Справа №345/5232/18
Провадження № 2/345/253/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.03.2019 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано Франківської області

в складі: головуючого судді Миговича О.М.

секретаря Бабійчук Л.В.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Калуші справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в :

що ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи його тим, що 19.10.2012р. помер його дідусь ОСОБА_3. Після смерті дідуся позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та на підставі його заяви 27.04.2013р. було заведено спадкову справу.

11.07.2013р. нотаріусом було видано позивачу свідоцтво про право на спадщину за заповітом, а саме на домоволодіння в с.Довгий Войнилів по вул.Львівська,5 Калуського району Івано-Франківської області, в якому він проживав із дідусем.

Однак, спадкове майно ще й складалось із земельної ділянки, яка належала ще покійній бабці позивача, і після смерті якої в 2004 року дідусь прийняв це спадкове майно, однак не оформив спадкових прав. Однак, оскільки для оформлення спадщину на земельну ділянку необхідно було виготовляти багато документів, так як оригінал Державного акту був втрачений, то позивач вирішив цим займатись пізніше.

В 2018 року позивач отримав у архіві копію Державного акту на право приватної власності на землю , на підставі якої виготовив технічну документацію та вніс відповідні відомості про земельну ділянку до Державного земельного кадастру про земельні ділянки.

Після цього позивач подав дані документи в нотаріальну контору, щоб йому було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на дану земельну ділянку.

Однак Постановою нотаріуса від 27.11.2018 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку у звязку з тим, що відсутній оригінал Державного акту на право приватної власності на землю.

В звязку з цим позивач змушений звернутись із позовом до суду про визнання права на майно.

У підготовче судове засідання позивачка подала заяву в якій вказала, що позов підтримує в повному обсязі та посить його задоволити, розгляд справи проводити у її відсутності.

Від відповідача подана заява, в якій вказано, що позов визнає повністю, не заперечує проти його задоволення, справу просить розглядати без його участі.

Суд, проаналізувавши докази по справі, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав:

Відповідно до ст. 200 ч. 3 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Оскільки у підготовчому судовому засіданні відповідачем позов визнано, тому у даному випадку за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно свідоцтва про смерть 19.10.2012 року помер дідусь позивача ОСОБА_3 (а.с. 6).

Згідно заповіту від 25.02.2010 року ОСОБА_3 заповів все своє майно ОСОБА_1 (а.с.7).

11.07.2013р. нотаріусом було видано позивачу свідоцтво про право на спадщину за заповітом, а саме на домоволодіння в с.Довгий Войнилів по вул.Львівська,5 Калуського району Івано-Франківської області, в якому позивач проживав із дідусем (а.с.9).

Спадкове майно ще й складалось із земельної ділянки, яка належала ще покійній бабці позивача, і після смерті якої в 2004 року дідусь прийняв це спадкове майно, однак не оформив спадкових прав.

Те, що земельна ділянка належала бабці свідчить архівна копія Державного акту (а.с.11). Оскільки дідусь проживав із бабусею разом, то після її смерті він успадкував належну їй земельну ділянку.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Оскільки позивач проживав разом з дідусем у належному йому будинку, та у шестимісячний строк звернувся до нотаріуса, то відповідно прийняв спадщину.

У відповідності ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов&apos;язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 392 ЦК України у разі відсутності документів, які засвідчують право власності на майно, можна предявити позов про визнання права власності на це майно в судовому порядку.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позов слід задоволити повністю та визнати за ОСОБА_1 право власності на вищевказане спадкове майно.

На підставі ст. ст. 1216, 1217, 1223, 1268-1270 ЦК України та керуючись ст. ст. 200, 206, 263-265 ЦПК України, суд

р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за заповітом після смерті ОСОБА_3, який помер 19.10.2012 року, а саме на земельну ділянку площею 1,1079 га (кадастровий номер :02:002:0155), яка знаходиться в с.Довгий Войнилів Верхнянської сільської ради ОТГ Калуського району Івано-Франківської області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Головуючий: