УХВАЛА

28 березня 2019 року

м. Київ

справа № 363/2353/17

провадження № 61-5643 ск 19

Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Антоненко Н. О., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою КриловоїОлени Леонідівни, яка діє на підставі доручення в інтересах акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк», на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 05 червня 2018 року та на постанову Київського апеляційного суду від 01 лютого 2019 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк Приват Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ :

У червні 2017 року ПАТ КБ «Приват Банк» звернулося до суду з указаним позовом і просило стягнути з ОСОБА_4 23 675,35 грн заборгованості за кредитним договором від 06 березня 2014 року, укладеним між банком і відповідачем.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 05 червня 2018 року в складі судді Рудюка О. Д., залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 01 лютого 2019 року в складі колегії суддів Кулішенка Ю. М., Ігнатченко Н. В., Олійника В. І., в задоволені позову відмовлено.

У березні 2019 року КриловаО. Л. подала до Верховного Суду касаційну скаргу на зазначені судові рішення.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Малозначними є справи, в яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункти 1, 2 частини шостої статті 19 ЦПК України).

Предметом позову в даній справі є майнова вимога про стягнення заборгованості, ціна якої не перевищує 192 100 грн.

Посилання адвоката на те, що в даній справі порушено питання, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, не заслуговує на увагу, оскільки саме по собі посилання адвоката Крилової О. Л. на фундаментальність значення даної справи для банку без обґрунтування таких доводів не дають підстав для висновку про наявність передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України обставин, за наявності яких судові рішення в малозначних справах підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з вимогами пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, держави-члени Ради Європи мають вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року), Azyukovska v. Ukraine (Азюковська проти України) від 09 жовтня 2018 року.

З огляду на викладене та відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389, пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження в даній справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 1 частини шостої статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Крилової Олени Леонідівни, яка діє на підставі доручення в інтересах акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк», на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 05 червня 2018 року та на постанову Київського апеляційного суду від 01 лютого 2019 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н. О. Антоненко