ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/517/19 Справа № 204/7577/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Дубіжанська Т.О. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.,

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Черкас Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про припинення права власності на частки у спільному майні та визнання права власності на ці частки,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про припинення права власності на частки у спільному майні та визнання права власності на ці частки.

В обгрунтування позовних вимог, які уточнювалися в ході розгляду справи, позивач посилався на те, що він є власником 67/100 частини домоволодіння АДРЕСА_1. Згідно Інформаційної довідки, ОСОБА_2 володіє 9/100 частин домоволодіння на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Третьою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 25 березня 2008 року, посвідченого в реєстрі за № 5-648. ОСОБА_3 володіє 21/200 частиною домоволодіння на підставі рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2007 року. Також, вказаним рішенням суду визнано право власності на домоволодіння за співвласниками ОСОБА_7, який помер на 3/100 частини, та за ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 - по 7/200 частин домоволодіння за кожним. Оскільки на даний час в Реєстрі прав власності на нерухоме майно відсутні відомості про речові права ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, вважає, що такі їх права належним чином не є підтвердженими. Відповідачі ніколи не проживали у спірному домоволодінні та на даний час проживають за кордоном. Уся земельна ділянка зайнята будівлями, добудувати чи прибудувати додаткові будівлі неможливо. Спільне користування землею також не вбачається можливим, оскільки співвласники не є його родичами і між ними відсутні близькі або товариські стосунки. Крім того, відповідачі не дають згоди на приватизацію землі. Житловий будинок та прибудинкові господарські споруди знаходиться у незадовільному стані, відповідачі ними не користуються та не приймають заходів по покращенню домоволодіння або утриманню його у належному. Наразі домоволодіння не придатне для належного проживання та використання його за призначенням. Частки кожного з відповідачів є незначними у порівнянні з його часткою і не можуть бути виділені в натурі. Вважає, що припинення права власності відповідачів на ці частки не спричинить суттєвої шкоди їх інтересам, оскільки вони мають власне житло. Тому просив суд припинити право власності ОСОБА_2 на 9/100 частин, ОСОБА_3 на 21/200 частини, ОСОБА_4 на 7/200 частини, ОСОБА_5 на 7/200 частини, ОСОБА_6 на 7/200 частини домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 з виплатою ним відповідачам компенсації вартості часток з депозитного рахунку суду.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 грудня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено. Грошові кошти у розмірі 52 419 грн., внесені ОСОБА_1 21 грудня 2017 року на депозитний рахунок суду, повернуто позивачу після набрання рішенням законної сили.

З таким рішенням не погодився позивач ОСОБА_1, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне їх з'ясування, порушення норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог у повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції установлено та вбачається з матеріалів справи позивачу ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 01 жовтня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Коваленко Ю.С., за реєстровим № 1717, на праві приватної власності належить 67/100 частини домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.16, 100).

Відповідачу ОСОБА_3 на підставі рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2007 року на праві приватної власності належить 21/200 частини спірного домоволодіння (т.1 а.с. 97).

ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на спадщину (НОМЕР_1, реєстровий № 5-648) від 25 березня 2008 року, виданого Третьою дніпропетровською державною нотаріальною конторою на праві приватної власності належить 9/100 частини домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (т.1 а.с. 103).

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 17 липня 1998 року, виданого державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_9 та зареєстрованого в реєстрі за № 5-1320, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_10 належить 1/6 частина житлового будинку з господарчими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 101).

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2007 року визнано право власності на спірне домоволодіння за ОСОБА_7 на 3/100 його частини і за ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 - по 7/200 частин за кожним (т.1 а.с. 91-93, 94, 95, 96).

Ухвалами Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 червня 2007 року та від 10 січня 2008 року було виправлено описки у вказаному рішенні суду (т.1 а.с.94, 95, 96).

Згідно технічного паспорту, виготовленого спеціалістами КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради 11 травня 2007 року, та акту ідеальних часток від 29 квітня 2003 року, домоволодіння АДРЕСА_1 розташоване на земельній ділянці площею 467 кв.м. і складається з житлового будинку літ. А-1 в цокольному приміщенні: кухня 1-1, житлові кімнати 1-2,1-3,1-4, комора 1-5, коридор 1-6, сіни 1-7, першого поверху, який складається з кв. № 2 загальною площею 27,3 кв.м. (житлові кімнати 2-1,2-2, кухня - 2-3, сіни - 2-4) та кв. № 3 загальною площею 73,9 кв.м. (тамбур - 3-1, кухня - 3-2, санвузол - 3-3, житлові - 3-4, 3-5,3-6,3-7,3-8), сараїв Д, Ж, З, погрібу під літ. Д, вбиральні літ. Е,Л, споруди літ. 1-3,7

( т.1 а.с.12-14, 106-129).

Тобто, домоволодіння складється із декількох квартир, власниками яких є сторони по справі, кожний відповідно до своєї частки.

З акту про пожежу від 05 червня 2008 року вбачається, 04 червня 2008 року приблизно о 23 год. 15 хв. у житловому будинку АДРЕСА_1 у квартирі № 2, власником якої є ОСОБА_7, відбулася пожежа, внаслідок якої було пошкоджено перекриття квартири № 2 площею 25 кв.м. та перекриття квартири № 3 площею 20 кв.м., віконні рами квартири № 1 площею 2 кв.м. Ймовірна причина пожежі внаслідок небезпечного поводження з вогнем невстановленою особою, оскільки до кв. № 2 вільний доступ (відсутні вхідні двері та вікна) (т.1 а.с. 15).

Згідно висновків судової будівельно-технічної експертизи, проведеної Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз від 21 червня 2017 року, ринкова вартість домоволодіння АДРЕСА_1 складає 158 845 грн.

При проведенні дослідження встановлено, що домоволодіння АДРЕСА_1 не придатне для постійного проживання людей чи ведення підсобного господарства.

Враховуючи, що фізичний знос конструкцій непридатний до експлуатації, а елементи будинку знаходяться в зруйнованому стані розподіл в натурі житлового будинку та домоволодіння АДРЕСА_1 відповідно до часток співвласників: 67/100 частки, яка належить ОСОБА_1; 9/100 частки, яка належить ОСОБА_2; 21/200 частки, яка належить ОСОБА_3; 3/100 частки, яка належить ОСОБА_7; по 7/200 частки, які належать ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 - технічно неможливий.

Співвласникам домоволодіння АДРЕСА_1 можуть бути виплачені наступні компенсації: співвласнику ОСОБА_1, якому належить 67/100 частки - 106426 грн.; співвласнику ОСОБА_2, якому належить 9/100 частини - 14 296 грн.; співвласнику ОСОБА_3, якому належить 21/200 частини - 16678 грн.; співвласнику ОСОБА_7, якому належить 3/100 частини - 4 765 грн.; співвласнику ОСОБА_4, якому належить 7/200 частини - 5560 грн.; співвласнику ОСОБА_5, якому належить 7/200 частини - 5560 грн.; співвласнику ОСОБА_6, якому належить 7/200 частини - 5560 грн. (т.1 а.с. 130-141).

Таким чином, позивач став співвласником спірного домоволодіння, право власності на яке за ним зареєстровано на 67/100 частини - 01 жовтня 2007 року на підставі договору дарування, тобто після ухвалення вказаного рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2007 року.

Позивачем на депозитний рахунок суду були внесено кошти вартості часток домоволодіння, що належать відповідачам у сумі 52419 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0.923226479.1 (т.1 а.с.173).

Відповідно до 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Тобто, для ухвалення рішення про припинення права на частку в спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої з обставин, передбаченої п. 1-3 ч.1ст. 365 ЦК України, яка обов'язково повинна бути в сукупності з обставиною, передбаченою п. 4 ч. 1 цієї статті.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач ОСОБА_1 посилався на те, що припинення права власності відповідачів на їх частки у спільному майні не завдасть істотної шкоди відповідачам, однак належних доказів на підтвердження того, що відповідачі мають інше житло у власності суду не надано.

Згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу УМВС України в Дніпропетровській області вбачається відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 зареєстровані у спірному будинку за адресою: АДРЕСА_1 (т.2 а.с.243-246)

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача, пославшись на те, що доводи позивача про неможливість спільного володіння та користування домоволодінням з тих підстав, що відповідачі - співвласники не є його родичами і між ними відсутні близькі або товариські стосунки, а також те, що відповідачі тривалий час не мешкають у спірному домоволодінні.

Посилання позивача ОСОБА_1 на те, що відповідачі не приймають участі в утриманні домоволодіння та збереженні спільного майна не має правового значення для вирішення даного спору щодо припинення права співвласників на частку у спільному майні.

Доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права є безпідставними.

Посилання в апеляційній скарзі на надлишково сплачені кошти позивачем за звернення до суду з позовною заявою є необгрунтованими, оскільки заявник не позбавлений права звернутися до суду першої інстанції з відповідною заявою про повернення цих коштів відповідно до норм діючого законодавства.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду підлягає залишенню без змін, а апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 грудня 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді