Постанова

Іменем України

10 липня 2019 року

м. Київ

справа № 266/4915/16-ц

провадження № 61-31199св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Лідовця Р. А., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «СРЗ»,

третя особа - Первинна профспілкова організація № 141-5 Всеукраїнської профспілки «Народна солідарність»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СРЗ» на рішення Апеляційного суду Донецької області від 05 липня 2017 року у складі колегії суддів: Лопатіної М. Ю., Биліни Т. І., Принцевської В. П.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «СРЗ» (далі - ТОВ «СРЗ») про визнання незаконним та скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення.

Позовну заяву мотивовано тим, що з 1995 року він працює в ТОВ «СРЗ». Зазначав, що з 01 липня 2003 року обіймав посаду начальника гаража, а 01 липня 2016 року був переведений на посаду начальника дільниці автомобільного транспорту (гаража) у ТОВ «СРЗ», у зв`язку з чим його посадові обов`язки змінились, але адміністрація підприємства не повідомила його про них.

Наказом ТОВ «СРЗ» від 15 грудня 2016 року № 382-к його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено догану за умисне невиконання (бездіяльність) посадової інструкції.

Вказав, що в день винесення наказу він був звільнений від виконання своїх трудових обов`язків у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю. Крім того, відповідач притягнув його до дисциплінарної відповідальності за невиконання обов`язків начальника гаража, які він як начальник дільниці автомобільного транспорту (гаража) не повинен був виконувати. Також відповідач притягнув його до дисциплінарної відповідальності без узгодження з Первинною профспілковою організацією № 141-5 Всеукраїнської профспілки «Народна солідарність», головою якої він є.

З огляду на викладене ОСОБА_1 просив визнати незаконним та скасувати наказ ТОВ «СРЗ» від 15 грудня 2016 року № 382-к.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 квітня 2017 року у складі судді Д`яченка Д. О. у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з недоведеності позову та законності оскаржуваного наказу, встановивши, що дії відповідача відповідають вимогам трудового законодавства України.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 05 липня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 квітня 2017 року скасовано, позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ ТОВ «СРЗ» від 15 грудня 2016 року № 382-к про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної діяльності.

Вирішено питання про розподіл судового збору.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що наказ від 15 грудня 2016 року № 382-к про притягнення начальника дільниці автомобільного транспорту (гаража) ТОВ «СРЗ» ОСОБА_1 до дисциплінарної діяльності винесено без порушень норм трудового законодавства України, оскільки суд не врахував положення частини другої статті 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» і частини другої статті 252 КЗпП України, а також роз`яснення, викладені у пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», не звернувся із запитом про згоду профспілкового органу на притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів

У касаційній скарзі, поданій у липні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ТОВ «СРЗ», посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просило скасувати рішення Апеляційного суду Донецької області від 05 липня 2017 року та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд безпідставно вважав, що на час притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності Первинна профспілкова організація № 141-5 Всеукраїнської профспілки «Народна солідарність» була легалізована і набула статус юридичної особи, оскільки станом на 15 грудня 2016 року вона не була зареєстрована в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Повідомлення голови Центрального координаційного комітету Всеукраїнської профспілки «Народна солідарність» від 25 листопада 2016 року № 048/16, адресоване ТОВ «СРЗ», про створення на підприємстві первинної профспілкової організації, а також повідомлення ОСОБА_1 від 30 листопада 2016 року про її легалізацію, не містили свідоцтва про легалізацію цієї організації. Також судом апеляційної інстанції порушено процесуальний порядок допиту ОСОБА_1 як свідка, передбачений статтями 180-182 ЦПК України 2004 року.

Короткий зміст позиції інших учасників справи

Відзив на касаційну скаргу позивач до суду не надав.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ «СРЗ» на рішення Апеляційного суду Донецької області від 05 липня 2017 року і витребувано із Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області цивільну справу № 266/4915/16-ц.

Статтею 388 ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набрав чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року цивільну справу № 266/4915/16-ц передано до Верховного Суду.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 червня 2019 року справу призначено судді-доповідачеві Черняк Ю. В.

Ухвалою Верховного Суду від 26 червня 2019 року справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «СРЗ», третя особа - Первинна профспілкова організація № 141-5 Всеукраїнської профспілки «Народна солідарність», про визнання незаконним та скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення призначено до судового розгляду.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Оцінка аргументів учасників справи та висновків судів першої й апеляційної інстанції

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення апеляційного суду відповідає.

Суди встановили, що з 1995 року позивач працює в ТОВ «СРЗ», де з 01 липня 2003 року займав посаду начальника гаража, а 01 липня 2016 року переведений на посаду начальника дільниці автомобільного транспорту (гаража) (а. с. 7-8).

Згідно з випискою з наказу ТОВ «СРЗ» від 30 листопада 2015 року № 848 «Про внесення змін у штатний розпис», у зв`язку з оптимізацією структури управління підприємством наказано з 01 грудня 2015 року провести такі організаційно-штатні зміни:… в) у департаменті логістики та забезпечення створити дільницю автомобільного транспорту (гараж) внаслідок зміни назви існуючого структурного підрозділу (гаража), з повним штатним складом, зі збереженням посадових обов`язків, прав та трудових функцій працівників підрозділу (а. с. 74).

Наказом ТОВ «СРЗ» від 15 грудня 2016 року № 382-к начальник дільниці автомобільного транспорту (гаража) ОСОБА_1 за умисне невиконання (бездіяльність) посадової інструкції (пунктів 3.6; 4.14; 6.7 та 6.8 посадової інструкції начальника гаража) був притягнутий до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани (а. с. 9). З цим наказом ОСОБА_1 був ознайомлений 26 грудня 2016 року.

Також апеляційним судом встановлено, що 07 листопада 2016 року працівники ТОВ «СРЗ» з метою представництва своїх законних інтересів та захисту трудових і соціальних прав створили Первинну профспілкову організацію № 141-5 Всеукраїнської профспілки «Народна солідарність», головою профспілкового комітету якої обраний ОСОБА_1 , що вбачається з протоколу установчих зборів від 07 листопада 2016 року (а. с. 18-22).

Відповідно до пункту 2.1 протоколу установчих зборів від 07 листопада 2016 року для керівництва діяльністю Первинної профспілкової організації № 141-5 Всеукраїнської профспілки «Народна солідарність» затверджено статут Всеукраїнської профспілки «Народна солідарність» (а. с. 20)

18 листопада 2016 року Центральний координаційний комітет Всеукраїнської профспілки «Народна солідарність» розглянув інформацію про створення Первинної профспілкової організації №141-5 Всеукраїнської профспілки «Народна солідарність», визнав її первинною профспілковою організацією Всеукраїнської профспілки «Народна солідарність», утвореної відповідно до Статуту профспілки та постановив узяти її на облік. Видано свідоцтво про належність до Всеукраїнської профспілки «Народна солідарність» від 22 листопада 2016 року № 141-5 (а. с. 36-38).

Листом від 25 листопада 2016 року № 048-16 голова Центрального координаційного комітету Всеукраїнської профспілки «Народна солідарність» повідомив ТОВ «СРЗ» про створення на підприємстві первинної профспілкової організації (а. с. 36).

Указаний лист був отриманий ТОВ «СРЗ» 01 грудня 2016 року (а. с. 63-65).

Відповідно до статті 147 КзпП України догана є заходом дисциплінарного стягнення, який застосовується до працівника за порушення ним трудової дисципліни.

Відповідно до статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене не пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Зі змісту роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, у чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок, тощо.

Частина перша статті 252 КЗпП України формулює загальне положення, яке покладає на власника або уповноважений ним орган обов`язок створення для працівників підприємства, установи, організації, обраних до складу виборної профспілкової організації, можливості для здійснення їхніх повноважень.

Частиною другою статті 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» і частиною другою статті 252 КЗпП України передбачено, що однією з гарантій можливості здійснення такими особами своїх повноважень є заборона притягнення їх до дисциплінарної відповідальності без попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є.

Апеляційний суд встановив, що позивач був переведений на посаду начальника дільниці автомобільного транспорту (гаража), створеної внаслідок зміни назви існуючого структурного підрозділу гаража, мав такі самі посадові обов`язки, права та трудові функції, що і на посаді начальника гаража, допустив порушення трудової дисципліни, однак відповідач порушив вимоги зазначених вище норм права щодо отримання згоди виборного органу профспілкової організації, членом якої є позивач, на притягнення його до дисциплінарної відповідальності, а тому не погодився з висновками суду першої інстанції про дотримання відповідачем визначеного законом порядку оголошення позивачу догани.

Колегія суддів вважає такий висновок правильним, а також погоджується з висновками апеляційного суду про те, що первинна профспілкова організація була легалізована та зареєстрована в установленому законом порядку до оголошення догани позивачу.

Статтею 16 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» передбачено легалізацію профспілок і їх об`єднань.

Рішенням Конституційного Суду України від 18 жовтня 2000 року

№ 11-рп/2000 (справа про свободу утворення профспілок) положення статті 16 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» в частині встановлення таких умов легалізації профспілок, які фактично пов`язують початок діяльності створеної з метою забезпечення і захисту інтересів працівників організації як профспілки з моментом її реєстрації у відповідних органах, що рівнозначно вимозі про попередній дозвіл на утворення профспілки, визнано такими, що не відповідають частині третій статті 36 Конституції України.

Законом України від 13 грудня 2001 року № 2886-III «Про внесення змін до Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» статтю 16 вказаного закону було викладено в новій редакції, згідно з якою профспілки, їх об`єднання легалізуються шляхом повідомлення на відповідність заявленому статусу залежно від рівня виборної організації, відповідно Головним управлінням юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, обласними, Київським та Севастопольським міськими, районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення) управліннями юстиції. При цьому легалізуючий орган не може відмовити в легалізації профспілки, а лише може запропонувати профспілці надати додаткову документацію, необхідну для підтвердження статусу.

Профспілка набуває права юридичної особи з моменту затвердження статуту. Статусу юридичної особи набувають також організації профспілки, які діють на підставі її статуту. Статус організацій всеукраїнської профспілки чи профспілки іншого статусу визначається статутом цієї профспілки. Про належність до певної профспілки організації, які діють на підставі статуту цієї профспілки, надсилають легалізуючому органу за місцем свого знаходження повідомлення із посиланням на свідоцтво про легалізацію профспілки, на підставі якого вони включаються до реєстру об`єднань громадян. Первинні профспілкові організації також письмово повідомляють про це роботодавця.

Таким чином, закон пов`язує початок діяльності профспілки з моменту затвердження статуту профспілки та набуття нею прав юридичної особи, а статус організації профспілки є похідним від статусу спілки, за статутом якої вони діють.

Отже, беручи до уваги те, що з 07 листопада 2016 року на ТОВ «СРЗ» почала діяти первинна профспілкова організація, про що роботодавець був письмово повідомлений, а позивач є членом її виборного органу, відповідач реалізувати своє право на притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності міг лише за наявності попередньої згоди виборного профспілкового органу, чого не зробив.

З огляду на викладене аргументи касаційної скарги про те, що первинна профспілкова організація № 141-5 Всеукраїнської профспілки «Народна солідарність» на час притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності не набула статусу юридичної особи, так як не пройшла державної реєстрації, і тому на той час профспілка та її члени ще не набули гарантій, передбачених статтею 252 КЗпП України, є необґрунтованими.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 21 березня 2012 року у справі № 6-4цс12.

Аргументи ТОВ «СРЗ» про порушення судом апеляційної інстанції процесуального порядку допиту ОСОБА_1 як свідка, передбаченого статтями 180-182 ЦПК України 2004 року, не вказує на наявність підстав для скасування рішення апеляційного суду.

Відповідно до частин першої, другої статті 180 ЦПК України 2004 року («Порядок допиту свідків») кожний свідок допитується окремо.

Свідки, які ще не дали показань, не можуть перебувати в залі судового засідання під час розгляду справи.

Водночас положеннями статті 184 ЦПК України 2004 року визначено, що якщо сторона, третя особа, їх представники заявляють, що факти, які мають значення для справи, їм відомі особисто, вони за їх згодою можуть бути допитані як свідки згідно із статтями 180-182 цього Кодексу.

Отже, підстави для допиту сторони як свідка можуть виникнути безпосередньо під час розгляду справи по суті. Обізнаність сторони про хід розгляду справи у такому випадку не може перешкоджати у реалізації її процесуальних прав.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки досліджених у судовому порядку доказів, тому не дають підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно із статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СРЗ» залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Донецької області від 05 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк