Провадження №2/523/1227/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

З а о ч н е

"31" липня 2019 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси в складі:

головуючого судді Шепітко І.Г.

при секретарі Мица А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №22 в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом виселення та стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовом та просить усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом виселення відповідачів з квартири АДРЕСА_3 , стягнути з них в рівних частках заборгованість за комунальні послуги у розмірі 26 418 грн. 99 коп., а також витрати пов`язані зі сплатою судового збору, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є власником даної квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину. Позивач на даний час обмежена у праві користування належним їй майном, оскільки у даній квартирі проживають відповідачі, які добровільно відмовляються від звільнення житлової площі. Крім цього відповідачі не оплачують комунальні послуги, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 26 418 грн. 99 коп. Всі ці обставини стали підставою для звернення до суду з зазначеним позовом.

Матеріали справи містять заяву позивача про розгляд справи за її відсутності та наполяганні на задоволенні позову у повному обсязі, проти розгляду справи у заочному порядку позивач не заперечувала.

Відповідачі у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили.

За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справи у порядку заочного провадження, у відповідності до вимог ст.ст.280-281 ЦПК України.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, у судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом №4-700 від 11.06.2018 року та свідоцтва про право на спадщину за заповітом №1426 від 24.07.2018 року ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_3 .

Дана квартира належала батькам позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних частках,

«17» липня 2000 року між батьком позивача ОСОБА_4 , з однієї сторони, та його невісткою, ОСОБА_2 і її дочкою ОСОБА_6 , з іншої сторони, було укладено договір про надання житлового приміщення в піднайм, згідно з яким ОСОБА_4 зобов`язався надати наймачам в користування окрему житлову кімнату в квартирі АДРЕСА_3 , а наймачі зобов`язувалися оплачувати квартплату в розмірі комунальних послуг.

«29» березня 2007 року між ОСОБА_4 , та ОСОБА_2 було укладено договір про здачу житлового приміщення в найм, а саме квартиру АДРЕСА_3 . За умовами даного договору, ОСОБА_4 надає в користування ОСОБА_2 вищезазначену квартиру строком до 01.04.2008 року, а ОСОБА_2 зобов`язується оплачувати квартиру в розмірі комунальних послуг та користуватися житлом для власних потреб.

Вищезазначені договори не були продовжені, нові договори щодо оренди житла не підписувалися, проте ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на даний час зареєстровані та проживають у квартирі АДРЕСА_3 .

Після смерті батьків та оформлення спадкових прав, позивачем було з`ясовано, що вона обмежена у користуванні своєю власністю, оскільки у належній їй квартирі залишились проживати відповідачі, які добровільно відмовляються звільнити житлове приміщення. Крім того, за час їх проживання утворилась заборгованість по оплаті за комунальні послуги у розмірі 26 418 грн. 99 коп., а саме:

заборгованість за теплопостачання в розмірі 9096, 35 грн. (дев`ять тисяч дев`яносто шість гривень 35 коп.), що підтверджується довідкою про заборгованість за опалення та постачання гарячої води № 150 від 02.08.2018 р.;

заборгованість за постачання холодної води у розмірі 966, 85 грн. (дев`ятсот шістдесят шість гривень 85 коп.), що підтверджується довідкою про заборгованість за водопостачання № 57 від 03.08.2018 р.;

заборгованість за газопостачання у розмірі 4383,57 грн. (чотири тисячі триста вісімдесят три гривні 57 коп.), що підтверджується випискою з особового рахунку № НОМЕР_3 від 01.08.2018 р.;

заборгованість за електроенергію у розмірі 6973, 14 грн. (шість тисяч дев`ятсот сімдесят три гривні 14 коп.) та судові витрати за стягнення заборгованості у судовому порядку у розмірі 800, 00 грн. (вісімсот гривень 00 коп.), що підтверджується листом AT «Одесаобленерго» № 120/03-614 від 07.08.2018 р.;

Згідно ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.

Договір найму житла укладається на строк, встановлений договором. Якщо у договорі строк не встановлений, договір вважається укладеним на п`ять років (ст. 821 ЦК України)

Згідно ст,169 Житлового кодексу Української РСР у разі припинення договору найму жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, наймач і особи, які проживають разом з ним, зобов`язані звільнити жиле приміщення, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

В силу статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Статтею 318 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобовязано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Частиною 1 статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Щодо вимог про стягнення заборгованості, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

У позивача як власника квартири існує заборгованість за комунальні послуги, яка виникла внаслідок несплати за надані комунальні послуги особами, що їх отримували, а саме відповідачами у справі, котрі проживають у квартирі та отримували такі послуги.

Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.2 ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Разом з тим, позивачем не підтверджено жодним доказом факт оплати заборгованості за комунальні платежі, їх розмір з детальним розрахунком за конкретні періоди, тощо.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що вимоги за позовом підлягають часткому задоволенню, оскільки у судовому засіданні встановлено, що позивач позбавлена можливості належним чином реалізувати своє право користування належною їй квартирою, відповідачі займають житлове приміщення безпідставно, оскільки договір найму у них закінчився ще у 2008 році, проте добровільно звільнити займане ними житлове приміщення відмовляються.

Відповідно до ст.ст.133, 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачені ним і документально підтвердженні судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 704 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст.9-13, 76-83, 95, 128-131, 133, 141, 211, 223, 247, 263-265, 268, 272, 273, 280-284, 288, 289, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Виселити ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), та ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) з квартири АДРЕСА_3 , - без надання іншого житлового приміщення.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), та ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) у рівних частках з кожної витрати по сплаті судового збору у розмірі 704 грн. 80 коп.

В іншій частині позову - відмовити.

Копію заочного рішення направити сторонам у справі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 31.07.2019 року.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

У відповідності до п.п.15.5, п.п.15 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, зокрема до Суворовського районного суду м.Одеси.

Суддя: