ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 630/230/18

Провадження № 22-ц/818/470/19

21 березня 2019 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів - Котелевець А.В., Піддубного Р.М.,

за участю секретаря судового засідання Сватенко Н.В.,

сторони справи:

позивач Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_3, яка діє в інтересах Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», на рішення Люботинського міського суду Харківської області, ухвалене 11 вересня 2018 року о 14 годині 52 хвилини у складі судді Демяненко І.В., -

УСТАНОВИВ:

17 квітня 2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк (ПАТ КБ) «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом, після уточнення якого 11 червня 2018 року (т.1 а.с. 87-90) просило стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № б/н від 05 жовтня 2011 року у розмірі 7 946 грн. 66 коп., сплачений позивачем судовий збір.

В обґрунтування позову посилалося на те, що відповідно до укладеного договору з ПАТ КБ «ПриватБанк» від 05 жовтня 2011 року № б/н ОСОБА_4 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 8000 грн. 06 вересня 2014 року ОСОБА_4 помер. У зв'язку з невиконанням умов кредитного договору по поверненню кредитних коштів на день смерті ОСОБА_4 утворилася заборгованість у розмірі 7 946 грн. 66 коп., з яких 7 554 грн. 67 коп. заборгованість за кредитом, 391 грн. 99 коп. заборгованість за відсотками. Спадкоємцями за законом після смерті боржника є ОСОБА_1, оскільки вона проживала зі спадкодавцем на час його смерті, і ОСОБА_2, оскільки він отримав свідоцтво на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4

Рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 11 вересня 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено у задоволенні позову.

Рішення мотивовано тим, що ОСОБА_2 прийняв спадщину після смерті батька, але боргові зобовязання перед АТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором до складу спадщини не входять, оскільки заборгованість виникала після смерті спадкодавця. ОСОБА_4 за життя не користувався наданою кредитною картою, що визнав представник позивача. З тих же підстав у ОСОБА_5 також не виникло боргових зобовязань перед позивачем, до того ж вона не є спадкоємцем після смерті ОСОБА_4

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, яка діє в інтересах АТ КБ «ПриватБанк», просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. Посилається на неповноту встановлення судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що ОСОБА_4 за життя порушив правила користування наданою кредитною карткою, розголосивши ПІН-код відповідачам у справі. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 знали про смерть ОСОБА_4, однак Банк про це не повідомили. Тому у позивача не було можливості заблокувати картку спадкодавця, і відповідачі зобовязані повернути кошти, зняті ними з картки після смерті ОСОБА_4

ОСОБА_2 у відзиві на апеляційну скаргу проти задоволення апеляційної скарги заперечує. Посилається на те, що заборгованість по картці виникла після смерті його батька, ОСОБА_4 Про існування кредитної заборгованості ОСОБА_2 дізнався 15 вересня 2015 року, після звернення до відділення ПАТ КБ «ПриватБанк» зі свідоцтвом про смерть батька. Тоді ж він повідомив працівника позивача про ймовірне використання картки співмешканкою спадкодавця ОСОБА_1 Вживання відповідачем заходів щодо повідомлення Банку підтверджується і його зверненням до правоохоронних органів з указаного приводу. Неможливість ОСОБА_2 користуватися речами батька підтверджується копією рішення суду про виселення ОСОБА_1 із домоволодіння, що належало ОСОБА_4 та успадковане ОСОБА_2

Відзиву від ОСОБА_1 не надходило.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 375 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається із матеріалів справи, 05 жовтня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 укладено договір, за умовами якого ОСОБА_4 оформив у позивача платіжну картку кредитка «Універсальна» та зарплатну карту (а.с. 6-30). При цьому кредитний ліміт на платіжну карту в анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанк не вказаний (а.с. 6 зворот).

06 вересня 2014 року позичальник ОСОБА_4 помер (а.с. 33).

За карткою ОСОБА_4 станом на дату його смерті утворилася заборгованість у розмірі 7 946 грн. 66 коп., з яких 7 554 грн. 67 коп. заборгованість за кредитом, 391 грн. 99 коп. заборгованість за відсотками (а.с. 5).

07 грудня 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» направив на адресу Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області претензію кредитора в порядку ст. 1281 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), у якій просив: повідомити чи заводилась спадкова справа після смерті ОСОБА_4; включити кредиторські вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до спадкової маси; повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком у розмірі 7 946 грн. 66 коп.; надіслати інформацію стосовно звернення з заявою або про відмову від прийняття спадщини, видачу свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям померлого боржника, відомості про осіб, які подали заяву про прийняття або відмову від прийняття спадщини після смерті боржник (а.с. 34-36).

Листом приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу ОСОБА_6 від 13 грудня 2016 року № 752/02-14 ПАТ КБ «ПриватБанк» повідомлено, що претензія про визнання кредитором перед спадкоємцями ОСОБА_4 отримана 12 грудня 2016 року, долучена до спадкової справи. Спадкоємцям, які подали заяву про прийняття спадщини, 13 грудня 2016 року направлено повідомлення про надходження претензії кредитора (а.с. 37).

08 грудня 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» направив ОСОБА_1 лист-претензію про необхідність сплати заборгованості за кредитним договором від 05 жовтня 2011 року, укладеного між банком та ОСОБА_4, яка залишена без задоволення (а.с. 38-40).

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265цього Кодексу (ч.ч. 1,2 ст. 1223 ЦК України).

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (ст. 1258 ЦК України).

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (ст. 1264 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у частинах третій, четвертій статті 1268, статті 1269 ЦК України.

Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Оскільки після смерті боржника зобов'язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов'язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї статті.

Згідно з частиною першою статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 1282 ЦК України у разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину і не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця.

Згідно копії матеріалів спадкової справи № 117/2014, після смерті ОСОБА_4 до нотаріальної контори звернулися: син померлого ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини (а.с. 96), дружина померлого ОСОБА_7 із заявою про відмову від спадщини на користь ОСОБА_2 (а.с. 97), батько померлого ОСОБА_8 із заявою про відмову від спадщини на користь ОСОБА_2 (а.с. 98) та ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини (а.с. 99).

ОСОБА_1 приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу ОСОБА_6 було повідомлено, що у ОСОБА_4 є спадкоємці першої черги, які прийняли спадщину. У випадку оспорювання їх права на спадкування запропоновано повідомити про це нотаріуса (а.с. 101).

14 травня 2015 року ОСОБА_2 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 у вигляді 23/100 частки домоволодіння № 63 з надвірними будівлями за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Деповська (а.с. 110).

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом переконливості своїх вимог є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України ).

З виписки по рахунку ОСОБА_4 вбачається, що станом на дату його смерті, 06.09.2014, у нього була відсутня кредитна заборгованість перед ПАТ КБ «ПриватБанк». Заборгованість у розмірі 7 946 грн. 66 коп. почала утворюватись з 16.01.2015 (а.с. 164-166). Таким чином, до складу спадщини заборгованість не може бути включена і не підлягає стягненню зі спадкоємця ОСОБА_4 - ОСОБА_2

Докази того, що ОСОБА_1 прийняла спадщину після ОСОБА_4, у матеріалах справи відсутні. Реєстрація ОСОБА_1 за однією адресою з померлим (а.с. 32) не доводить їх спільне проживання та прийняття нею спадщини.

Посилання апеляційної скарги на порушення ОСОБА_4 правил користування кредитною карткою шляхом розголошення ПІН-коду, невиконання відповідачами обовязку повідомити Банк про смерть боржника не можуть бути підставою для стягнення заборгованості зі спадкоємця. Використання кредитної картки батька ОСОБА_2 не доведено. 17.09.2015 року відповідач ОСОБА_2 звертався до Харківського РВ (з обслуговування Харківського району та м. Люботин) ГУМВС України в Харківській області із заявою про зняття невідомими особами коштів із кредитної карти ПАТ КБ «ПриватБанк». Однак винних осіб установити не вдалося. ОСОБА_1 як колишня співмешканка ОСОБА_4 опитана не була через те, що виїхала з останнього відомого місця свого проживання і її місцезнаходження не відомо (а.с. 149). Доказів використання ОСОБА_1 кредитної картки в матеріалах справи також немає.

За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_3, яка діє в інтересах АТ КБ «ПриватБанк», належить залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін у звязку із його ухваленням з додержанням норм матеріального і процесуального права при повному встановленні обставин.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381-384 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, яка діє в інтересах Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», залишити без задоволення.

Рішення Люботинського міського суду Харківської області від 11 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 21 березня 2019 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді: А.В. Котелевець

ОСОБА_9