Справа № 309/2965/18
Провадження № 2/309/72/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2019 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого-судді Сідей Я.Я.

з участю секретаря судового засідання: Орос Г.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Хуст цивільну справу за позовом:

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2 ,

третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: Хустська міська рада

про скасування державної реєстрації права власності та визнання права власності на майно в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 , який проживав в АДРЕСА_1 . Після його смерті відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме 1/2 частину в житловому будинку під АДРЕСА_1 , загальною площею 42,4 кв.м. та добудову до будинку площею 45,9 кв.м. Батько позивачки проживав з ОСОБА_2 у фактичних шлюбних відносинах, та у 1994 році подарував їй 1/2 частину житлового будинку, який був спільною власністю батьків позивачки. Таким чином на день смерті батька за ним зареєстровано 1/2 частина будинку по АДРЕСА_1 , відповідно спадщина відкрилася тільки на належну батькові частку, яка за ним була офіційно зареєстрована. ОСОБА_1 прийняла спадщину, отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 28.02.2018 року за реєстровим №1095 на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 у розмірі 1/2 частки.

Крім того, біля будинку була побудована прибудова, що складається з коридора розміром 11,8 кв.м., ванни розміром 7,9 кв.м., кімнати розміром 13,1 кв.м. та кімнати розміром 13,1 кв.м., що в загальному складає 45,9 кв.м. (з них 26,2 житлова площа). ОСОБА_3 побудував її без будь-яких дозвільних документів. Вона збудована на земельній ділянці наданій безстроково батькам позивачки для будівництва житлового будинку та надвірних споруд, на підставі рішення виконкому Хустської міської ради №8 від 17.04.1964 року. Рішенням Хустського районного суду від 29.05.2017 року встановлено факт проживання ОСОБА_2 з ОСОБА_3 , визнано ОСОБА_2 спадкоємцем четвертої черги. Відповідачка користується майном, однак не має відповідних документів та не являється спадкоємцем. Про те, що вказана прибудова є самовільним будівництвом і на неї не видано правовстановлюючих документів позивачці стало відомо на початку 2018 року, коли вона почала оформляти спадщину, до цього у 2013 році за її замовленням було виготовлено технічний паспорт як на житловий будинок, так і на прибудову. У відповідності до ст.1218 ЦК України самовільно побудовані спадкодавцем побутові будівлі також входять до числа спадщини.

Просить визнати за нею право власності на самовільну прибудову до житлового будинку площею 91,8 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_3 .

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася. Її адвокат Гринюк Г.В. подала суду заяву, в якій просить провести розгляд справи у їх з позивачем відсутності. Позивач подала заяву про збільшення позовних вимог, в якій посилається на те, що спірна прибудова була збудована на земельній ділянці, яка була надана її батькам у користування безстроково для будівництва житлового будинку та надвірних споруд на підставі рішення виконкому Хустської міської ради №8 від 17.04.1964 р. На день оформлення спадщини позивачка не могла надати правовстановлюючі документи на прибудову, оскільки вказане нерухоме майно не було зареєстровано за її батьком у встановленому порядку. Про прибудову позивачу стало відомо після того як на її адресу надійшло рішення Хустського районного суду від 23.07.2013 року, яким позов ОСОБА_2 до Хустської міської ради про визнання права власності на самовільну добудову задоволено та визнано за ОСОБА_2 право власності на добудову до будинку АДРЕСА_1 . За апеляційною скаргою позивачки рішення суду першої інстанції скасовано рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 17.04.2014 року та відмолено у задоволенні позову ОСОБА_2 Відповідачка, достовірно знаючи, що рішення Хустського районного суду від 23.07.2013 року переглядається апеляційним судом, без відома позивача на підставі рішення суду зареєструвала право власності на добудову. В реєстраційному посвідченні значиться проведення державної реєстрації на підставі рішення від 05.07.2013 року, тобто реєстрація була проведена на підставі скасованого рішення. Про те, що ОСОБА_2 здійснила державну реєстрації права власності на майно, яке було побудовано батьком позивачки їй стало відомо після того як її представник ознайомлювався з матеріалами цивільної справи та відзивом. Відносно рішення Хустської міської ради №431 від 05.10.2011 р. про надання ОСОБА_2 дозволу на здійснення добудови до будинку по АДРЕСА_1 , то вона вважає його незаконним, так як таке рішення видано після того як вказана прибудова була побудована її батьком. Про це свідчить рішення Хустського районного суду від 29.05.2017 р. по справі за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту сумісного проживання та надання права на спадкування разом із спадкоємцями першої черги, де зазначено, що судом достовірно встановлено, що ОСОБА_2 проживала однією сім`єю з ОСОБА_3 , вони вели спільне господарство, разом будували прибудову до будинку. Крім цього, факт, що добудова побудована при житті батька стверджується проектом газопостачання будинку АДРЕСА_1 , який виготовлений у серпні 2008 р. на замовлення ОСОБА_3 , де внесено і житловий будинок і добудову. За таких обставин державна реєстрації права власності на будинок є незаконною, оскільки скасовано підставу для його реєстрації, а саме рішення Хустського районного суду від 23.07.2013 року. Просить скасувати державну реєстрацію права власності від 27.02.2014 р., номер запису про право власності 4816094, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 8 на добудову, розташовану в АДРЕСА_1 , здійснену державним реєстратором Хустського районного управління юстиції на ім`я ОСОБА_2 ; визнати за нею право власності на добудову площею 45,9 кв.м., а саме: коридор площею 11,8 кв.м., ванну площею 7,9 кв.м. кімнату - 13,1 кв.м., кімнату - 13,1 кв.м. до житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_3 .

