22-ц/804/2798/19
266/3907/19

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2019 року м. Маріуполь

Єдиний унікальний номер 266/3907/19

Номер провадження 22-ц/804/2798/19

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Кочегарової Л.М., Попової С.А., Ткаченко Т.Б.,

секретар судового засідання Герасимова Г.Є.,

сторони :

позивач - АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК»

відповідач - ОСОБА_1

розглянув у судовому засіданні апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» на рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 20 серпня 2019 року, у складі судді Пантелєєва Д.Г., дата складення повного судового рішення 20 серпня 2019 року,

в с т а н о в и в:

У липні 2019 року акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК», (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що відповідно до укладеного кредитного договору № б/н від 21 червня 2011 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 2900 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідач умови договору належним чином не виконував, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором, станом на 30 квітня 2019 року, в сумі 120215,68 грн, яка складається з заборгованості за кредитом 2760,27 грн, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 112 856,30 грн, заборгованості за пенею та комісією у розмірі 4599,11 грн. Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у вказаній сумі, а також судові витрати, пов`язані із зверненням до суду з зазначеним позовом.

Рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 20 серпня 2019 року позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором у розмірі 2760,27 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» судовий збір у розмірі 38,42 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить скасувати рішення суду в частині відмови у позові про стягнення відсотків за користування кредитом, ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в цій частині в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить судове рішення залишити без змін, а скаргу позивача відхилити, посилаючись на те, що суд повно дослідив обставини справи і його висновки є правильними.

Дотримуючись принципу диспозитивності, у разі подання апеляційної скарги на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції не має права робити висновків щодо неоскарженої частини рішення суду першої інстанції ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення (п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року №12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку»).

Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Отже, апеляційний суд перевіряє судове рішення в частині відмови АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у позові до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по процентам за кредитним договором від 21 червня 2011 року.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином; клопотання про відкладення розгляду справи не подав, просив вирішити спір у його відсутність.

У відповідності з вимогами ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Шишелової Н.В., яка підтримала скаргу, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Судом встановлено, що 21 червня 2011 року на підставі поданої відповідачем Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» позивач надав відповідачу в користування грошові кошти в розмірі 2900 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач ОСОБА_2 порушував графік погашення заборгованості, кредит вчасно не сплачував, у зв`язку з чим, станом на 30 квітня 2019 року, виникла заборгованість у сумі 120215,68 грн, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 2760,27 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 112856,30 грн, заборгованості за пенею та комісією у розмірі 4599,11 грн.

Відмовляючи АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у позові про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості по процентам в розмірі 112 856,30 грн, суд першої інстанції виходив з того, що конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг не мають підпису боржника; відповідач не ознайомлений з тарифами щодо оплати процентів; у анкеті-заяві про надання кредиту відсутні дані про домовленість сторін про розмір процентів за користування кредитом.

З висновками суду про відмову у позові з цих підстав погодитися не можна.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним(стаття 1055 ЦК України).

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Як вбачається з заяви-анкети ОСОБА_2 про видачу кредиту, позичальник погодився з тим, що між ним і позивачем укладено кредитний договір та узгоджено Тарифи банку, які були надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді і які він підписав без застережень, про що свідчить довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна,55 днів пільгового періоду» з зазначенням дати її підписання 21 червня 2011 року (дата укладення договору) та прізвища ОСОБА_2

За таких обставин, позивачем надані підтвердження про конкретні запропоновані відповідачці умови оплати процентів за користування кредитними коштами, а тому, документи, які наявні в матеріалах даної справи та містить підпис відповідача, можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 21 червня 2011 року шляхом підписання заяви-анкети.

Наведене дає апеляційному суду підстави для висновку про те, що вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення з ОСОБА_2 процентів за користування кредитними коштами підтверджені позивачем шляхом надання відповідних письмових доказів, а доводи суду про те, що конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг не мають підпису боржника, не є підставою для звільнення ОСОБА_2 від обов`язку оплати процентів за користування кредитними коштами, оскільки обґрунтованість позову підтверджується іншими об`єктивними доказами і, зокрема, розрахунком заборгованості за кредитом, з якого вбачається, що погашення процентів відповідачем проводилося періодично до червня 2015 року.

Одночасно колегія враховує, що відповідач фактично визнав свої зобов`язання перед банком по оплаті процентів за користування кредитними коштами, навів власний розрахунок заборгованості по процентам, виходячи з первинної відсоткової ставки 30% на рік, та визначив заборгованість станом на 30 квітня 2019 року в розмірі 2747,40 грн. з урахуванням проведених виплат за період виникнення заборгованості (а.с.51-56).

За вимогами ст.ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Проте, цим обставинам суд першої інстанції належної оцінки не дав і необґрунтовано відмовив АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у задоволенні вимог про стягнення заборгованості по процентам.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 1048 та ч.1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Згідно позиції АТ КБ «ПРИВАТБАНК» кредитна картка видавалася ОСОБА_2 зі строком дії до грудня 2017 року, отже строк кредитування ОСОБА_2 закінчився і тому, заборгованість по процентам може бути стягнута з відповідача тільки в межах дії кредитного договору, тобто до 31 грудня 2017 року.

Вказана правова позиція викладена у пунктах 91-93 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц по якій зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Отже, переглядаючи рішення суду з урахуванням доводів скарги та наданих матеріалів колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, оскільки заборгованість по процентам може бути стягнута тільки в межах строку дії кредитної картки, який за даними банку, встановлений до грудня 2017 року (а.с.64-70).

Доводи апеляційної скарги про задоволення в повному обсязі позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» і наявність підстав для стягнення з ОСОБА_2 заборгованості по процентам в розмірі 112 856,30 грн колегія суддів вважає неспроможними, оскільки ця заборгованість визначена з урахуванням підвищеної процентної ставки по кредиту з 01 вересня 2014 року, що визначається апеляційним судом безпідставним.

Так, відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Згідно ч.1 ст.651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

У ч.4 указаної статті передбачено, що в разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Отже, для застосування підвищеної процентної стави банк повинен письмово повідомити боржника та отримати його згоду.

Відповідно до п.3 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2002 року № 1155 (далі Правила), рекомендоване поштове відправлення - це поштове відправлення (лист, поштова картка, бандероль, секограма, дрібний пакет, мішок «M»), що приймається для пересилання без зазначення суми оголошеної цінності вкладення з видачею відправникові розрахункового документа про прийняття і доставляється (вручається) адресатові (одержувачу) під розписку.

Згідно з п.114 Правил адресовані фізичним особам рекомендовані поштові відправлення, рекомендовані повідомлення про вручення реєстрованих поштових відправлень (поштових переказів), повідомлення про надходження переказів, що пересилаються телеграфом або електронною поштою, а також усі повторні повідомлення про надходження поштових відправлень (поштових переказів) вручаються особисто адресату (одержувачу), а в разі його відсутності - повнолітнім членам сім`ї за умови пред`явлення ними документа, що посвідчує особу.

У разі підвищення банком процентної ставки з`ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

З огляду на вищенаведене боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року у справі за № 6-1374цс17.

Встановлено, що Умови та правила надання банківських послуг відповідач не підписував, а отже не давав згоди на підвищення процентної ставки у разі порушення зобов`язань. Крім того, позивач не надав належних, достатніх та достовірних доказів того, що про підвищення процентної ставки боржник був повідомлений, що між сторонами було досягнуто узгодження щодо підвищення процентних ставок, а тому у банка виникли підстави для стягнення заборгованості по процентам в розмірі 112 856,30 грн.

При цьому, наведені висновки суду апеляційної інстанції ґрунтуються на позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 25 вересня 2019 року справа № 275/610/16-ц провадження № 61-18822 св 18. Відповідна правова позиція була викладена у постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року у справі за № 6-1374цс17.

Направлення ОСОБА_2 sms-повідомлення про підвищення процентної ставки не можна вважати належним доказом узгодження позиції сторін щодо розміру процентів за користування кредитними коштами у разі порушення умов договору боржником , оскільки зі справи вбачається, що Умови та правила надання банківських послуг відповідач не підписав, а можливість такого повідомлення в анкеті-заяві не передбачена (а.с.93-95).

Дійшовши такого висновку, апеляційний суд враховує позицію Верховного Суду, викладену зокрема і у постанові від 05 липня 2018 року справа № 563/171/17-ц провадження № 61-788св17.

Отже, рішення суду першої інстанції з підстав, передбачених ст.376 ЦПК України, необхідно скасувати в частині відмови у стягненні заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 112 856,30 грн, задовольнивши частково вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» шляхом стягнення з ОСОБА_2 заборгованості по процентам, виходячи з первісної процентної ставки 2,5% на місяць (30% річних), згоду на яку відповідач надав шляхом підписання довідки про умови кредитування та погодився зі своїм обов`язком в цій частині, виклавши відзив на позов (а.с.8).

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача надала додаткові письмові пояснення у справі та не заперечувала проти визначення заборгованості по процентам за умов застосування 30% процентної ставки на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Таким чином, заборгованість по процентам визначається апеляційним судом в розмірі 2680, 68 грн та розраховується наступним чином:

-заборгованість за кредитом 2760,27 грн

-станом на 29 серпня 2014 року заборгованість по процентам 104,96 грн

-дні прострочення 1703 (з 01 вересня 2014 року до 30 квітня 2019 року)

-відсоткова ставка в день - 0,0833%(30:360)

-заборгованість по відсоткам - 3915,72(2760,27х0,0833Х1703).

З розрахунку заборгованості вбачається, що за цей час ОСОБА_2 оплатив в рахунок погашення кредиту 1340 грн, отже стягненню підлягає заборгованість по процентам в розмірі 2680,68 грн (3915,72-1340+104,96).

За таких обставин апеляційна скарга АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає частковому задоволенню шляхом скасування судового рішення про відмову у позові про стягнення заборгованості по процентам та стягнення визначеної суми 2680,68 грн. на користь банку.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у зв`язку зі скасуванням рішення, апеляційний суд виходить з того, що згідно з пунктом 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням, зокрема, розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

У частині першій статті 141 ЦПК України зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки, апеляційний суд дійшов висновку про ухвалення нового рішення суду першої інстанції в частині стягнення процентів за користування кредитом та збільшення розміру задоволених вимог банку, то одночасно вирішується питання щодо розподілу судових витрат.

Отже, загальна заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором від 21 червня 2011 року становить 5440,95 грн та складається з заборгованості за кредитом - 2760,27 грн та заборгованості по процентам 2680,68 грн, станом на 30 квітня 2019 року.

При зверненні до суду позивач оплатив судовий збір в розмір 1921 грн (а.с.1).

У зв`язку з ухваленням апеляційним судом нового рішення про стягнення з відповідача заборгованості по процентам, з ОСОБА_2 на користь позивача у відшкодування судового збору у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції підлягає стягненню 87,02 грн (5440,95(задоволені вимоги)х100:120215,68(заявлені вимоги)=4,53%х1921:100).

При оскарженні рішення в апеляційному порядку позивач оплатив судовий збір в розмірі 2881,50 грн, тому з ОСОБА_2 на користь банку підлягає відшкодуванню судовий збір в розмірі 69,16 грн у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції (2680,68(задоволені вимоги)х100:112856,30(заявлені вимоги по процентам)=2,4х2881,50:100).

Керуючись п.2 ч.1 ст.374, ст.376 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 20 серпня 2019 року в частині відмови у позові про стягнення процентів за користування кредитними коштами скасувати.

Позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (ЄДРПОУ 14360570) заборгованість по процентам за кредитним договором без номеру від 21 червня 2011 року в розмірі 2680 (дві тисячі шістсот вісімдесят) грн 68 коп.

Це ж рішення в частині стягнення з ОСОБА_4 судового збору змінити.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (ЄДРПОУ 14360570) у відшкодування судового збору 87,02 грн - у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (ЄДРПОУ 14360570) у відшкодування судового збору 69,16 грн - у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Дата складення повного судового рішення 06 грудня 2019 року.

Судді: Л.М. Кочегарова

С.А. Попова

Т.Б. Ткаченко