Справа № 133/205/19
КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
В складі головуючого - судді Сороки Д.В.
за участю секретаря судового засідання Бірюкової Т.П.
розглянувши у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.
Свої вимоги мотивувала тим, що вона є спадкоємцем квартири за № 1, що знаходиться в будинку № 1 в м. Козятині (смт. Залізничне) по провулку Непедівському, яка належала її померлій матері ОСОБА_3.
Відповідач по справі ОСОБА_2 є її племінником, який був зареєстрований в квартирі тимчасово, оскільки є громадянином ОСОБА_4 і мав посвідку на тимчасове проживання на території України.
З моменту реєстрації в квартирі, тобто з 18.06.2014 в квартирі не проживав і не проживає по даний час.
На даний час ОСОБА_2 проживає на території ОСОБА_4. Добровільно виписуватись хз квартири він не бажає, а реєстрація відповідача в квартирі перешкоджає їй у здійснені її права повного користування та розпорядження майном, а саме: вона має намір продати квартиру і реєстрація відповідача перешкоджає її це зробити.
Оскільки відповідач не проживає без поважних причин в квартирі більше чотирьох років, в добровільному порядку знятися з реєстрації не бажає, тому вона вимушена звертатися до суду.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, але до суду подала заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути у її відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про день та час судового розгляду, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі "Судова влада Україна" про проведення судового розгляду в даній цивільній справі, відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України, повідомлень про причини неявки до суду від відповідача не надійшло. Заяви про розгляд справи у відсутнотьі відповідача до суду не надійшло , відзиву на позовну заяву не надав.
За таких підстав суд проводить в даному провадженні заочний судовий розгляд, що передбачено ст.280 ЦПК України.
Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Згідно ст..264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання, зокрема:
- чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;
- які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;
- яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;
Так, предметом даного позову являється захист прав власності на житло, яке знаходиться у приватній власності позивача.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем квартири за № 1, що знаходиться в будинку № 1 в м. Козятині (смт. Залізничне) по провулку Непедівському, після смерті матері ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Козятинського районного нотаріального округу Вінницької області, за реєстром № 840 (а.с. 4) та витягом реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 5).
ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, що вбачається з повідомлення відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України у Вінницькій області (а.с. 17), та з копії домової книги (а.с.9-11), але в даній квартирі не проживає з моменту реєстрації, а проживає в ОСОБА_4, що вбачається з довідки від 09.01.2019, виданої квартальним комітетом № 10 Козятинської міської ради Вінницької області (а.с.12).
Не зняття відповідача з місця реєстрації створює суттєві перепони для здійснена позивачем своїх прав як власника квартири та перешкоджає йому розпоряджатися квартирою на власний розсуд.
Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
За правилами положень ст.ст. 317, 319 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України), власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном у тому числі і житлом. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб.
Згідно положень статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Відповідно до ст. 405 ч. 2 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ст. 71 ЖК України, суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, провадиться в судовому порядку.
Таким чином, враховуючи вищенаведені норми права, обставини справи, суд вважає, що оскільки відповідач майже пять років не користується даним житловим приміщенням, не проживає в ньому, доказів того, що позивач або інші особи, чинили йому перешкоди у користуванні житлом не надано, також не надано будь-яких доказів про те, що між ними встановлені домовленості щодо користування даним житлом, а тому позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житлом за адресою: АДРЕСА_1.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Керуючись ст.ст.141, 259, 263-265, 280-281 ЦПК України ЦПК України, ч. 2 ст. ст. 16, 386, 405 Цивільного кодексу України, ст.71, 76 ЖК України,-
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право на користуванням житловим приміщенням в квартирі за № 1 в будинку № 1 по провул.. Непедівському в смт. Залізничне м. Козятин Вінницької області.
Повний текст рішення виготовлено 28.03.2019.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.
Інші учасники справи, а також відповідач у разі залишення заяви про оскарження заочного рішення без задоволення, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня виготовлення повного тексту рішення до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Козятинський міськрайонний суд Вінницької області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
СУДДЯ : підпис
З оригіналом вірно:
СУДДЯ - СЕКРЕТАР -
Дата документу 28.03.19