Провадження № 2/219/552/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2019 року м. Бахмут

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді : Харченко О.П.,

при секретарі судового засідання Азямової О.В.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Бахмуті Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, третя особа, ОСОБА_3, -

в с т а н о в и в :

06.11.2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, третя особа ОСОБА_3, в якій вказала, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 25.07.1998 року. Однак шлюб виявився невдалим, тому 24.09.2001 року його було розірвано, запис № 448. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Артемівського міськрайонного суду по справі № 2-3062-2000 з відповідача ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі ј частини від усіх видів заробітку, але не менше ніж 25% мінімального заробітку. Позивач зазначає, що постановою від 24.10.2018 року закінчено виконавче провадження ВП № 37830674 з примусового виконання рішення суду у звязку з досягненням дитини повноліття. Однак, відповідач ніяких доходів не отримував, тому його заборгованість по аліментам станом на 16.09.2018 року складає 96 527 грн. 98 коп. На даний час ОСОБА_3 досяг повноліття та з 01.09.2017 року є здобувачем вищої освіти денного навчання Навчально-наукового інституту енергетики, електроніки та електромеханіки Національному технічному університеті «Харківський політехнічний інститут». У звязку з цим він потребує матеріальної допомоги, термін навчання до 30.06.2021 року. Відповідач в змозі надавати сину ОСОБА_4 матеріальну допомогу, але в добровільному порядку не бажає цього робити. Позивач просила суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі ј частини заробітку щомісячно, на період його навчання.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у позові, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечувала.

Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання також не зявився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без його участі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився. Він у встановленому законом порядку був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, надав суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення.

На підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 25 липня 1998 року, актовий запис № 263, що вбачається зі свідоцтва про одруження І-НО № 017870 (а. с. 4). Однак, стосунки між подружжям не склалися, та 24 вересня 2001 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Артемівського МУЮ Донецької області шлюб між сторонами було розірвано (актовий запис № 448), що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-НО № 281029 (а. с. 6).

Під час перебування у шлюбі у позивача та відповідача народилася дитина син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, актовий запис № 432. Відповідно до свідоцтва про народження серії І-НО № 719226 від 20.09.2000 року, батьком дитини записаний ОСОБА_2 (а. с. 5).

Як вбачається зі свідоцтва І-НО № 021832 від 25.10.2016 року (а. с. 7), 25 жовтня 2016 року ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, змінив прізвище на «Ільєнко», про що 25.10.2016 року складено відповідний актовий запис № 36.

Відповідно до довідки Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» № 66-04-120/884 від 18.10.2018 року (а. с. 8) ОСОБА_6 є студентом 2 курсу ОР «бакалавр», групи Е-27, денної форми навчання (бюджет), навчально-наукового інституту енергетики, електроніки та електромеханіки НТУ «ХПІ», термін навчання з 01.09.2017 року по 30.06.2021 року.

Позивач вказує, що на даний час вона самостійно матеріально забезпечує сина, оскільки особистих грошових коштів у нього немає у звязку з тим, що він навчається на денній формі. Зазначає, що відповідач працездатний, офіційно працює та має постійний дохід, проте добровільно ніякої матеріальної допомоги йому не надає. Крім того, за відповідачем рахується заборгованість по сплаті аліментів за виконавчим листом № 2-3062-2000, яка станом на 16.09.2018 року становить 96 527 грн. 98 коп. (а. с. 13-14).

Відповідно до вимог ст. 199 СК України, ч. 1 - якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; ч. 2 - право на утримання припиняється у разі припинення навчання; ч. 3 - право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

У вказаній нормі права законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів (п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»): досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Право повнолітньої дитини на утримання діє протягом її навчання до 23 років. В разі припинення навчання раніше досягнення цього віку, дитина втрачає право на утримання.

Відповідно до вимог ст. 200 СК України, ч.1 - суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу; ч.2 - при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків.

Згідно ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України, - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом.

У відповідності з положеннями статті 182 СК України, роз'яснень викладених у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при визначенні розміру аліментів, суд повинен ураховувати матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків.

Як передбачено ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, на відповідачеві також лежить процесуальний обов'язок доказування своїх доводів і заперечень.

Виходячи з вищевикладеного та із загальних засад справедливості цивільного судочинства, суд, враховуючи матеріальне становище сторін, той факт, що повнолітній ОСОБА_3 здобуває вищу освіту, навчання на денній формі проходи у м. Харків, він потребує витрат на проїзд, харчування, одяг, та обовязок відповідача, який є батьком повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, на рівні з матірю надавати допомогу сину, оскільки той навчається, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, а тому призначає до стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх повнолітнього сина - ОСОБА_6 на час його навчання в розмірі 1/4 частини його доходів щомісячно до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах місячного платежу підлягає негайному виконанню.

Оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору, тому ці витрати підлягають стягненню з відповідача у розмірі 704 грн. 80 коп. на користь держави.

Керуючись ст. ст. 4, 9, 81, 141, 211, 247, 258, 259, 263-265, 268, 272-273, 280-283, 354 ЦПК України, ст. ст. 199, 200 Сімейного Кодексу України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, третя особа, ОСОБА_3, - задовольнити.

Стягнути з 06.11.2018 року і щомісячно аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_2, на його утримання повнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який навчається в Національному технічному університеті «Харківський політехнічний інститут» на період його навчання, тобто до 30.06.2021 року, але не більш ніж до досягнення ним 23 років.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, на користь держави судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Донецької області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.П.Харченко