БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/43/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/ з а о ч н е /

"26" червня 2019 р. м. Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді - Луговця О.А.

з участю секретаря судового засідання - Чорнухи Н.О.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - адвоката Биковця В.В.

дитини - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзни в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа орган опіки та піклування в особі Борзнянської районної державної адміністрації Чернігівської області, про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 в інтересах своєї неповнолітньої онуки ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом, в якому просить позбавити ОСОБА_3 батьківсььких прав щодо його дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Свої вимоги обгрунтовує тим, що він є дідом ОСОБА_2 , мати якої ОСОБА_5 була його дочкою і померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті матері онука проживає з ним, а батько дитини мешкає окремо, спорів щодо місця проживання дитини між ними не виникало; весь цей час відповідач життям дочки майже не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватися з нею та приймати участь у її вихованні, на даний час у нього мається інша сім`я, орган опіки та піклування зробив висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо дочки ОСОБА_2 .

Позивач, як і його представник, в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали і просили їх задовольнити з вищевказаних підстав; не заперечують проти заочного розгляду справи.

На виконання положень ч.1 ст.12 Конвенції ООН від 20.11.1989р. «Про права дитини», яка ратифікована Україною 27.02.1991р., ст.171 СК України в судовому засіданні була заслухана думка самої неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , яка пояснила, що її батько ОСОБА_3 після смерті матері з самого дитинства з нею фактично не спілкується, не цікавиться її життям, розвитком, навчанням, дозвіллям, матеріально не забезпечує, лише інколи вітав з днем народження; батько має іншу сім`ю, тоді як вона з малечку проживає з дідом ОСОБА_1 , який разом з тіткою опікуються нею. В зв`язку з цим, не хоче мати такого батька, підтримувати з ним будь-які стосунки й просить позбавити ОСОБА_3 батьківських прав. Не заперечує проти заочного розгляду справи.

Орган опіки та піклування в особі Борзнянської РДА в судове засіданні представника не направив, надавши заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримують у повному обсязі.

Відповідач був належним чином та своєчасно повідомлений про дату, час і місце розгляду справи як за місцем реєстраційного обліку (ч.7, 8 ст.128 ЦПК України), так і шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (ч.11 ст.128 ЦПК України), що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та відповідною публікацією від 11.06.2019р., але в судове засідання не з`явився, про причини неприбуття не повідомив, відзиву на позов не подав.

Тому, зі згоди позивача, його представника та дитини суд ухвалює про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.

Заслухавши пояснення учасників справи, думку дитини, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Положеннями ч.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989р., ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991р. (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

В ст.7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною належної освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно з ч.2, 4 ст.155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Згідно з п.1 ст.8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя.

В п.47, 49 рішення Європейського Суду з прав людини в справі «Савіни проти України» від 18.12.2008р. зазначено, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст.8 Конвенції. Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не «згідно із законом», не відповідає законним цілям, переліченим у п.2 ст.8 Конвенції, і не може вважатися «необхідним у демократичному суспільстві». Суд також повторює, що, хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин; отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини.

Положеннями п.15, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007р. також передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Як встановлено в судовому засіданні і вбачається з матеріалів справи, батьками неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_3 (відповідач по справі) та ОСОБА_5 . Мати дитини ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , після чого ОСОБА_2 стала проживати з дідом ОСОБА_1 (батьком її померлої матері). Батько дитини ОСОБА_3 з цього часу зі своєю дочкою ОСОБА_2 спільно не проживає, участі у її вихованні не приймає, не піклується про неї, не цікавиться її життям, не забезпечує їй належних житлово-побутових умов, фізичного та духовного розвитку, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання освіти, матеріально не забезпечує; відповідач створив нову сім`ю, в якій має трьох малолітніх дітей і яким надає перевагу.

Зазначені обставини підтверджуються копіями паспортів, свідоцтв про народження, смерть, витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження, довідками Миколаївської сільської ради, Миколаївської ЗОШ, актами обстеження умов проживання, характеристиками, пояснювальними записками та свідчать про винну поведінку відповідача, свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов`язками.

Органом опіки та піклування в особі виконавчого комітету Борзнянської районної державної адміністрації на виконання вимог ч.5 ст.19 СК України було надано висновок від 18 липня 2018 року про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав щодо його неповнолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дане рішення органу опіки та піклування на думку суду прийняте з урахуванням всіх обставин є обгрунтованим і не суперечить інтересам дитини.

Таким чином, оскільки ОСОБА_3 , будучи батьком своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_2 , на протязі тривалого періоду часу (близько чотирнадцяти років) безпричинно ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та матеріальному забезпеченню дитини, не цікавиться її долею, не спілкується, то суд вважає, що маються всі підстави для позбавлення його батьківських прав стосовно вищевказаної дитини, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої онуки ОСОБА_2 є обгрунтованими і підлягають задоволенню. Підтвердженням цьому є й процесуальна поведінка відповідача, який проігнорував явку до суду, що свідчить про байдуже ставлення батька до подальшої долі дитини.

За змістом вимог ч.2, 3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини; при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину; у разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.Згідно зі ст.193 СК України, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах; за рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Відповідно до «Конвенції про права дитини» та «Декларації прав дитини» інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу.

Зважаючи, що ОСОБА_3 є батьком дочки ОСОБА_2 й не звільнений від обов`язку по її матеріальному забезпеченню, якого дитина потребує, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки. Тому, враховуючи, що відповідач відомостей про свої доходи не надав, перебуває на обліку в Борзнянському об`єднаному управлінні ПФУ в Чернігівській області та є отримувачем пенсії по інвалідності в сумі 1497 грн, пенсії в разі втрати годувальника в сумі 1497 грн, має трьох малолітніх дітей від іншого шлюбу, коштів на утримання дочки не виділяє, то виходячи з положень ст.181-184 СК України суд вважає за можливе стягувати з ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_2 щомісячно аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, шляхом їх перерахування на особистий рахунок дитини у АТ «Державний ощадний банк України».

Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

З огляду на положення п.14 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за дану позовну заяву справлянню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.19, 143, 150, 164-166, 171, 180-184, 191 СК України, ст.2, 3, 12, 19, 23, 76-89, 141, 258-268, 280 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав - задовольнити повністю.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , позбавити батьківських прав щодо його неповнолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , на користь та утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , проживаючої в АДРЕСА_2 , щомісячно аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 січня 2019 року й до досягнення дитиною повноліття, шляхом їх перерахування на особистий рахунок дитини, відкритий в АТ «Державний ощадний банк України».

Зобов`язати ОСОБА_1 відкрити дитині зазначений особистий рахунок в місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду (до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи - через Борзнянський районний суд) шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення; якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.289 ЦПК України.

Повне заочне судове рішення складено 27 червня 2019 року.

Суддя Борзнянського районного суду О.А.Луговець