813/3176/17
6/465/166/19
У Х В А Л А

19.07.2019 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

Головуючого- судді Ванівського Ю.М.

при секретарі Школьніковій К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львова подання державного виконавця Франківського відділу Державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області Калинець Х.Р., про обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 ,-

встановив:

державний виконавець Франківського відділу Державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області звернувся в суду із поданням, про обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1

В обґрунтування подання покликається на те, щона виконанні Франківського відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області знаходиться виконавче провадження №56295326 про стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу на користь Головного управління ДФС у Львівській області у розмірі 1094759,95 грн. до бюджету.

02.05.2018 року держаним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та надіслано боржнику.

На виклики державного виконавця Сеник А.Т. не зявляється.

02.05.2018 року державним виконавцем накладено арешт на майно боржника.

Згідно відповіді ДФС України та ПФУ у боржника відкриті банківські рахунки відсутні та на обліку як платник податків та отримувач пенсії не перебуває.

За повідомленням Державної міграційної служби України від 08.04.2018, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , має паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданим 26.05.2015 органом видачі 4614, та паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданий 01.06.2017 року, орган 4614.

Згідно відповіді на запит Головного центру обробки спеціальної інформації від 17.04.2019 року, ОСОБА_1 перетинав кордон.

Враховуючи викладене, виконавчі документи до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від їх виконання, не вживає заходів щодо виконання рішень за рахунок належного йому майна і доходів.

Отже, боржником рішення виконано не було, що призвело до вжиття відносно нього вищевказаних заходів примусового виконання.

На основі вищевикладеного, просить подання задоволити.

Боржник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, причин неявки до суду не повідомив, однак суд вважає за можливе розглянути подання за наявник у матеріалах справи доказів.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 441 ЦПК України, суд негайно розглядає подання, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні Франківського відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області знаходиться виконавче провадження №56295326 про стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу на користь Головного управління ДФС у Львівській області у розмірі 1094759,95 грн. до бюджету.

Відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)до виконання зобов`язань.

Згідно п.19 ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межи України - до виконання зобовязань за рішенням.

Пунктом 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачено, що підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду громадян України за кордон є дія неврегульованих зобов`язань.

На стадії виконання судового рішення обмеження права особи на виїзд за кордон здійснюється в порядку, передбаченому ст. 441 ЦПК України за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Застосування тимчасового обмеження права особи на виїзд за межі України (за кордон) слід вважати доцільним у випадках, коли особа ухиляється від виконання зобовязання, покладеного на неї рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Подання виконавця повинно бути обґрунтованим, тобто містити зазначення обставин, що підтверджують необхідність обмежити право особи на виїзд за межі України.

Відкриття виконавчого провадження не може розглядатись як достатня підстава для застосування судом саме такого заходу, як обмеження права особи на виїзд за межі України.

У разі розгляду заяви про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України відповідно до ст. 441 ЦПК України доказуванню підлягають факти ухилення боржника від виконання рішення суду, можливість виїзду за межі України з метою ухилення від виконання рішення суду, в тому числі наявність закордонного паспорта громадянина України, вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення суду відповідно до ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» тощо.

Відповідно до положення ст. 12 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

За змістом ч. 4 ст. 441 ЦПК України вирішення питання про тимчасове обмеження конституційного права за поданням державного виконавця за відсутності останнього не є виправданим, оскільки саме він зобов`язаний довести суду, з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження, необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного зясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, підлягає з`ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобовязання у повному обсязі або частково.

Таким чином, сама по собі наявність невиконання зобовязання не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві, доведенню підлягає ухилення боржника від виконання.

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

На вищевказані обставини звертає увагу Верховний Суд України в узагальненнях від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

Відповідно до ст. 33 Конституції України право кожного вільно залишати територію України може бути обмежено лише законом. Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон передбачені Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України». Стаття 6 цього Закону передбачає, що за наявності зазначених у цій нормі підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон громадянину може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта чи вилучено або затримано паспорт.

Аналізуючи зазначене та враховуючи, що з відповідним поданням може звернутися лише виконавець, яким відкрито виконавче провадження, а також те, що, ініціатор подання не надав жодного документа, який би підтверджував належним чином повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження та навмисне ухилення такого від виконання рішення суду. Крім того, з матеріалів справи не встановлено факту повідомлення державним виконавцем Сеника А.Т. про виклик, та не доведено можливість виїзду боржника за межі України з метою ухилення від виконання рішення суду.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до переконання відмову у задоволенні подання.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 12, 260, 261, 441 ЦПК України, ст. 33 Конституції України, ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" від 21.01.1994 року, суд,-

у х в а л и в:

У задоволенні подання державного виконавця Франківського відділу Державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області Калинець Х.Р., про обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 ,- відмовити.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання до Львівського апеляційного суду через районний суд.

Суддя Ваінвський Ю.М.