Справа № 500/4447/14-ц
Провадження № 2/500/1136/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2019 року

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого Жигуліна С.М.

при секретарі Троїцькій А.В.

за участю адвокатів Арнаут А.Г., Килимник Л .І.

представників ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізмаїлі

справу за позовом

ОСОБА_3

до

ОСОБА_4

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору

органу опіки і піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради

про

усунення перешкод в користуванні кімнатою в гуртожитку

та зустрічним позовом

ОСОБА_4

до

ОСОБА_3 ,

ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

Ізмаїльської міської ради

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору

Ізмаїльського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області

про

визнання ордеру недійсним, скасування рішення виконавчого комітету міської ради, зняття з реєстраційного обліку

та зустрічним позовом

Ізмаїльської міської ради

до

ОСОБА_4

третьої особи , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору

ОСОБА_3 ,

ОСОБА_5

про

визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням

В С Т А Н О В И В:

Позивач пояснила, що на підставі протоколу №8 засідання житлової комісії від 13 грудня 2013 року, за яким було прийнято рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради за №1091 від 26 грудня 2013 року, їй надано додаткову житлову площу із двох кімнат житловою площею 26,0 кв.м., в результаті чого вона отримала ордер №57 від 30 грудня 2013 року на вселення разом із сином ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 до блоку АДРЕСА_2 . За розпорядженням №57 Ізмаїльського міського голови від 19 лютого 2016 року назва вулиці змінена на ОСОБА_7 . Разом із тим прізвище позивача змінено через шлюб, що підтверджено свідоцтвом серії НОМЕР_1 , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області на підставі актового запису за №340 від 20 червня 2014 року. Також пояснила, що у даному блоці відповідач користується кімнатою, у зв?язку із чим просить усунути перешкоди у користуванні житловою кімнатою в блоці АДРЕСА_3 шляхом зобов?язання відповідача звільнити кімнату від своїх речей та забезпечити вільний доступ до неї. окрім вказаного просить стягнути з відповідача на її користь судовий збір.

Відповідач проти заявлених позовних вимог заперечує, звернувся до суду із зустрічною позовною заявою та пояснив, що він проживає у кімнаті АДРЕСА_4 , яка перенумерована у блок АДРЕСА_4 з 27 листопада 1981 року. Через виїзний характер роботи він вимушений залишати місце проживання, у зв?язку із чим не знав про прийняте рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради за №1091 від 26 грудня 2013 року, за яким позивач разом із сином ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 отримала ордер №57 від 30 грудня 2013 року на вселення до блоку АДРЕСА_3 , який має житлову площу із двох кімнат житловою площею 26,0 кв.м. Між тим він не позбавлений права на проживання у своїй кімнаті, у зв?язку із чим рішення виконавчого комітету у порушення вимог ст. 58 ч.2 ЖК України прийнято із заселенням на зайняте житло. В наступний час позивач проживає з двома дітьми, з урахуванням вказаного просить визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради за №1091 від 26 грудня 2013 року в частині видачі позивачеві ордера на вселення до блоку АДРЕСА_3 , визнати за ОСОБА_4 право користування жилим приміщенням АДРЕСА_4 та визнати ОСОБА_3 , ОСОБА_5 і ОСОБА_6 такими, що втратили право на проживання у блоці АДРЕСА_2 .

Представник Ізмаїльської міської ради підтримав первісні позовні вимоги та звернувся із зустрічним позовом, в якому вказала, що актами перевірки від 07 липня 2016 року, 01 серпня 2016 року, 20 серпня 2016 року, 10 жовтня 2016 року, 08 листопада 2016 року, 14 грудня 2016 року, 11 січня 2017 року та 16 січня 2017 року підтверджена відсутність відповідача ОСОБА_4 у блоці АДРЕСА_4 , у зв?язку із чим просить визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право на житлове приміщення у блоці АДРЕСА_3 .

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору органу опіки і піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради в судове засідання не з?явився, оповіщений про дату, час і місце судового засідання, надав заяву про розгляд справи за його відсутність із забезпеченням прав дітей, які проживають разом із позивачем.

Вислухавши пояснення, показання свідків, думку захисту, суд вважає доведеним наступне.

У відповідності до вимог ст. 13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих у порядку, передбаченому ст. 81-89 ЦПК України.

Долученим до матеріалів справи протоколом №4 засідання міжвідомчої комісії від 14 травня 2005 року за колективним зверненням, в якому також фігурує відповідач ОСОБА_4 , визначено про можливість переобладнання гуртожитку по АДРЕСА_2 в багатоквартирний жилий будинок і надання йому статусу багатоквартирного жилого будинку, після облаштування якого здати в експлуатацію та видати ордера на квартири, зокрема відповідачеві загальною площею 23,92 кв.м. та житловою 13 кв.м.

Разом із тим, протоколом №8 засідання житлової комісії від 13 грудня 2013 року, за яким було прийнято рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради за №1091 від 26 грудня 2013 року, позивачці надано додаткову житлову площу із двох кімнат житловою площею 26,0 кв.м., в результаті чого вона отримала ордер №57 від 30 грудня 2013 року на вселення разом із сином ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 до блоку АДРЕСА_2 .

В судовому засіданні безумовно визначено, що до складу блоку АДРЕСА_3 входить також житло, яке виділене ОСОБА_4 за протоколом №4 засідання міжвідомчої комісії від 14 травня 2005 року.

За розпорядженням №57 Ізмаїльського міського голови від 19 лютого 2016 року назва вулиці змінена на ОСОБА_7 .

Разом із тим прізвище позивача змінено через шлюб, що підтверджено свідоцтвом серії НОМЕР_1 , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області на підставі актового запису за №340 від 20 червня 2014 року.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 18 червня 2015 року визнано факт виконання відповідачем ремонту у квартирі в 2011 році, а також визнано необґрунтованими посилання ОСОБА_8 , тобто позивачі по даній справі на виділ їй кімнат АДРЕСА_4 у блоці, оскільки житлові приміщення у гуртожитку надаються органами місцевого самоврядування на вільне житло, а вказані кімнати у гуртожитку на час їх надання не були вільними, ОСОБА_4 з них добровільно не вибув, а продовжував зберігати його за собою.

До наступного часу вказана обставина не скасована, у порушення вимог ст. 58 ч.2 ЖК України ордер видано на зайняте жиле приміщення, що у свою чергу є підставою для визнання недійсним та скасування рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради за №1091 від 26 грудня 2013 року в частині видачі ОСОБА_8 ордера на вселення до однієї з кімнат житловою площею 13 кв.м. у блоці АДРЕСА_3

Через вказане суд визначає доведеним про відсутність у позивача права вимагати від ОСОБА_4 усунення перешкод у користуванні однією із кімнат, у зв?язку із чим суд відмовляє у задоволенні первісних позовних вимог.

Разом із тим, долученими до матеріалів справи актами перевірки від 07 липня 2016 року, 01 серпня 2016 року, 20 серпня 2016 року, 10 жовтня 2016 року, 08 листопада 2016 року, 14 грудня 2016 року, 11 січня 2017 року та 16 січня 2017 року підтверджена відсутність відповідача ОСОБА_4 у блоці АДРЕСА_4

Щодо підтвердження відповідачем проживання у кімнаті через оплату комунальних платежів суд виходить з наступного.

Оплата за комунальні послуги, з урахуванням обізнаності відповідача про наявність спору та прийняте рішення колегією суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 18 червня 2015 року, повинні змушувати відповідача до фактичного проживання.

Разом із тим, посилання відповідача на докази, що знаходяться у справі №2/4268/11 на проведення ним ремонту у кімнаті, зокрема на фото світлини (а.с. 247-248) самим відповідачем у судовому засіданні визнані недоведеними.

Окрім того, в наступний час позивачем проведено ремонт у належній відповідачеві кімнаті, що з урахуванням терміну проведення ремонту, обсягу робіт та виконання ремонту за відсутності відповідача у свою чергу є підставою для обгрунтування вимог про вимушеність дій щодо доступу позивачем до кімнати, якою користувався ОСОБА_4 .

Між тим свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 підтвердили відсутність відповідача ОСОБА_4 у квартирі у строк понад шість місяців, що у порядку, передбаченому ст. 71 ЖК України, є підставою для визнання відповідача таким, що втратив право на проживання у кімнаті, яка уходить до складу блоку №33.

Відповідно до вимог ст. 141-142 ЦПК України розподіляються судові витрати.

Керуючись ст. 263-267 ЦПК України

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні кімнатою в гуртожитку відмовити.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Ізмаїльської міської ради третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Ізмаїльського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання ордеру недійсним, скасування рішення виконавчого комітету міської ради, зняття з реєстраційного обліку задовольнити частково.

Визнати недійсним та скасувати рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради за №1091 від 26 грудня 2013 року в частині видачі ОСОБА_8 ордера на вселення до однієї з кімнат житловою площею 13 кв.м. у блоці АДРЕСА_3 .

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Зустрічні позовні вимоги Ізмаїльської міської ради до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом задовольнити.

Визнати таким, що втратив право на користування житлом ОСОБА_4 за адресою кімнати житловою площею 13 кв.м. за адресою блоку АДРЕСА_3 .

Скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку у порядку, передбаченому ст.354 ч.2 ЦПК України.

Суддя: С.М.Жигулін