ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/4423/18 Номер провадження 22-ц/814/1774/19Головуючий у 1-й інстанції Троцька А. І. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого : Триголова В.М.,

суддів: Дорош А.І., Лобова О.А.,

секретар: Ачкасова О.Н.,

з участю адвоката Остапенко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на заочне рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 19 квітня 2019 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві радм, про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2018 року до суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову посилалася на те, що відповідач ОСОБА_2 є батьком їх неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У зареєстрованому шлюбі сторони не перебували. Батько дитини, починаючи з червня 2014 року проживає окремо та жодного з покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової або будь-якої іншої участі у вихованні сина. Всі питання щодо виховання вирішуються самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному утриманні позивача. Зазначає, що спосіб життя відповідача є антисоціальним, так у грудні 2016 року відповідач був визнаний винуватим за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, крім того неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за порушення громадського порядку. Відповідач схильний до агресії, неодноразово погрожував позивачу та дитині фізичною розправою. Вважає вказані обставини відповідно до ст. 164 СК України є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав відносно дитини.

У позові ОСОБА_1 просила позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заочним рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 19 квітня 2019 рокуу задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради, про позбавлення батьківських прав - відмовлено.

З рішенням суду не погодилася ОСОБА_1 , яка його оскаржила, просила скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Вважає, що судом неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушені норми матеріального та процесуального права.

У скарзі посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно не врахував пояснення позивача, надані нею докази на підтвердження обставин, викладених у позовній заяві про наявність усіх підстав для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав. В тому числі, судом проігноровано позицію органу опіки і піклування служби у справах дітей Шевченківської районної у м.Полтаві ради щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав.

Окрім того, сам відповідач на розгляд питання щодо можливості позбавлення його батьківських прав до органу опіки і піклування, як і до суду жодного разу не з`явився, хоча був повідомлений належним чином.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що сторони не перебували у зареєстрованому шлюбі між собою, мають спільну дитину сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом із позивачкою.

Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Октябрським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції 25.09.2013 року, батьками дитини зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.9).

Згідно з громадської характеристикою, складеною на ОСОБА_1 , співвласниками будинку АДРЕСА_1 , вбачається, що остання має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_3 , якому приділяє належну увагу по догляду та вихованню, працює, має достатню матеріальну можливість для забезпечення потреб своєї сім`ї (а.с.10).

Позивач стверджує, що відповідач ОСОБА_2 ухиляється від своїх обов`язків по вихованню дитини, а також веде антисоціальний спосіб життя.

Згідно з копією довідки №01-31 від 26.04.2017 року встановлено, що дитина ОСОБА_3 виховується в групі «Сонечко» КЗ «Полтавський спеціалізований навчально-виховний комплекс №26 «Перші кроки» ПМР», хлопчик проживає з матір`ю, необхідні витрати на дитину несе мати, батьківські збори відвідує тільки мати дитини, яка також бере активну участь у громадському житті та роботі групи і закладу, батька дитини бачили в закладі лише один раз, після чого хлопчик був знервований та плакав (а.с.11).

Відповідно до копії акту обстеження житлово-побутових умов сім`ї, складеного комісією КЗ «Полтавський спеціалізований навчально-виховний комплекс №26 «Перші кроки» ПМР», встановлено, що матеріально-побутові умови відповідають проживання відповідають встановленим законодавством нормам, матір ОСОБА_1 приділяє належну увагу розвитку і вихованню сина, батько ОСОБА_2 вихованням дитини не займається та не бере участі у його житті (а.с.12-13).

Згідно з копією повідомлення №5081/115/101/01-7 від 15.06.2017 року Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області на звернення представника позивача, зазначено, що до Полтавського ВП ГУНП 09.03.2016 року на лінію зв`язку «102» надходило повідомлення від ОСОБА_1 про те, що у її квартирі по по АДРЕСА_2 розбите вікно і до неї намагається потрапити колишній співмешканець ОСОБА_2 , даний матеріал був списаний до справи Полтавського ВП №2431, оскільки заявниця від написання заяви відмовилася, винуватець події з місця пригоди зник, тому подальша перевірка не проводилась, ОСОБА_2 за даним фактом не затримувався та не допитувався (а.с.14, 16).

Крім того, листом №5494/115/101/04-4 від 30.06.2017 року повідомлено, що ОСОБА_2 притягувався до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.190 КК України у 2016 році, також вказана особа неодноразово притягувався до відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень за порушення громадського порядку (а.с.15).