Відповідач ОСОБА_2 та її адвокат Костишин М.В. в судове засідання не з`явилися. Про дату проведення судового засідання повідомлялися належним чином, що стверджується розписками про вручення судових повісток. Відповідач подала відзив на позов, в якому зазначає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не визнає, посилаючись на наступне. Вона проживала разом з ОСОБА_3 однією сім`єю з серпня 1986 року. У 1994 році він подарував їй 1/2 частку будинку, який належав йому на праві власності. Будинок потребував ремонту, протікав дах, чоловік через хворобу уже не міг ні фізично, ні матеріально тримати будинок у справному стані. Відповідачка проводила ремонт за власні кошти, у 1996 році зробила газифікацію будинку. Добудова була зведена на земельній ділянці, яка належала на праві власності їй та ОСОБА_3 на підставі рішення 8 сесії 5 скликання Хустської міської ради від 26.09.2007 р. №476, право власності посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку ЯД №544659 від 07.04.2008 р. Рішенням виконкому Хустської міської ради від 05.10.2011 р. №431 ОСОБА_2 надано дозвіл на добудову житлових приміщень до існуючого житлового будинку на власній земельній ділянці в АДРЕСА_1 . Вона добудувала цю добудову власним коштом, її право власності зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Тому твердження позивачки про те, що вказана добудова входить до складу спадщини за померлим батьком не відповідає фактичним обставинам справи. Крім того, ОСОБА_1 не подано доказів звернення до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації та чи наявна відмова цього органу у такому прийнятті, докази права власності позивача на земельну ділянку, не порушення прав та інтересів інших осіб визнанням права власності позивача на самовільне будівництво. Технічний паспорт виготовлено відповідачкою та загальна площа прибудови становить 45,9 кв.м., житлова - 26,2 кв.м., а позивачка просить визнати за нею право власності на прибудову площею 91,8 кв.м. Просить у позові відмовити.

Представник третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача - Хустської міської ради в судове засідання не з`явився. Представник за довіреністю Маханець Г.В подала відзив, в якому просить суд провести розгляд справи без участі представника міської ради на підставі наявних матеріалів. З позовними вимогами ОСОБА_4 не погоджуються та просять у позові відмовити з тих підстав, що звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво, в тому числі і в порядку спадкування, має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право у відповідності до абз.2 п.2 ч.2 ППВСУ №15 від 25.09.98 «Про внесення змін і доповнень у деякі постанови Пленуму ВСУ в цивільних справах», п. 8 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», п.3.1 наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 13.06.2012 №304, ст.7 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідно до ч.3 ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою учасників справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті, без проведення фіксування судового засідання технічними засобами.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 .

В порядку спадкування за законом позивач успадкувала 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 , про що їй видано свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене приватним нотаріусом Хустського РНО Гелеван С.І. від 28.02.2018 року, зареєстроване в реєстрі за №1095. Право власності зареєстровано приватним нотаріусом Хустського РНО Гелеван С.І. 28.02.2018 року, номер запису про право власності: 25052469 /а.с. 7-9/.

09.12.2013 року та 21.02.2018 року позивачкою ОСОБА_1 було виготовлено технічний паспорт на будинок, в тому числі прибудову до будинку від 1994 року /а.с. 13-22/.

У 1986 році ОСОБА_3 почав проживати разом з ОСОБА_2 , шлюб не реєстрували, а проживали у фактичних шлюбних відносинах. Рішенням Хустського районного суду від 29.05.2017 року встановлено факт проживання однією сім`єю та ведення домашнього господарства ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 1986 року, тобто понад п`ять років до часу відкриття спадщини; ОСОБА_2 визнано спадкоємцем четвертої черги за померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 . Даним рішенням встановлено, що вони проживали однією сім`єю без шлюбу з 1986 року, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, тримали будинок в належному стані, піклувалися та підтримували один одного. Проводили поточні ремонти будинку, разом будували прибудову до будинку. В останні роки життя батько позивачки важко хворів, відповідачка вела догляд за ним /а.с. 24, 25/.

