Номер провадження: 22-ц/813/1158/19
Номер справи місцевого суду: 504/1754/16-ц
Головуючий у першій інстанції Добров П.В.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Ващенко Л.Г., Колеснікова Г.Я.,

при секретарі - Маслову Р.Ю.,

за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:

позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 ,

від відповідача ОСОБА_3 - не з`явились,

від відповідача ОСОБА_4 - не з`явились,

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Комінтернівської районної державної нотаріальної контори Одеської області - не з`явились,

переглянувши справу №504/1754/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за участю третьої особи Комінтернівської районної державної нотаріальної контори Одеської області про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом, усунення від права на спадкування, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 2 травня 2018 року у складі судді Доброва П.В., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , звернувшись 3 червня 2016 року до суду з вищеназваним позовом, вказала, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є її рідними сестрою та братом. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дядько ОСОБА_5 , який був рідним братом батька ОСОБА_6 , дядько тяжко хворів, близьких у нього не було, тому вона за ним доглядала та лікувала, а в подальшому понесла витрати на поховання без участі відповідачів. ОСОБА_7 проживав сім`єю з ОСОБА_8 , за життя вони обоє 6 серпня 2009 року склали заповіт, яким ОСОБА_8 заповіла їй ОСОБА_1 житловий будинок АДРЕСА_1 , земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 та збереження в банку, зміст заповіту містив умову про його вступ в силу після смерті ОСОБА_5 , що ж до ОСОБА_5 , то він заповів відповідачу ОСОБА_4 земельну ділянку та автомобілі. Позивач зазначила, що дядько ОСОБА_5 приховав від нотаріуса наявність заповіту ОСОБА_8 та на підставі судового рішення про встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_8 отримав 21 жовтня 2010 року свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_8 на житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 . Позивач вважає, що отримане дядьком свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок та земельну ділянку є недійсним в силу наявності заповіту ОСОБА_8 на її ОСОБА_1 користь. Позивач виходить з того, що будинок належав ОСОБА_5 та ОСОБА_8 на праві спільної власності, тому після ОСОБА_8 вона спадкує Ѕ частку будинку АДРЕСА_1 та земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 , а оскільки відповідач ОСОБА_4 , якому дядько ОСОБА_5 залишив заповіт, не доглядав дядька, то він підлягає усуненню від спадкування після смерті дядька за заповітом, відтак, належне на момент смерті дядька ОСОБА_5 майно підлягає спадкуванню нею за законом. Відповідач сестра ОСОБА_3 на спадщину не претендує. Посилаючись на вищевказані обставини, позивач ОСОБА_1 просила:

визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 21 жовтня 2010 року державним нотаріусом Комінтернівської районної державної нотаріальної контори Одеської області Лисак А.В. за реєстровим №1-971, за яким ОСОБА_5 отримав у спадщину після смерті ОСОБА_8 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , житловий будинок АДРЕСА_1 ;

визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 21 жовтня 2010 року державним нотаріусом Комінтернівської районної державної нотаріальної контори Одеської області Лисак А.В. за реєстровим №1-974, за яким ОСОБА_5 отримав у спадщину після смерті ОСОБА_8 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , земельну ділянку площею 7,2 га кадастровий номер НОМЕР_1 , розташовану на землях Любопільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області;

усунути ОСОБА_4 від права на спадкування після смерті ОСОБА_5 ;

визнати за нею ОСОБА_1 право власності на Ѕ частку житлового будинку АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 2143,4 кв.м, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_8 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

визнати за нею ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 7,2 га кадастровий номер НОМЕР_1 , розташовану на землях Любопільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_8 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

визнати за нею ОСОБА_1 право власності на Ѕ частку житлового будинку АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 2143,4 кв.м, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с.2-9).

Ухвалою судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 24 червня 2016 року відкрито провадження у справі (а.с.29).

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнав, зазначивши, що він є спадкоємцем за заповітом після смерті свого дядька ОСОБА_5 , позивачем не надано доказів його ухилення від надання дядькові допомоги, а звернення до суду обумовлено тривалими неприязними стосунками між ним ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , позивач захопила майно дядька ще до його поховання та не бажає його повертати. Щодо спадкування після смерті ОСОБА_8 , то ОСОБА_3 не прийняла спадщину після смерті останньої в установлений законом строк, тому не вправі оскаржувати отримані ОСОБА_5 свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_8 (т.1 а.с.97-100).

Відповідачем ОСОБА_3 пояснень, заперечень суду першої інстанції не надано.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Одеси від 2 травня 2018 року в задоволенні позову відмовлено (а.с.190-191).

Висновок суду мотивовано недоведеністю ухилення ОСОБА_4 від надання допомоги спадкодавцю ОСОБА_5 , рівно як і недоведеністю того, що спадкодавець потребував допомоги від відповідача; безпідставністю вимог про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину, отриманих ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_8 , наявністю у заповіті ОСОБА_8 умови щодо виникнення права на спадкування; відсутністю відмови нотаріуса в оформленні спадщини як після ОСОБА_8 так і після ОСОБА_5 тощо.

Ухвалою судді апеляційного суду Одеської області від 23 липня 2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника в інтересах ОСОБА_1 на рішення суду.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 28 серпня 2018 року справу призначено до розгляду.

Справу з апеляційного суду Одеської області передано до Одеського апеляційного суду у зв`язку з ліквідацією суду.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 22 січня 2019 року справу прийнято до провадження.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 22 січня 2019 року справу призначено до розгляду.

В апеляційній скарзі представник в інтересах ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю та ухвалити нове рішення про задоволення позову (а.с.194-204).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає у наявності підстав для визнання недійсними отриманих ОСОБА_5 свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_8 , оскільки ОСОБА_5 достовірно знав про наявність заповіту та умисно зазначив про відсутність інших спадкоємців; що дії ОСОБА_5 щодо отримання свідоцтв про право на спадщину за законом на майно, яке ОСОБА_1 заповіла ОСОБА_8 , суперечить моральним засадам та порушує права ОСОБА_1 на спадщину за заповітом; що отримання ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_8 свідоцтв про право на спадщину за законом є перешкодою для нотаріального оформлення спадкових прав ОСОБА_1 , так як спадкове майно переоформлено на ім`я ОСОБА_5 нині померлого; полягає у доведеності ухилення ОСОБА_4 від надання допомоги ОСОБА_5 показаннями допитаних в суді свідків, медичною документацією, доказами організації поховання померлого тощо; полягає у неправильній оцінці доказів у справі та у неправильному застосуванні норм матеріального права щодо спадкування.

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

Відзив на апеляційну скаргу не подано, проте у адресованому суду клопотанні ОСОБА_4 заперечив проти доводів апеляційної скарги хорошими стосунками з дядьком ОСОБА_5 та, навпаки поганими стосунками між ОСОБА_1 та дядьком ОСОБА_5 , що склалися після смерті ОСОБА_8 (т.2 а.с.12, 16-17, 26-27).

Переглянувши справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з огляду на наступне.

Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані.

ОСОБА_6 та ОСОБА_5 були братами.

ОСОБА_6 був батьком ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 73 років (т.1 а.с.47).

ОСОБА_5 та ОСОБА_8 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 1963 року.

ОСОБА_8 , 1938 року народження, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 71 року (т.1 а.с.18).

Згідно Заповіту ОСОБА_8 , посвідченого секретарем виконавчого комітету Любопільської сільської ради 6 серпня 2009 року, зареєстрованого в реєстрі за №13, ОСОБА_8 заповіла чоловіковій племінниці ОСОБА_1 цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами і присадибною ділянкою, розташований в АДРЕСА_2 ; грошові кошти в Ощадбанку; земельну ділянку, яка їй належить згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія НОМЕР_2 від 12 лютого 2004 року. Заповіт містить умову, за змістом якої право спадщини по заповіту вступає в силу після смерті її чоловіка ОСОБА_5 , 1941 року народження, з яким вона прожила все життя як подружжя, вела разом спільне господарство, на спільні кошти будували житло (т.1 а.с.19).

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 14 травня 2010 року в справі №2-о-65/10 встановлено факт проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_8 як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з жовтня 1963 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1 а.с.66).

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 5 серпня 2010 року в справі №2-2272/10 встановлено ОСОБА_5 додатковий строк терміном 2 місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_8 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1 а.с.67).

Спадкову справу №341/2010 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 заведено Комінтернівською районною державною нотаріальною конторою 17 серпня 2010 року за заявою від 17 серпня 2010 року спадкоємця ОСОБА_5 (т.1 а.с.21, 62-79).

Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Комінтернівської районної державної нотаріальної контори Одеської області Лисак А.В. 21 жовтня 2010 року у спадковій справі №341/2010, зареєстрованого в реєстрі за №1-971, ОСОБА_5 спадкував після смерті ОСОБА_8 житловий будинок житловою площею 40,8 кв.м з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 площею 2143,4 кв.м (у фактичному користуванні АДРЕСА_1 , що належав померлій на праві приватної власності на підставі Свідоцтва № НОМЕР_3 про право приватної власності на житловий будинок, виданого виконавчим комітетом Любопільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області 30 грудня 1997 року. Державна реєстрація права власності ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину проведена 5 листопада 2010 року (т.1 а.с.22-23, 73-76).

Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Комінтернівської районної державної нотаріальної контори Одеської області Лисак А.В. 21 жовтня 2010 року у спадковій справі №341/2010, зареєстрованого в реєстрі за №1-974, ОСОБА_5 спадкував після смерті ОСОБА_8 земельну ділянку площею 7,20 га кадастровий номер НОМЕР_1 , цільового призначення «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», розташовану на території Любопільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, що належав померлій на праві приватної власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2 , виданого Комінтернівською районною державною адміністрацією Одеської області, зареєстрованого 12 лютого 2004 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №85 (т.1 а.с.24-25, 78-79).

Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Комінтернівської районної державної нотаріальної контори Одеської області Лисак А.В. 21 жовтня 2010 року у спадковій справі №341/2010, зареєстровано в реєстрі за №1-969, ОСОБА_5 спадкував після смерті ОСОБА_8 грошові вклади у АТ «Державний ощадний банк України» (т.1 а.с.77)

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст..1217 ЦК України). Спадкування за законом здійснюється у разі: 1)відсутності заповіту; 2)повного або часткового визнання заповіту недійсним; 3)неприйняття спадщини спадкоємцем за заповітом чи відмови від неї; 4)усунення спадкоємця за заповітом від права на спадкування; 5)охоплення заповітом лише частини спадщини.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст..1218 СК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України). Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ч.ч.1,3 ст.1272 ЦК України).

ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , після її смерті відкрилась спадщина на майно, що їй належало на момент відкриття спадщини. ОСОБА_8 залишила заповіт на користь ОСОБА_1 , проте ОСОБА_1 у встановлені частиною 1 статті 1269 та частиною 1 статті 1270 ЦК України порядок і строк для прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_8 не подала заяву про прийняття спадщини, відтак, у розумінні частини 1 статті 1272 ЦК України вважається такою, що не прийняла спадщину після смерті ОСОБА_8 . Натомість з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 звернувся ОСОБА_5 як чоловік, який проживав з ОСОБА_8 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 1963 року до дня смерті, попередньо отримавши судове рішення про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та судове рішення про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_8 нотаріусом видано 21 жовтня 2010 року ОСОБА_5 . Щодо ОСОБА_1 то вона за життя ОСОБА_5 не зверталась до суду вимогами про визнання свідоцтв про право ОСОБА_5 на спадщину ОСОБА_8 недійсними, тобто ніяким чином не оспорювала на протязі майже семи років право ОСОБА_5 спадкувати після смерті ОСОБА_8 , з якою він проживав однією сім`єю як чоловік та жінка з 1963 року. Крім того, матеріали спадкової справи ОСОБА_8 не містять відомостей про звернення ОСОБА_1 до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини ОСОБА_8 . Наразі відсутні й докази визначення судовим рішенням ОСОБА_1 додаткового строку для подання нею заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , рівно як і відсутні докази звернення ОСОБА_1 до нотаріуса у спадковій справі ОСОБА_8 за заявою про прийняття спадщини.

Таким чином, ОСОБА_1 є такою, що не прийняла спадщину ОСОБА_8 , оскільки іншого, а саме звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини у порядку та строки передбачені законом, не встановлено. Як наслідок, у спадковій справі ОСОБА_8 є лише один спадкоємець ОСОБА_5 , якому й видано свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_8 . Не прийняття ОСОБА_1 спадщини після смерті ОСОБА_8 нівелює її як спадкоємця право в судовому порядку вимагати визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину, що видані спадкоємцю ОСОБА_5 в установленому законом порядку, так як в даному випадку спадкування за законом здійснено в силу неприйняття спадщини спадкоємцем за заповітом.

Відповідно до положень частини 2 статті 1268 ЦК України прийняття спадщини під умовою чи із застереженням не допускається. Згідно частини 1 статті 1270 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини починається з часу відкриття спадщини.

Таким чином, не приймаються доводи ОСОБА_1 щодо неподання нею заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 через неправильне розуміння заповіту, так як у даній справі суд не розглядає поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, а лише констатує факт наявності передбачених частиною 1 статті 1272 ЦК України наслідків пропущення строку для прийняття спадщини.

Заповіт може обумовлювати виникнення права на спадкування у особи, яка призначена у заповіті, наявністю певної умови, як пов`язаної, так і не пов`язаної з її поведінкою (наявність інших спадкоємців, проживання у певному місці, народження дитини, здобуття освіти тощо). Умова, визначена в заповіті, має існувати на час відкриття спадщини (ч.1 ст.1242 ЦК України).

Заповіт ОСОБА_8 містить умову, за змістом якої «право спадщини по заповіту вступає в силу після смерті чоловіка ОСОБА_5 , 1941 року народження, з яким я прожила все життя як подружжя, вели разом спільне господарство, на спільні кошти будували житло».

Таким чином, заповіт ОСОБА_8 є заповітом з умовою, право скласти який врегульовано статтею 1242 ЦК України.

Часом відкриття спадщини ОСОБА_8 є день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 . На час відкриття спадщини ОСОБА_5 , з яким пов`язана умова заповіту, не був померлою особою, відтак, визначена у заповіті умова, як то смерть ОСОБА_5 , на час відкриття спадщини ОСОБА_8 не існувала. ОСОБА_5 прожив після смерті ОСОБА_8 ще 7 років, прийняв спадщину після смерті ОСОБА_8 та оформив таку як спадкоємець за законом. Відтак, майно, що колись належало ОСОБА_8 та було успадковано ОСОБА_5 , після смерті ОСОБА_5 входить до складу спадщини, що відкрилась саме після смерті ОСОБА_5 .

Таким чином, правові підстави для визнання недійсними свідоцтв про право ОСОБА_5 на спадщину ОСОБА_8 на житловий будинок та земельну ділянку, для визнання за ОСОБА_1 права власності на житловий будинок та земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_8 відсутні. Суд першої інстанції з вимогами в цій частині визначився правильно.

ОСОБА_5 , 1941 року народження, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 74 років (т.1 а.с.12, 41).

Згідно Заповіту ОСОБА_5 , посвідченого секретарем виконавчого комітету Любопільської сільської ради 6 серпня 2009 року, зареєстрованого в реєстрі за №14, ОСОБА_5 заповів племіннику ОСОБА_4 земельну ділянку, яка йому належить згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія НОМЕР_4 від 12 лютого 2004 року; грошові кошти в Ощадбанку, автомобіль марки «Ваз» - 2101, автомобіль марки «Нива». Заповіт чинний (т.1 а.с.19зв.42-43, 43зв.).

Спадкову справу №115/2016 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 заведено 20 квітня 2016 року Комінтернівською районною державною нотаріальною конторою Одеської області за заявою від 20 квітня 2016 року спадкоємця за заповітом ОСОБА_4 (т.1 а.с.40зв., 40-59).

Спадкоємцем ОСОБА_1 заяву про прийняття спадщини померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 подано у Спадковій справі №115/2016 до Комінтернівської районної державної нотаріальної контори Одеської області 28 квітня 2016 року (т.1 а.с.44).

Згідно поданої до Комінтернівської районної державної нотаріальної контори Одеської області заяви від 15 липня 2016 року №580 у Спадковій справи №115/2016 спадкоємець ОСОБА_3 як дочка ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , який був братом ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовилась від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 на користь його племінниці ОСОБА_1 (т.1 а.с.37, 53).

Згідно Довідок Любопільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 15 квітня 2016 року №136, від 19 квітня 2016 року №139 ОСОБА_5 згідно погосподарської книги №8 (сторінка 40, особовий рахунок № НОМЕР_5 ) Любопільської сільської ради за 2016 рік, з 1963 року до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 ; за вказаною адресою на день смерті ОСОБА_5 інших осіб зареєстровано не було (т.1 а.с.13, 41зв.).

Згідно Довідки Любопільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 25 квітня 2016 року №143 за ОСОБА_5 згідно погосподарської книги №8 (сторінка 40, особовий рахунок № НОМЕР_5 ) Любопільської сільської ради за 2016 рік зареєстровано на праві приватної власності житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресом: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.46).

У сенсі положень статті 1218 ЦК України до складу спадщини ОСОБА_5 ввійшли усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

На час відкриття спадщини до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 був чинним заповіт, складений ОСОБА_5 6 серпня 2009 року на користь ОСОБА_4 Спадкоємець за заповітом ОСОБА_4 в установлені законом порядку та строки звернувся до нотаріуса для прийняття спадщини, відтак, є таким, що прийняв спадщину.

Частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах; до числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом (ст.1245 ЦК України).

Таким чином, за наявності заповіту спадкування після смерті ОСОБА_5 підлягає здійсненню за заповітом, оскільки заповіт недійсним не визнаний, спадкоємець за заповітом ОСОБА_4 спадщину прийняв, від спадщини не відмовився. У разі, якщо до складу спадщини ввійшло майно, не охоплене заповітом, то спадкування також підлягає здійсненню і за законом щодо частини спадщини, що не була передана за заповітом. Спадкоємцями за законом є ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , на користь якої відмовилась спадкоємець за законом ОСОБА_3 .

Спадкова справа до майна померлого ОСОБА_5 є заведеною, відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій щодо оформлення спадщини ОСОБА_4 , ОСОБА_1 відсутня, відтак, правові підстави для визнання в судовому порядку права ОСОБА_1 на спадщину за законом, зокрема, щодо житлового будинку наразі відсутні. Суд першої інстанції з вимогами в цій частині визначився правильно.

За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцю, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані (ч.5 ст. 1224 ЦК України).

ОСОБА_1 як спадкоємець за законом вправі вимагати усунення ОСОБА_4 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , проте має довести, що ОСОБА_5 через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані, потребував допомоги, а спадкоємець ОСОБА_4 ухилявся від надання такої допомоги спадкодавцю.

В порядку доведення обставин, якими обґрунтовано вимогу про усунення від права на спадкування, ОСОБА_1 надала докази перебування ОСОБА_5 на лікуванні, докази здійснення нею поховання спадкодавця, послалась на свідків.

Так, дійсно не є спірним, що ОСОБА_5 мав похилий вік.

Згідно Виписки з історії хвороби ОСОБА_5 перебував на лікуванні у терапевтичному відділенні Южненської міської лікарні з 20 січня 2016 року по 29 січня 2016 року (т.1 а.с.14).

Помер ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто помер через 20 днів після виписки з лікарні. Інших даних щодо тяжкої хвороби, каліцтва тощо, які б мали наслідок безпорадний стан, в справі не має.

Отже, підтвердженим є тяжка хвороба на протязі місяця, що не може мати наслідком усунення від спадкування до того ж у ситуації, коли між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 існують неприязні стосунки, які суттєво впливають на можливість реалізації ОСОБА_4 надання допомоги спадкодавцю.

Згідно Довідки Любопільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 15 квітня 2016 року №155 ОСОБА_1 похоронила за власні кошти дядька ОСОБА_5 (т.1 а.с.17).

ОСОБА_1 додано до позовної заяви квитанції, чеки на підтвердження витрат на придбання ліків, препаратів тощо. Належність цих доказів до предмета доказування не підтверджена. Сума цих витрат навіть у разі належності до предмета доказування не є такою, що може вплинути на висновок суду про усунення ОСОБА_4 від спадкування.

Спадкове законодавство містить норму, яка покладає на спадкоємців обов`язок відшкодувати витрати на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця, відтак, ОСОБА_1 не позбавлена права пред`явлення в порядку статті 1232 ЦК України вимог про відшкодування понесених нею витрат на лікування та поховання ОСОБА_5 . Що ж до вимог про усунення ОСОБА_4 від права на спадкування за законом спадщини ОСОБА_5 , то наявні в справі докази, в тому числі й показання свідків, не є достатніми для застосування до ОСОБА_4 положень частини 5 статті 1224 ЦК України. Суд першої інстанції з вимогами в цій частині визначився правильно.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.

ОСОБА_1 не довела обставини, на які посилалася як на підставу своїх вимог, правові підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 2 травня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за участю третьої особи Комінтернівської районної державної нотаріальної контори Одеської області про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом, усунення від права на спадкування, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29 липня 2019 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко

Г.Я.Колесніков