ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

26 березня 2019 року м. Херсон

справа № 648/2868/15-ц

провадження №22-ц/819/593/19

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Склярської І.В.,

суддів: Пузанової Л.В.,

Чорної Т.Г.,

секретар Геленко А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Білозерського районного суду Херсонської області у складі судді Кусік І.В. від 12 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання права, як члена сім`ї на призначення та отримання одноразової грошової допомоги,

встановив:
У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа ІНФОРМАЦІЯ_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки.

Позовна заява мотивована тим, що з липня 2011 року вона разом із своїми дітьми проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 . Вказувала на те, що вони мали спільний бюджет, вели спільне господарство, виховували дітей. ІНФОРМАЦІЯ_3 під час проходження військової служби в зоні АТО ОСОБА_4 загинув.

Зазначала, що встановлення факту проживання однією сім`єю із ОСОБА_4 їй необхідно для призначення і виплати їй як члену сім`ї загиблого військовослужбовця одноразової грошової допомоги. Відповідачі, які є батьками загиблого, заперечують проти факту її проживання із загиблим однією сім`єю та не визнають за нею права на 1/3 частину одноразової грошової допомоги як члену сім`ї загиблого військовослужбовця.

24 травня 2018 року позивачка подала до суду заяву про зміну предмету та підстав позову, клопотання про залучення до участі у справі співвідповідачем ІНФОРМАЦІЯ_1 , позовну заяву в якій просила встановити в судовому порядку факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , однією сім`єю як чоловіка та жінки без шлюбу з липня 2011 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнати за ОСОБА_1 , право, як члена сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця ОСОБА_4 , на призначення та отримання одноразової грошової допомоги відповідно до ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», посилаючись на окрім викладеного раніше на неочікуване для неї відношення з боку батьків загиблого щодо невизнання її права на одноразову грошову допомогу.

Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 01.06.2018 року було прийнято заяву позивача про зміну предмету позову та залучено до участі в справі у якості співвідповідача Херсонський обласний військовий комісаріат.

Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області у складі судді Кусік І.В. від 12 грудня 2018 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким її позовні вимоги задовольнити, посилаючись на те, що суд першої інстанції надав неправильну оцінку доказам по справі. Вважає, що нею доведено факт, який вона просить встановити, внаслідок чого вона має право на отримання одноразової грошової допомоги.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги не визнав, рішення суду вважає законним та обґрунтованим, посилаючись на те, що суд належним чином дослідив надані сторонами докази та дав правильну оцінку встановленим по справі обставинам.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_1 та її представника - адвоката Дмитрука С.С., ОСОБА_2 та представника ОСОБА_5 адвоката Іпатова В.В., перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин другої, четвертої статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Отже, про утворення особами сім`ї може свідчити не тільки укладення між ними шлюбу, кровне споріднення, усиновлення, а й інші обставини, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Про те, що законодавець визнає можливість створення сім`ї чоловіком і жінкою, які не перебувають у шлюбі, свідчить положення статті 74 СК України. Встановлення такого факту передбачено в судовому порядку (стаття 256 ЦПК України, у редакції чинній на час розгляду справи).

З матеріалів справи вбачається та судом установлено, що 21 травня 2015 року, виконуючи бойове завдання по збереженню територіальної цілісності та незалежності України поблизу м. Горлівки Донецької області, героїчно загинув ОСОБА_4 .

Згідно з витягом з наказу від 22 травня 2015 року № 89 комендатури військової частини смерть ОСОБА_4 пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками загиблого ОСОБА_4 .

Також установлено, що рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 06 травня 2011 року було розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 .

Відмовляючи у задоволенні вимог про встановлення факту суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведений факт проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки, а наведені нею обставини та докази на їх підтвердження спростовуються тим, що ОСОБА_1 , отримуючи допомогу на дітей як одинока матір, яка не перебуває у шлюбі, відповідно до вимог ст. 18-2 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» не виконувала обов`язок щодо повідомлення органів, що призначають і виплачуть таку допомогу про зміну всіх обставин, які впливають на виплату державної допомоги: про зміни у складі сім`ї , перевищення середньомісячного сукупного доходу сім`ї тощо, що свідчить про відсутність сімейних стосунків між позивачем та ОСОБА_4 . За життя ОСОБА_4 відмовив ОСОБА_1 у реєстрації у своєму будинку, при надані відомостей в особисту справу не зазначив її у якості члена сім`ї, зазначивши доньку та батьків, мав наміри відновити стосунки з колишньою дружиною, під час короткотривалих відпусток проводив час з батьками та родичами.

Колегія суддів вважає, що висновок суду є таким що ґрунтується на повному з`ясуванні обставин щодо недоведеності вимог про встановлення факту проживання чоловіка та жінки, виходячи з такого.

Звертаючись до суду з цим позовом ОСОБА_1 посилалась на те, що встановлення факту проживання однією сім`єю із ОСОБА_4 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 , їй необхідно для призначення і виплати, як члену сім`ї загиблого військовослужбовця, одноразової грошової допомоги.

Одноразова грошова допомога виплачується відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» (далі - Порядок № 975).

Згідно зі статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста..

Порядком № 975 передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 500 кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату загибелі (смерті), рівними частками членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого). Відповідно до Порядку № 975 заява про отримання одноразової грошової допомоги подається до військового комісаріату.

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна "член сім`ї" членами сім`ї військовослужбовця є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Не спростовані як в судовому засіданні суду першої інстанції, так і в судовому засіданні суду апеляційної інстанції обставини повідомлені батьком ОСОБА_4 щодо виконання тільки ними та за допомогою сільської ради матеріального забезпечення останнього при проходженні служби в АТО, що також свідчить про відсутність реальних сімейних відносин.

Позивач погодилася з доводами, що ОСОБА_4 короткотривалі відпустки проводив з батьками та своїми родичами. Проте, мотивуючи це домовленістю з останнім та планами на майбутнє, що на думку судової колегії свідчить про відсутність реальних сімейних відносин.

На думку судової колегії, ті обставини на які посилається ОСОБА_1 як на підставу для задоволення вимог про встановлення факту проживання чоловіка та жінки не засвідчують реальність сімейних відносин у всій сукупності прав та обов`язків притаманних подружжю, оскільки встановлення судом інших обставин, які свідчать про недотримання як взаємних прав та обов`язків, так і не визнання ОСОБА_1 перед відповідним державним органом створення сім`ї , стали обґрунтованою підставою у задоволенні позову.

Суд першої інстанції, встановивши відсутність підстав для встановлення факту сумісного проживання чоловіка та жінки обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог і в частині визнання за ОСОБА_1 її права як члена сім`ї військовослужбовця на призначення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Кожному аргументу наведеному як позивачем на доведення вимог про встановлення факту так і відповідачами на його спростування суд першої інстанції надав детальну відповідь, а отже доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів, належну оцінку яким надав суд першої інстанції.

Суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин, встановив у повному обсязі фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, та з урахуванням наданих сторонами доказів у їх сукупності дійшли правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Таким чином, рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування та ухвалення нового про задоволення позову відсутні.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України суд

постановив :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 12 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий І.В.Склярська

Судді: Л.В.Пузанова

Т.Г.Чорна

Повний текст постанови складено 29 березня 2019 року
Суддя І.В. Склярська