Справа № 500/3739/18
Провадження № 2/500/963/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2019 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючий - суддя Швець В.М.,

за участю секретаря судового засідання Кузьменко О.М.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Янковського О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ізмаїл цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , приватного акціонерного товариства «Страхова група ТАС», треті особи: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідачів ОСОБА_3 , приватного акціонерного товариства «Страхова група ТАС» (далі: СГ ТАС) матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. У судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтвердив, дав пояснення, що 12 грудня 2017 року о 9 годині відповідач ОСОБА_3 , керуючи автомобілем, що належить йому, ВАЗ 2107, держ.номер ВН3323ВН, рухаючись по проспекту Суворова з боку вулиці Горького в напрямку вулиці Некрасова, порушив правила дорожнього руху та скоїв зіткнення з автомобілем Мазда 626, держ.номер 41173ОА, під керуванням позивача ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_3 була застрахована відповідачем СГ ТАС. Внаслідок пригоди був пошкоджений автомобіль позивача, чим завдано матеріальну шкоду в сумі 40728грн. 24коп., яка складається з 39228грн. 24коп. шкоди автомобілю та 1500грн. витрат на проведення оцінки. Позивач просить стягнути з відповідача СГ ТАС 40218грн. 24коп. матеріальної шкоди, за винятком франшизи, 10038грн. 03коп. пені за прострочення виплати страхового відшкодування, 37грн. 97коп. збитків від інфляції, 862грн. 76коп. трьох відсотків річних. З відповідача ОСОБА_3 позивач просить стягнути 510грн. матеріальної шкоди (франшизи) та моральну шкоду, через психічні страждання через пошкодження майна та неможливість тривалий час їм користуватися, яку оцінив в 20000грн. Також просив стягнути судові витрати з відповідачів.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, вважає, що шкоду повинна відшкодувати страхова компанія, згоден на часткове відшкодування матеріальної шкоди, моральну шкоду не визнає.

Представник відповідача СГ ТАС в судове засідання надав відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнав, вважає, що вимоги позивача безпідставні.

Треті особи в судове засідання викликалися належним чином, але не з`явилися, тому суд розглядає справу за їх відсутності.

У відповідності зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів.

Перевіривши матеріали справи, вислухавши учасників справи, суд вважає позовні вимоги частково обґрунтованим і такими, що мають бути задоволеними частково.

В судовому засіданні встановлено, що 12 грудня 2017 року о 9 годині відповідач ОСОБА_3 , керуючи автомобілем, що належить йому, ВАЗ 2107, держ.номер ВН3323ВН, рухаючись по проспекту Суворова з боку вулиці Горького в напрямку вулиці Некрасова, порушив правила дорожнього руху та скоїв зіткнення з автомобілем Мазда 626, держ.номер 41173ОА, під керуванням позивача ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду від 30 січня 2018 року відповідач ОСОБА_3 визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, тому, відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України висновок про винуватість ОСОБА_3 в скоєнні ДТП є обов`язковим для суду та доказуванню іншими доказами не підлягає.

Відповідно до ст.ст.22,1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч.5 ст.1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Автомобілем на час ДТП керував відповідач ОСОБА_3 , тому відповідач ОСОБА_3 зобов`язаний відшкодувати матеріальну шкоду.

Згідно ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст.ст.979,988,990 ЦК України збиток повинна сплатити страхова компанія.

Цивільна відповідальність автомобіля відповідача ОСОБА_3 була застрахована відповідачем СГ ТАС. Матеріальна шкода має бути відшкодована відповідачем СГ ТАС із зменшенням на суму франшизи відповідно до ст.12.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка згідно до страхового полісу складає 510грн.

Згідно наданих документів матеріальна шкода завдана позивачу ОСОБА_2 , якій на час ДТП правомірно володів автомобілем Мазда 626, держ. Номер 41173ОА, внаслідок пошкодження автомобіля складає 40728грн. 24коп., яка складається з 39228грн. 24коп. шкоди автомобілю та 1500грн. витрат на проведення оцінки, згідно висновку експертного авто товарознавчого дослідження від 16 лютого 2014 року (а.с.17-30). Саме ці суми є матеріальною шкодою для позивача ОСОБА_2 та повинні бути відшкодовані відповідачем СГ ТАС за винятком франшизи, франшиза в сумі 510грн. підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача ОСОБА_3 . Отже з СГ ТАС підлягає стягненню сума матеріальної шкоди 40218грн. 24коп. на користь позивача.

Відповідно до ст.20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний, зокрема, при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Відповідач СГ ТАС порушив вказану норму, тому що позивач своєчасно звернувся до СГ ТАС із заявою про страхове відшкодування, але воно не було йому сплачено. Відповідно до ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик за час прострочення виплати страхового відшкодування повинен сплатити пеню, розрахунок якої наданий позивачем та складає 10038грн. 03коп.

Відповідно до ст.625 ЦК України відповідач СГ ТАС повинен сплатити суму боргу з урахуванням інфляції та 3 відсотків річних, що відповідно складає 37грн. 97коп. та 862грн. 76коп.

Тому матеріальна шкода підлягає стягненню на користь позивача з відповідачів у зазначених вище сумах в межах позовних вимог.

Згідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач СГ ТАС не надав суду жодного доказу належного, допустимого та достовірного у відповідності до ст.ст.77-79 ЦПК України щодо заперечень проти наданого позивачем розрахунку шкоди, нічим ці розрахунки не спростував.

Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяного внаслідок порушення його прав. Моральна шкода складається у фізичному болі і стражданнях, що фізична особа перетерпіла в зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у щиросердечних стражданнях, що фізична особа перетерпіла в зв`язку з протиправним поводженням щодо нього самого, членів його родини або близьких родичів; у щиросердечних стражданнях, що фізична особа перетерпіла в зв`язку зі знищенням або ушкодженням його майна; у приниженні честі, достоїнства, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою що його заподіяла, при наявності його провини.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_3 , здійснюючи діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, допустив незаконні дії у відношенні позивача ОСОБА_2 , що спричинило моральні страждання для нього, що виразилося у психічних стражданнях внаслідок хвилювання з приводу ДТП, втрати майна, порушення нормальних життєвих зв`язків. Визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_3 суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як роз`яснено судам в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у принижені честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до положень ст.ст.23,1167 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. В п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Факт заподіяння моральної шкоди позивачу від дій відповідача ОСОБА_3 доведений. Завдану винними діями відповідача моральну шкоду позивач оцінює у 20000грн., однак доказів в обґрунтування завдання шкоди саме в такому розмірі суду позивачі не надали.

Суд, визначаючи розмір шкоди, виходить з вищенаведених норм, встановлених судом фактів, керуючись принципами рівності, поміркованості, виваженості, розумності, справедливості, визнаючи, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Тому суд встановлює розмір моральної шкоди в сумі 1500грн. для ОСОБА_2 , які повинен сплатити відповідач ОСОБА_3 . В інший частині вимог ОСОБА_2 по стягненню моральної шкоди суд відмовляє.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується правилами ст.141 ЦПК України та відносить до них витрати на правову допомогу в сумі 10000грн. та витрати на оплату судового збору в сумі 1585грн. 80коп. і покладає їх пропорційно сумам стягнення на кожного відповідача (96 відсотків на СГ ТАС та 4 відсотка на ОСОБА_3 ).

Керуючись ст.20 Закону України «Про страхування», ст.ст.22,23,625, 979,988,990,1166,1167,1187 ЦК України, ст.ст.12,22,36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.11-13,76-82,141,258,259,263-265,268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , приватного акціонерного товариства «Страхова група ТАС», треті особи: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова група ТАС» (03062, місто Київ, проспект Перемоги,65, ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) 40218грн. 24коп. на відшкодування матеріальної шкоди, 10038грн. 03коп. пені за прострочення виплати страхового відшкодування, 37грн. 97коп. збитків від інфляції, 862грн. 76коп. трьох відсотків річних, 9600грн. витрат на правову допомогу, 1522грн. 37коп. витрат на оплату судового збору, а разом 62279 (шістдесят дві тисячі двісті сімдесят дев`ять)грн. 37коп.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) 510грн. на відшкодування матеріальної шкоди, 1500грн. на відшкодування моральної шкоди, 400грн. витрат на правову допомогу, 63грн. 43коп. витрат на оплату судового збору, а разом 2473 (дві тисячі чотириста сімдесят три)грн. 43коп.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в інший частині відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 05 грудня 2019 року.

Суддя: В.М.Швець