Справа № 761/6217/19
Провадження № 2-з/761/104/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2019 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Юзькова О.Л., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування витрат на управління, утримання та збереження спільного майна,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування витрат на управління, утримання та збереження спільного майна.

Одночасно із позовною заявою представник позивача звернувся із заявою про забезпечення позову відповідно до якої просять накласти арешт на 1/2 квартири, що перебуває у власності ОСОБА_3, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Заява мотивована тим, що до суду подано позов до ОСОБА_3 про відшкодування витрат на управління, утримання та збереження спільного майна. Ціна позову складає 118 146, 81 грн. Позивач вважає, що у даній справі є необхідність у вжитті заходів щодо забезпечення позову, а саме накладення арешту на 1/2 квартири АДРЕСА_1, у зв'язку щ тим, що невжиття такого заходу може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист, а також поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся. Необхідність накладення арешту обґрунтовується наступним. Усі витрати з оплати житлово-комунальних послуг за період з січня 2012 по грудень 2018 на утримання та збереження належної сторонам квартири несла тільки позивач, що підтверджується відповідними платіжними документами. Крім того, позивачем за власний рахунок були проведені ремонтні роботи на кухні - приміщенні спільного користування. Незважаючи на те, що позивач неодноразово намагалась вирішити в позасудовому порядку питання розподілу вказаних витрат з відповідачем у рівних частинах, будь-якої згоди щодо справедливої оплати житлово-комунальних послуг досягнуто не було. До того ж, з 2014 року відповідач припинив відповідати позивачу і її представникам на будь-яку кореспонденцію, що підтверджується рядом листів, надісланих представниками позивача відповідачу на його електронну адресу. ОСОБА_3 є громадянином Сполучених Штатів Америки та проживає у АДРЕСА_3. Іншого майна, яке б знаходилась на території України та за рахунок якого можна б задовольнити позовні вимоги, за винятком квартири АДРЕСА_1, у відповідача немає. У травні 2017 року позивачем була здійснена чергова спроба налагодити контакти з відповідачем, у зв'язку з чим на електронну адресу відповідача був надісланий лист, у відповідь відповідач надіслав контакти свого адвоката та повідомив, що він буде займатись продажем спільного майна, що підтверджується листом відповідача від 23.05.2017, який доданий до позовної заяви. У позивача є обґрунтовані побоювання, що у випадку задоволення позову, вона не зможе виконати рішення суду, здійснити ефективний захист та поновити порушені права. За захистом яких було подано позов, оскільки існує велика ймовірність продажу частини квартири під час судового розгляду. Також ініціатор клопотання вказує, що на думку позивача відсутні підстави для застосування зустрічного забезпечення оскільки: внаслідок задоволення заяви про забезпечення позову, відповідачу збитки не спричиняться, так як ним жодним чином частина квартири не використовується; позивач має зареєстроване в установленому законом порядку місце проживання та майно, яке знаходиться на території України, в розмірі який є достатнім для відшкодування можливих збитків відповідача.

Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до ч. 1, ч. 2 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії ; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Як вбачається із матеріалів справи, предметом позову є: відшкодування витрат на управління, утримання та збереження спільного майна ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а саме квартири АДРЕСА_2, у сумі 118 146,81 грн.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Згідно з п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. А п. 4 даної постанови визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Як вбачається із заяви про забезпечення позову, заявником не надано на підтвердження викладеного вартості оцінки нерухомого майна на яке просить накласти арешт, що унеможливлює судом пересвідчитись щодо співмірності заявленого забезпечення позову та суми майбутньої вимоги.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд бере до уваги відсутність оцінки нерухомого майна на щодо якого просить накласти арешт, не співмірності заявлених вимог та недоведеності ризиків невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

У зв'язку з чим, суд не знаходить підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Зважаючи на викладене та керуючись ст.ст. 149, 151, 153, 259-261, 353 ЦПК України, суддя -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до вказаного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України.

Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 15 лютого 2019 року.

Суддя: