Номер провадження: 22-ц/813/1352/19
Головуючий у першій інстанції Науменко А.В.
Доповідач Дрішлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Черевка П.М., Драгомерецького М.М.,

при секретарі судового засідання Півнєву Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Білдінг Групп» Веретіна Сергія Валерійовича на ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 23 жовтня 2018 року про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Білдінг Групп», Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія Одесжитлобуд» про захист прав споживачів шляхом визнання умов договору інвестування у пайове будівництво житлового будинку несправедливими, розірвання цього договору та відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

12 вересня 2018 року ОСОБА_2 звернулась до Приморського районного суду м. Одеси із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Білдінг Групп», Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія Одесжитлобуд» про захист прав споживачів шляхом визнання умов договору інвестування у пайове будівництво житлового будинку несправедливими, розірвання цього договору та відшкодування матеріальної та моральної шкоди (а.с.1-10 ВМ).

Крім того, позивачем було надано до суду заяву про забезпечення позову, в якій просила суд заборонити будь-які реєстраційні дії на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 85,12 кв.м., житловою 49,55 кв.м. та заборонити відповідачам вчиняти будь-які дії, направлені на розпорядження майновими правами на вище вказану квартиру, а також накласти арешт на грошові кошти у сумі 1 441 181 грн., що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, які знаходяться на розрахункових рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю «Білдінг Групп», , у тому числі на р/р НОМЕР_1 в АБ «Південний» МФО 328209 або Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна Компанія «Одесжитлобуд» , р/р НОМЕР_2 , в АБ «Південний», МФО 328209. Мотивуючи дану заяву тим, що у зв`язку із наявною можливістю відчуження зазначеного майна іншим особам, виникає реальна загроза заподіяння значної матеріальної шкоди позивачу та може призвести до неможливості у майбутньому виконання рішення суду (а.с. 79-81 ВМ).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23 жовтня 2018 року вирішено заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову по вищезазначеній справі задовольнити частково. Судом першої інстанції введені заходи по забезпеченню позову - заборонено будь-які реєстраційні дії щодо квартири АДРЕСА_1 , та заборонити відповідачам вчиняти будь-які дії, направлені на розпорядження майновими правами на вище вказану квартиру (а.с. 83-85 ВМ).

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, директор ТОВ «Білдінг Групп» звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити рішення, яким відмовити ОСОБА_2 у задоволенні клопотання про застосування заходів забезпечення позову. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала не відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України та повинна бути скасована з підстав передбачених ст. 379 ЦПК України. Апелянт посилається на те, що він є не належним відповідачем по справі, не має жодного відношення до майнових прав позивача, не розпоряджається ними в силу їх відсутності. Товариство з обмеженою відповідальністю «Білдінг Групп» не є суб`єктом державної реєстрації прав на нерухоме майно, а тому заборонити йому вчиняти дії не є можливим, окрім того суд не вказав суб`єкта, який наділений правом на вчинення відповідних дій, а також суб`єкта, якого стосується вказана ухвала. Судом не надана належна оцінка вимогам позивача та обраним засобам забезпечення позову, фактично ці дії та майно не відносяться до предмету спору. Судом фактично заборонено здійснення господарської діяльності ТОВ «Будівельна компанія Одесжитлобуд». Крім того, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції, у зв`язку з тим, що апелянт не був присутнім в залі судового засідання під час розгляду клопотання позивача про забезпечення позову та копію оскаржуваної ухвали на момент звернення до суду із апеляційною скаргою, апелянтом отримано не було (а.с.1-8).

Ухвалою судді Апеляційного суду Одеської області від 27 листопада 2018 року апеляційну скаргу директора ТОВ «Білдінг Групп» було залишено без руху та надано апелянту строк на усунення недоліків (а.с.10). В зв`язку з ліквідацією Апеляційного суду Одеської області протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа була розподілена колегії суддів Одеського апеляційного суду в складі головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Черевка П.М., Драгомерецького М.М. Ухвалою від 28 січня 2019 року справа була прийнята до провадження та відкрито апеляційне провадження за вказаною цивільною справою (а.с.18-21). Ухвалою від 03 травня 2019 року справу було призначено до розгляду (а.с.26).

В судовому засіданні представник відповідачів - Колесніков І.Л. апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі. Інші учасники справи в судове засідання не з`явились. Про час та місце судового засідання повідомлялись належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників провадження, які з`явились, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Згідно з ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд виходив з того, що так як між сторонами наявний спір щодо захисту прав споживачі шляхом визнання умов договору інвестування у пайове будівництво житлового будинку несправедливим, розірвання даного договору та відшкодування моральної і матеріальної шкоди та зазначені позовні вимоги є вимогами майнового характеру, крім того, зважаючи на те, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому утруднити виконання рішення суду у разі задоволення позову, тому заяву ОСОБА_2 щодо забезпечення позову слід задовольнити.

Апеляційний суд частково задовольняючи апеляційну скаргу вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 09 грудня 2005 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Будівельна компанія Одесжитлобуд» був укладений договір № 59/Щ-11-21 про інвестування у пайове будівництво житлового будинку, відповідно до умов якого останній зобов`язується виконати будівельно-монтажні роботи по житловому будинку в IV кварталі 2008 року та після введення в експлуатацію та останнього внеску інвертора протягом 60 днів календарних днів передати по акту приймання-передачі у власність інвестору квартиру загальною площею 85,12 кв. м., розташовану за адресою: АДРЕСА_2 методом послідовного введення коштів позивачем в будівництво об`єкту, з встановленою договором періодичністю та розміром платежу. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивачем було сплачено лише частину від загальної вартості майнових прав, а саме 50706,28 доларів США (а.с.11-13).

Відповідно до ч.1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. В ч.1 ст. 150 ЦПК України, наведенні види забезпечення позову, котрі можуть бути вжитті судом.

Виходячи з аналізу зазначених статей, можна дійти висновку, що законодавчо закріплене право позивача звернутися до суду із заявою про застосування певного заходу забезпечення позову, у випадку коли наявні підстави вважати, що не вжиття зазначених заходів в подальшому ускладнить виконання рішення суду у разі задоволення позову. Слід зазначити, що ОСОБА_2 зверталася до суду із заявою про забезпечення позову, шляхом накладення заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно вищезазначеної квартири, яка згідно договору № 59/Щ-11-21 повинна була перейти у власність позивача, у разі виплати повної вартості майнових прав. Проте, позивач звертаючись до суду із позовними вимогами не порушує питання, що стосується майнових прав на вищевказану квартиру, а навпаки просить суд розірвати відповідний договір, тобто прагне саме припинення правовідносин, які виникли між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Одесжитлобуд». Тобто, посилання суду в оскаржуваній ухвалі, на інвестування грошових коштів позивача в зазначену квартиру та не виникнення в подальшому права власності на неї, як на підставу задоволення заявленого клопотання позивача про забезпечення позову, є передчасним, оскільки, як вище зазначалося, позивач не зверталася до суду з метою поновлення даних майнових прав, а з приводу розірвання даного договору, на який посилається у відповідній заяві. Разом з тим, з оскаржуваної ухвали, не вбачається як саме даний вид забезпечення позову, застосований судом першої інстанції, щодо заборони вчинення будь-яких дій, направлених на розпорядження майновими правами на вищевказану квартиру, може вплинути на забезпечення в подальшому виконання рішення суду у випадку задоволення заявлених ОСОБА_2 позовних вимог, які стосуються стягнення грошових коштів, та чому забезпечення відбулось саме за рахунок вказаного майна, а не іншого майна (грошових коштів), які належать відповідачу, який його правовий статус тощо.

Крім того, п. 4 пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» містить роз'яснення стосовно розгляду судами справ про забезпечення позову, та зазначає, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно ч 5 ст. 263 ЦПК України зазначається, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, враховуючи наведене, зважаючи на те, що судом першої інстанції неповно було з`ясовано та досліджено всі обставини справи, які мають значення для справи, що в результаті призвело до передчасного висновку про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом зборони вчиняти будь-які реєстраційні дії та дії, спрямовані на розпорядження майновими правами стосовно зазначеної квартири, тому апеляційний суд на підставі ст. 379 ЦПК України частково задовольняє апеляційну скаргу, скасовує оскаржувану ухвалу та направляє справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Білдінг Групп» Веретіна Сергія Валерійовича - задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 23 жовтня 2018 року про забезпечення позову - скасувати. Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк

П.М. Черевко

М.М. Драгомерецький

Повний текст цієї постанови виготовлено 23 липня 2019 року.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк