідка про умови кредитування за кредитною карткою « Універсальна» 30 днів пільгового періоду, під 3% річних на місяць / а.с.8/. Вказана довідка відповідачем не підписана.

Згідно пункту 2.1.1.5.5 умов надання банківських послуг позичальник зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Звертаючись з позовом до суду, Банком вказано, що у зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору, станом на 13.06.2019 року утворилась заборгованість в розмірі 11500,62 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 0, 00 грн, заборгованість за простроченим тілом кредиту 440,06 грн, заборгованість за нарахованими відсотками 0,00 грн, пеня за порушення строків погашення кредиту 7286,72 грн; пеня за несвоєчасність сплату боргу від 100 грн 2750 грн, штраф ( фіксована частина) 500 грн, штраф ( процентна складова) -523,84 грн.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Як встановлено судом першої інстанції, заява та довідка про умови кредитування не містять доказів того, що Банком був наданий кредит згідно Умов та правил надання банківських послуг, наявних в матеріалах справи, та що саме вони є складовою частиною укладеного між сторонами договору і що зазначені умови та правила надання банківських послуг мала на увазі відповідач, підписуючи заяву, та відповідно не доведено, чи брала на себе зобов`язання відповідач щодо сплати неустойки та штрафу в разі порушення зобов`язання з повернення кредиту.

Саме такий висновок, висловлено Великою палатою Верховного Судом в постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Банком не доведено які саме Умови та Правила були чинними на момент укладення договору та з якими був ознайомлений відповідач при підписанні заяви, що унеможливлює визначити розмір пені та штрафів за порушення строків сплати кредитних коштів.

Також, як встановлено місцевим судом та підтверджується розрахунком заборгованості, наданого представником Банку до позовних вимог, відповідачем було отримано 441, 32 грн. кредитних коштів, та погашено 662,96 грн.

Спростовуючи висновки місцевого суд, апелянт вказує, що відповідач користуючись кредитними коштами шляхом їх зняття та відповідного погашення визнав заборгованість по кредиту та умовами кредитування, що підтверджується роздруківкою по картковому рахунку.

В свою чергу, колегія не погоджується з даними доводами апеляційної скарги з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме відповідно до довідки АТ КБ « ПриватБанк» ОСОБА_1 видавались наступні кредитні картки:

908115 22.07.2016 року, термін дії картки до 12/19;

008871 25.07.2016 року, термін дії 03/20 / а.с. 58/

Також, банком надано виписки по вищевказаним кредитним картам, відповідно до якої користування кредитними картками розпочалося в липні 2016 року / а.с.59-60/, а не з вересня 2011 року.

Колегія суддів зазначає, що автоматичне неодноразове продовження дії картки не змінює терміну виконання кредитного зобов`язання, отже, продовження дії картки для настання кінцевого терміну повернення заборгованості значення немає.

Подальше продовження дії картки є способом виконання зобов`язання щодо повернення простроченого кредиту, процентів і неустойки.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Проте, які саме Умови та Правила були чинними на момент укладення договору, з якими був ознайомлений відповідач при підписанні заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку з анкети встановити не можливо..

Також, з наданих Банком документів неможливо достовірно визначити, користувачем якої саме кредитної кратки є відповідач та встановити обґрунтованість позовних вимог позивача. Банк не був позбавлений можливості довести свої вимоги належним чином, проте не надав відповідних доказів на підтвердження заявлених вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, який повно встановивши фактичні обставини справи, із дотриманням норм процесуального права, вірно застосував норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, ухвалив рішення, яке відповідає закону.

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника АТ КБ " ПриватБанк" - Крилової О.Л. - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 29 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови буде складено 05 грудня 2019 року.

головуючий суддя: _____________ Т.В. Одринська

судді: ___________________ Г.Л.Карпушин ___________________ О.О.Панченко