Згідно договору дарування від 15.12.1994 року, зареєстрованого у реєстраційній книзі №23 за реєстровим №4014 18.07.1995 року та державного акту на право на земельну ділянку серії ЯД №544659 від 07.04.2008 року 1/2 частина нерухомого майна належить ОСОБА_2 . З договору вбачається, що відповідачці було подаровано 1/2 частку житлового будинку площею 16,8 кв.м., загальною площею 42,8 кв.м.; до будинку відносяться надвірні добудови: Б сарай, В уборна, №1 огорожа. Хустським БТІ будинок АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в рівних долях /а.с.23,24, 46, 47/.

Так, згідно договору, укладеного між виконкомом Хустської міської ради та ОСОБА_3 у липні 1964 року йому було надано у безстрокове користування земельну ділянку для будівництва індивідуального житлового будинку на праві власності, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 /а.с. 10-12/.

07.04.2008 року на підставі рішення 8 сесії 5 скликання Хустської міської ради від 26.09.2007 року за №476 «Про безоплатну передачу земельних ділянок у власність громадянам» ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД №544659, на земельну ділянку площею 0,0587 га по АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Акт реєстровано в Книзі записів реєстрації державний актів на право власності на землю та права постійного користування землею, договорів оренди землі за №:01:08:0711:00110 /а.с. 48,49/.

На підставі рішення виконавчого комітету Хустської міської ради від 05.10.2011 року за №431 «Про надання дозволу на здійснення комплексної забудови територій» надано ОСОБА_2 дозвіл на добудову житлових приміщень до існуючого житлового будинку на власній земельній ділянці в АДРЕСА_1 /а.с. 50/.

Рішенням Хустського районного суду від 23.07.2013 року позов ОСОБА_2 до Хустської міської ради, третя особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про визнання права власності на самовільне будівництво задоволено та визнано за ОСОБА_2 право власності на самовільно добудовані приміщення: веранду розміром 14,3 кв.м., кухня розміром 10,5 кв.м., ванна розміром 7,9 кв.м. по АДРЕСА_1 . Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 17.04.2014 року скасовано рішення Хустського районного суду від 23.07.2013 року, в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено /а.с.106, 107/.

27.02.2014 року ОСОБА_2 зареєструвала право власності у Хустському районному управлінні юстиції, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 08, номер запису про право власності 4816094.

Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 і статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 ЦК України (ч.2 ст. 1258 Кодексу).

Частиною 3 ст. 1296 ЦК України визначено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Так, позивачка ОСОБА_1 має право на спадщину за померлим батьком ОСОБА_3 в першу чергу, тоді як відповідачка ОСОБА_2 згідно рішення суду являється спадкоємицею четвертої черги.

Суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 має першочергове право на спадкування майна після смерті батька, вона прийняла спадщину у вигляді 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 та отримала свідоцтво про право на спадщину, однак була позбавлена права на спадкування прибудови до будинку у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Отже, суд приходить до висновку, що батько позивача ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 фактично являвся власником прибудови до будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , однак за життя не виготовив документу, який посвідчує його право власності, суд вважає, що позивачка підставно претендує на вказане нерухоме майно, а державна реєстрація права власності за відповідачкою ОСОБА_2 була проведена незаконно.

Згідно ч.1 ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 27.02.2014 р. зареєстровано за ОСОБА_2 право власності на прибудову до будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 08, номер запису про право власності 4816094 /а.с. 55/.

Враховуючи наведене, а також те, що в судовому засіданні не встановлено даних, які б заперечували факт права власності у ОСОБА_1 на спадкове майно, а також не встановлено інших осіб, які б мали право на спадкове майно або які б претендували на це право як спадкоємці першої черги, окрім позивача, суд приходить до переконання про достатність підстав для визнання за ОСОБА_1 права власності на добудову до житлового будинку в АДРЕСА_1 та скасування державної реєстрації права власності за ОСОБА_2 .

Керуючись вимогами ст.ст. 247, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України та ст.ст. 328, 391-393, 1258, 1296 ЦК України, с у д -

У Х В А Л И В:

Збільшені позовні вимоги задоволити.

Скасувати державну реєстрацію права власності від 27.02.2014 року, номер запису про право власності 4816094, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 08 на добудову, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , здійснену державним реєстратором Хустського районного управління юстиції на ім`я ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на добудову площею 45,9 кв.м., а саме: коридор площею 11, 8 кв.м., ванна площею 7,9 кв.м., кімната площею 13,1 кв.м., кімната - 13,1 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржене через Хустський районний суд до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в цей же строк з дня його отримання.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 09.12.2019 року.

Суддя Хустського

районного суду: Сідей Я.Я.