Так, згідно з копією вироку Октябрського районного суду м.Полтави від 16.12.2016 року ОСОБА_2 визнано винуватим за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України і призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 680 грн. (а.с.17).

Зокрема, на вказаних документах ґрунтується і наданий висновок опікунської ради про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина ОСОБА_2 відносно сина, затверджений рішенням виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради №290 від 26.12.2018 року, з якого вбачається, що доцільно позбавити гр. ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.86). При складанні висновку сам батько ОСОБА_2 не був присутнім на засіданні вказаного виконавчого органу ради. Висновок складено на підставі пояснень матері дитини ОСОБА_1 та матеріалів поданого нею позову тощо.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечитиздобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч.1 ст.164 СК України. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини;3) жорстоко поводяться з дитиною;4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов`язків.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України).

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Відповідно до ч.4 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч.5 ст.19 СК України).

Згідно з ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст.76, 81 ЦПК України.

У цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.164 СК України, повинна довести, що батько ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання дітей. У свою чергу батько має довести, що він належним чином виконує свої батьківські обов`язки.

Під час розгляду справи безсумнівних доказів, які свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків щодо виховання сина, його винної поведінки, свідомого нехтування своїми обов`язками суду першої та апеляційної інстанцій надано не було. Висновок органу опіки і піклування носить суто рекомендаційний характер і не є обов`язковим для суду.

Встановлені обставини не дають остатніх підстав для висновку про винну поведінку відповідача щодо ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків, а також не виключають можливість зміни його поведінки на кращу сторону.

При цьому також суд першої інстанції вірно взяв до уваги, що раніше до відповідача не застосовувались попередження про необхідність змінити ставлення до виховання сина, при цьому з цих питань останній пояснень не надавав.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Під час розгляду справи не виявлено позитивного результату у долі дитини, який має настати після позбавлення батьківських прав її батька. Позивачем не доведено, що позбавлення відповідача батьківських прав сприятиме інтересам дитини та захисту її прав.

Посилання апеляційної скарги ОСОБА_1 про неврахування її доводів позовної заяви під час розгляду справи місцевим судом є необгрунтованими. Так, судом першої інстанції в повній мірі досліджено та надано оцінку усім пред`явленим позивачем доказам, проте підстав для задоволення її позову та позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав не знайдено, оскільки вони не свідчать саме про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків.

Наявність висновку органу опіки і піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 не може бути єдиною, беззаперечною та безумовною підставою для задоволення позовних вимог, оскільки даний висновок не носить для суду обов`язкового характеру, лише рекомендаційний та досліджується і підлягає оцінці разом з усіма доказами у справі.

Матеріали справи не містять негативної характеристики, докази винної поведінки ОСОБА_2 та умисного ухилення його від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Не свідчить про ухилення від виконання батьківських обов"язків і довідка з дитячого садочка, оскільки сам факт того, що матір відвідує батьківські збори, приводить та забирає сина з садочка та відвідує лікаря не може свідчити про відсутність інтересу батька дитини до її виховання. Окрім того, не заслуговують на увагу і твердження про притягнення відповідача до кримінальної відповідальності, оскільки в силу приписів чинного законодавства України, з урахуванням призначеного за вироком суду від 16.12.2016 року покарання ОСОБА_2 , останній вважається таким, що не має судимості, і ці обставини не можуть слугувати самостійною підставою для позбавлення батьківських прав у розумінні ст.164 СК України та достатнім підтвердженням доводів позивача щодо ухилення від виконання батьком своїх обов`язків по вихованню дитини.

Також вірно суд визнав необгрунтованими доводи позивача щодо неодноразового притягнення відповідача до відповідальності за нормами КУпАП, оскільки відповідно до наявної у матеріалах позовної заяви копії відповіді з Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області, за запитом адвоката, заявниця від написання заяви про вчинення правопорушення ОСОБА_2 відмовилась, а тому подальша перевірка подій, що мали місце 09.03.2016 року, не проводилась, що підтверджується відповідним витягом з бази даних Реєстру, а інших належних і допустимих доказів з цього приводу позивачем до суду не надано (а.с.16).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при винесенні рішення були належним чином оцінені подані докази, точно встановлені обставини справи та правильно застосовані норми матеріального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.

На підставі наведеного та враховуючи, що апеляційна скарга не містить доводів щодо неправильності рішення суду, які б були підставою для його скасування, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів -,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 19 квітня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя: В.М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов