ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2019 року

м.Суми

Справа №589/3045/19

Номер провадження 22-ц/816/5390/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Хвостика С. Г. (суддя-доповідач),

суддів - Левченко Т. А. , Орлова І. В.

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 18 жовтня 2019 року в складі судді Лєвши С.Л., постановленої у м. Шостка,

в с т а н о в и в:

У липні 2019 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив визнати укладений 16 січня 2012 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 договір купівлі-продажу автомобіля «Toyota Land Cruiser 120» 2004 року випуску, сірого кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , оформлений довідкою-рахунком КІМ 954069, виданої 16 січня 2012 року ТОВ «Фаворит», частково недійсним у частині покупця, перевівши на нього право покупця за цим договором та визнати його покупцем вказаного автомобіля.

Позов мотивовано тим, що в 2012 році ним за власні кошти у ОСОБА_4 був придбаний спірний автомобіль вартістю 30 000 доларів США, право власності на який було зареєстроване за його тестем ОСОБА_1 , відповідачем по справі. При цьому, як зауважив позивач, він був вписаний в свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу як особа, яка має право на його керування.

Позивач вказував, що на початку 2016 року його сімейні відносини погіршились, у зв`язку з чим між сторонами виник спір, в тому числі, щодо вказаного автомобіля. Зокрема, як зазначив позивач, 15 листопада 2016 року на вимогу правоохоронних органів він передав спірний автомобіль на штрафмайданчик Шосткинського ВП ГУНП у Сумській області, який, як він дізнався, в подальшому був переданий власнику відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, а саме - відповідачу ОСОБА_1 . Крім того, позивач вказав, що відповідач вчинив дії по заміні свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та реєстраційних номерних знаків, у зв`язку з чим він втратив право користування спірним автомобілем. Вважаючи себе власником спірного автомобіля, позивач звернувся до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом про визнання за ним права власності на автомобіль «Toyota Land Cruiser 120» 2004 року випуску, однак рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 18 червня 2019 року у задоволенні його позовних вимог було відмовлено з підстав того, що відповідач набув право власності на вказаний автомобіль на підставі відповідного договору купівлі-продажу, укладеного з продавцем ОСОБА_4 .

Посилаючись на обставини того, що дійсним покупцем за оспорюваним договором купівлі-продажу спірного автомобіля є він, а не відповідач, позивач просив суд задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 17 липня 2019 року відкрито провадження у даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду.

17 жовтня 2019 року позивач ОСОБА_3 подав до суду першої інстанції заяву про забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження автомобіля «Toyota Land Cruiser 120» 2004 року випуску, сірого кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 .

Заяву про забезпечення позову ОСОБА_3 обґрунтував тим, що між сторонами дійсно виник спір щодо права власності на спірний автомобіль, тому відповідач, як власник цього автомобіля, має можливість розпорядитися ним на власний розсуд, в тому числі і шляхом його відчуження, що може ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову.

Ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 18 жовтня 2019 року заяву ОСОБА_3 задоволено.

Забезпечено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання правочину купівлі-продажу автомобіля недійсним в частині, що стосується особи покупця, шляхом встановлення заборони відчуження будь-якими особами та в будь-який спосіб автомобіля «Toyota Land Cruiser 120» 2004 року випуску, сірого кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 державний номерний знак НОМЕР_3 .

Вказану ухвалу суду відповідач ОСОБА_1 оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції, порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що суд першої інстанції постановив оскаржувану ухвалу за відсутності доказів, які б підтверджували наявність загрози втрати майна чи утруднення в майбутньому виконання рішення суду. Зокрема, відповідач вважає, що у заяві про забезпечення позову відсутні посилання на наявність реальної загрози ускладнення чи унеможливлення виконання можливого рішення суду, а лише вказано, що ОСОБА_1 зареєстрований власником спірного автомобіля і має право ним розпоряджатись. Крім того, як зауважив відповідач, на момент звернення позивача із заявою про забезпечення позову до спірного автомобіля вже було вжито заходів забезпечення позову на підставі ухвали Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 07 грудня 2016 року, про що той знав, але свідомо зловживав своїми процесуальними правами.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що звертаючись із заявою про забезпечення позову, позивач послався на те, що у разі задоволення позову він набуде право власності на спірний автомобіль, власником якого на сьогодні є відповідач, тому останній має можливість його відчужити, що може ускладнити процес повернення належного позивачу майна у випадку задоволення позову.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами дійсно виник спір, а невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

За змістом пункту 2 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) з урахуванням доказів, наданих позивачем для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову,який просить застосувати особа, що звернулася з такою заявою, заявленим позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів їхній меті, щоб вжиті заходи не перешкоджали господарській діяльності юридичної особи. Вирішуючи питання про забезпечення позову, необхідно враховувати інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням заходів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору є автомобіль «Toyota Land Cruiser 120» 2004 року випуску, сірого кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , який зареєстрований на праві власності за відповідачем ОСОБА_1 з 17 січня 2012 року на підставі довідки-рахунку КІМ 954069, виданої 16 січня 2012 року фірмою «Фаворит» (а.с. 4, 6).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 17 січня 2012 року власником автомобіля Toyota Land Cruiser 120» 2004 року випуску, сірого кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_3 вказаний ОСОБА_1 , а право користування вказаним транспортним засобом належало позивачу ОСОБА_3 (а.с. 3).

Згідно з повідомленням Шосткинської місцевої прокуратури Сумської області за заявою позивача щодо факту незаконних дій з боку працівників Шосткинського ВП ГУНП в Сумській області під час вилучення автомобіля «Toyota Land Cruiser 120», реєстраційний номер НОМЕР_3 , вказаний автомобіль було вилучено для перевірки за заявою ОСОБА_1 та 17 листопада 2016 року цей автомобіль було повернуто власнику (а.с. 5).

Крім того, за інформацією територіального сервісного центру № 5945 регіонального сервісного центру МВС в Сумській області від 26 січня 2017 року за № 31/18/5945-49 у зв`язку із втратою свідоцтва 26 листопада 2016 року територіальним сервісним центром № 5941 м. Глухів було замінено номерні знаки з НОМЕР_3 на НОМЕР_2 і ОСОБА_1 було видано свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_4 (а.с. 4).

З урахуванням наведених обставин справи та з аналізу законодавства, вбачається, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доцільність вжиття заходів забезпечення позову у даній цивільній справі шляхом накладення заборони вчиняти будь-які дії щодо відчуження спірного майна, а саме: автомобіля «Toyota Land Cruiser 120» 2004 року випуску, сірого кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 . Обраний спосіб забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами щодо необхідності застосування такого заходу, що підтверджується фактичними обставинами справи та свідчить про обґрунтованість припущення вважати, що незастосування цього заходу може привести до ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову та в силу положень статей 149-153 ЦПК України свідчить про обґрунтованість поданої заяви про забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги вказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Зокрема, посилання в апеляційній скарзі на те, що позивач не надав суду доказів про наявність реальної загрози ускладнення чи унеможливлення виконання можливого рішення суду у випадку задоволення позову не заслуговують на увагу колегії суддів, так як матеріалами справи доведено, що відповідач, вчинивши дії по заміні свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та отримавши 26 листопада 2016 року нове свідоцтво і реєстраційний номерний знак, позбавив, тим самим, позивача права користування спірним майном, яке належало йому на підставі попереднього свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 17 січня 2012 року (а.с. 3, 4).

Крім того, ще у листопаді 2016 року за заявою відповідача спірний автомобіль був вилучений у позивача працівниками правоохоронних органів та повернутий відповідачу, як його власнику (а.с. 5).

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивач приховав той факт, що на момент звернення із заявою про забезпечення позову до спірного автомобіля вже було вжито заходів забезпечення позову на підставі ухвали Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 07 грудня 2016 року в іншій цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на автомобіль також не заслуговують на увагу колегії суддів, ураховуючи обставини того, рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 18 червня 2019 року в тій же цивільній справі, яким відмовлено ОСОБА_3 у задоволенні позовних вимог, скасовано захід забезпечення позову, вжитий ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 07 грудня 2016 року у вигляді встановлення заборони відчуження спірного автомобіля. Вказане судове рішення набрало законної сили на підставі постанови Сумського апеляційного суду від 24 жовтня 2019 року.

За таких обставин, коли суд першої інстанції постановив оскаржувану ухвалу з додержанням норм процесуального права, тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу, відповідно, - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1; 375; 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 18 жовтня 2019 року у даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09 грудня 2019 року.

Головуючий: С.Г. Хвостик (суддя-доповідач)

Судді: Т.А. Левченко

І.В. Орлов