Справа № 345/5444/18
Провадження № 22-ц/4808/1043/19
Головуючий у 1 інстанції Онушканич В. В.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючої Пнівчук О.В.

суддів : Мелінишин Г.П., Ясеновенко Л.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Калуського міськрайонного суду від 19 червня 2019 року, в складі судді Онушканича В.В., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

У грудні 2018 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів для неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини від доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно.

Свої вимоги мотивувала тим, що з 2015 року з відповідачем по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Калуського міськрайонного суду від 07.11.2018 року розірвано. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зазначила, що відповідач після припинення шлюбно-сімейних відносин участі в матеріальному забезпеченні дітей не приймає, є фізично здоровою працездатною особою, працює та має змогу надавати таку допомогу.

У січні 2019 року ОСОБА_2 подала заяву про уточнення позовних вимог та просила суд стягнення аліментів проводити у твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття.

Заочним рішенням Калуського міськрайонного суду від 21 березня 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі по 1800 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно на кожну дитину шляхом їх виплати в інтересах дітей на ім`я стягувача ОСОБА_2 . Стягнення аліментів розпочато з 21.12.2018 року до досягнення дітьми повноліття. Рішення в частині стягнення аліментів допущено до негайного виконання.

У квітні 2019 року ОСОБА_1 завернувся із заявою про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 02 травня 2019 року заяву відповідача ОСОБА_1 задоволено.

Заочне рішення Калуського міськрайонного суду від 21 березня 2019 року скасовано, а справу призначено до розгляду по суті у порядку спрощеного позовного провадження.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 19 червня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь дітей сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі по 1600 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, шляхом їх виплати в інтересах дітей на ім`я стягувача ОСОБА_2 .. Стягнення аліментів розпочато з 21.12.2018 року до досягнення дітьми повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення в частині стягнення аліментів допущено до негайного виконання.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

Апелянт зазначив, що постановляючи рішення суд залишив поза увагою те, що він являється інвалідом третьої групи, що підтверджується довідкою МСЕК №306842, а також те, що йому встановлені обмеження як до пересування так і до трудової діяльності, що підтверджується індивідуальною програмою реабілітації інваліда №1256.

Помилковим вважає апелянт посилання суду на наявність у нього земельної ділянки в Одеській області, оскільки через віддаленість місця розташування даної земельної ділянки та обмеження за станом здоров`я у пересуванні та трудовій діяльності він не може на ній господарювати.

Також, на думку апелянта, не взято до уваги той факт, що проживаючи в громадянському шлюбі з ОСОБА_9 , що підтверджується довідкою Долинської міської ради за №1949 від 11.04.2019 року, в нього на утриманні перебувають двоє дітей ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно яких у нього теж є обов`язок щодо їх утримання.

Апелянт вказує, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину з 01.07.2019 року встановлений для дитини віком до шести років 849,50 грн, для дитини віком від 6-18 років 1059 грн, а тому з врахуванням його матеріального становища стягнення аліментів у розмірі по 1000 грн в місяць на дитину відповідав би принципу розумності та справедливості.

Посилаючись на зазначені обставини апелянт просив змінити присуджений судом розмір аліментів та стягувати аліменти на утримання синів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 по 1000 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

Правом на подачу відзиву позивач ОСОБА_2 не скористалася.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до положень ч.1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судове рішення, згідно ст. 263 ЦПК України, повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Постановляючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей по 1600 грн щомісячно на кожного, суд першої взяв до уваги факт перебування дітей на утриманні позивача, майновий стан сторін, вік дітей, необхідність здійснення витрат для забезпечення соціально-побутових потреб дітей та сторін майнового стану та стану здоров`я сторін, наявність у відповідача нерухомого майна, те що він не працює, незважаючи на перенесену черепно-мозкову травму є працездатним, а тому може працювати та виконувати обов`язок по утриманню своїх дітей.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Калуського міськрайонного суду від 07.11.2018 року - розірвано, від шлюбу мають синів ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 які залишені на проживанні з матір`ю ОСОБА_2 Добровільно питання утримання неповнолітніх дітей сторонами не врегульовано.

Позивач пред`явила позов про стягнення з відповідача коштів на утримання дітей, посилаючись на те, що відповідач не надає коштів на утримання дітей для забезпечення гармонійного їх розвитку, хоча має можливість таку допомогу надавати.

За змістом ч.2 ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України обов`язок щодо утримання дитини покладений на обох батьків.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною другою зазначеної статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч.2 ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність, за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

При визначенні розміру аліментів суд першої інстанції врахував те, що неповнолітні діти проживають з матір`ю ОСОБА_2 у м. АДРЕСА_1 , що підтверджується актом ЖЕО №1 від 20.12.2018 року згідно якого син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 який зареєстрований в АДРЕСА_2 фактично проживає з матір`ю в м. Калуш та довідкою про склад сім`ї, з якої вбачається що син ОСОБА_4 зареєстрований в АДРЕСА_3 , суд взяв також до уваги стан здоров`я відповідача, його майновий стан, що він являється працездатним та спроможним надати належне утримання на своїх дітей.

З урахуванням прожиткового мінімуму встановленого Законом України «Про державний бюджет на 2019 рік» для дитини віком до 6 років з 01 січня 2019 пo 30 червня - 1626 грн., з 01 липня пo 30 листопада 1699 грн., з 01 грудня - 1779 грн., для дітей вікoм вiд 6 дo 18 рокiв з 01 січня 2019 пo 30 червня - 2027 грн., с 01 липня пo 30 листопада 2118 грн., з 01 грудня - 2218 грн, суд дійшов правильного висновку про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 у твердій грошовій сумі щомісячно у розмірі по 1600 грн. на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , що відповідає вимогам ч.2 ст. 182 СК України.

Посилання апелянта на те, що суд не врахував те, що він є інвалідом третьої групи та що йому встановлені обмеження до пересування та трудової діяльності, не заслуговують на увагу оскільки згідно довідки МСЕК Серія 12ААБ № 306842 від 27.06.201 року - ОСОБА_1 визначено третю групу інвалідності загального захворювання з 27.06.2019 року, тобто після ухвалення рішення, а тому вказані обставини об`єктивно не могли бути враховані судом при ухваленні рішення.

Разом з тим, суд при прийнятті рішення врахував обставини щодо стану здоров`я відповідача, а також вірно врахував наявність у нього на праві власності земельної ділянки площею 4,3787 га, яка розташована на території Глибоківської сільської ради Татарбунарського району, Одеської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Посилання апелянта про те, що така ним на даний час не використовується не підтверджені належними доказами.

Апелянт не подав суду будь-яких доказів щодо отримуваного ним доходу та доказів того, що на його утриманні перебувають діти ОСОБА_9 , з якою він проживає в громадянському шлюбі. Суд вірно зазначив, що обов`язок по утриманню ОСОБА_10 , 2008 р.н. та ОСОБА_11 2014 р.н лежить на батьках неповнолітніх - ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , доказів того, що батьки не утримують своїх дітей матеріали справи не містять.

Норми національного та міжнародного права вказують на те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, їхні найкращі інтереси повинні стояти понад усе, дитині має забезпечується такий захист, який є необхідним для її благополуччя. Тому колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_13 аліментів на утримання дітей по 1600 грн. щомісячного на кожного, оскільки такий розмір аліментів на ряду з аналогічним обов`язком матері по утриманню дітей буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей.

З урахуванням вказаного колегія суддів вважає, що суд дослідивши всі наявні докази у їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржуване рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, колегія суддів вважає, що рішення слід залишити без змін, а скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Калуського міськрайонного суду від 19 червня 2019 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, у випадках передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 30 липня 2019 року.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: Г.П. Мелінишин

Л.В. Ясеновенко