П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2019 року м. Маріуполь

Єдиний унікальний номер 263/6072/15-ц

Номер провадження 22-ц/804/3282/19

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Мальцевої Є.Є., Биліни Т.І., Принцевської В.П.,

секретар - Сікора М.М.,

сторони :

заявник - Центральний відділ державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області

зацікавлені особа - ОСОБА_1

зацікавлені особа - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Звонарьов Валентин Вадимович, на ухвалу Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 04 грудня 2018 року у справі за поданням Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, зацікавлені особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про виділення частки сумісного майна боржника,

в с т а н о в и в:

В листопаді 2018 року заявник звернувся до суду з даною заявою, посилаючись на те, що на виконанні у Центральному відділі державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області перебуває виконавче провадження № 49203007 від 03.11.2015 року по примусовому виконанню виконавчого листа №263/6072/15-ц від 03.11.2015 року виданого Апеляційним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1090651,40 грн. За місцем мешкання боржника майно та кошти, на яке можливо звернути стягнення, відсутні. Боржника оголошено у розшук. За боржником ОСОБА_1 зареєстровано транспортний засіб - автомобіль DODGE 2008 року випуску, д.н.з: НОМЕР_1 , який постановою державного виконавця від 25.12.2015 року транспортний засіб оголошено у розшук. У ході подальшого виконання рішення суду, було виявлено нерухоме майно боржника, а саме ? спільна частка квартири АДРЕСА_1 . Дана квартира є сумісною власністю з ОСОБА_3 . Зауважує, що для виконання рішення суду необхідно звернути стягнення на арештовану частку квартири, у зв`язку з чим просив виділити частку майна, яка належить ОСОБА_1 , а саме ? частку спільної квартири АДРЕСА_1 , для її реалізації.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 04 грудня 2018 року подання Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, зацікавлені особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про виділення частки сумісного майна боржника задоволено. Виділено частку майна, яка належить ОСОБА_1 , а саме 1/2 частку спільної квартири АДРЕСА_1 , для її реалізації.

З вказаною ухвалою суду не погодився ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Звонарьов В.В. та оскаржив її в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою відмовити в задоволенні подання. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, за боржником ОСОБА_1 зареєстровано на праві приватної спільної часткової власності ? частину квартири АДРЕСА_1 . Підставою виникнення права власності зазначено свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_2 , видане 08.06.2006 року Управлінням міського майна м. Маріуполя. Таким чином, частка ОСОБА_1 у праві спільної часткової власності на квартиру є визначеною та становить 1/2 і звернення до суду із вимогою про визначення частки не відповідатиме нормам законодавства. Виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності можливий лише за бажанням самого співвласника. На підтвердження обставини можливості виділення 1/2 частки спірної квартири без втрати її цільового призначення, суд мав оцінити відповідні докази, зокрема висновок експерта. Проте жодного доказу на підтвердження цієї обставини заявником не надано. Відповідно до ст. 366 ЦК України суб`єктом звернення із заявою про виділ частки із спільного майна в натурі є кредитор співвласника майна, що є у спільній частковій власності. Кредитор має право звернутись до суду саме з позовною заявою про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї тільки у разі недостатності у боржника іншого майна, на яке може бути звернене стягнення. Отже, державний виконавець не є належним суб`єктом звернення до суду із вимогою про виділення частки із майна, що є в спільній частковій власності.

Відзив на апеляційну скаргу, в порядку визначеному ст.360 ЦПК України, не поданий.

Учасники справи до суду не явилися, про місце та час розгляду справу повідомлені належним чином - рекомендованою поштою, а також телефонограмами, зареєстрованими в журналі телефонограм апеляційного суду за №№1103-1105 (а.с.246).

Зважаючи на положення ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, заслухавши пояснення представника боржника ОСОБА_1 - адвоката Звонарьова В.В., який просив апеляційну скаргу задовольнити, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні у Центральному відділі державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області перебуває виконавче провадження №49203007 від 03.11.2015 року про примусове виконання виконавчого листа №263/6072/15-ц від 03.11.2015 року, виданого Апеляційним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошової суми 1090651,40грн. (а.с.103,120).

В результаті проведених заходів для виконання судового рішення державним виконавцем було встановлено, що за місцем мешкання боржника майна та коштів, на яке можливо звернути стягнення відсутні.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна квартира АДРЕСА_1 є сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . (а.с.145-147).

В листопаді 2018 року головний державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Крилова Л.Ю. звернулася з поданням до суду на підставі статей 366-371 ЦК України, і статті 50 Закону України «Про виконавче провадження», статті 443 ЦПК України. Вказувала, що у зв`язку із тим, що виявлено нерухоме майно боржника, а саме 1/2 спільна частка квартири АДРЕСА_1 , і дана квартира є сумісною власністю з ОСОБА_3 , то для виконання рішення суду необхідно звернути стягнення на арештовану частку квартири, у зв`язку з чим просила виділити частку майна, яка належить ОСОБА_1 , а саме ? частку спільної квартири АДРЕСА_1 , для її реалізації. (а.с.191-192).

Судом задоволено подання, і оскарженою ухвалою від 04.12.2018 року виділено частку майна, яка належить ОСОБА_1 , а саме 1/2 частку спільної квартири АДРЕСА_1 , для її реалізації, на підставі ст.443 ЦПК України. (а.с.229).

Відповідно до ч. 6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Відповідно до ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. У разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом. Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку.

Частиною 1 статті 368 ЦК України визначено, що спільна сумісна власність - це спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності.

За ч.2 ст. 370 ЦК України передбачено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Згідно з статтею 371 ЦК України кредитор співвласника майна, що є у спільній сумісній власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред`явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, для звернення стягнення на неї здійснюється у порядку, встановленому статтею 366 ЦК України.

Згідно з положеннями статті 366 ЦК України кредитор співвласника майна, що є у спільній частковій власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред`явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. Якщо виділ в натурі частки із спільного майна має наслідком зміну його призначення або проти цього заперечують інші співвласники, спір вирішується судом. У разі неможливості виділу в натурі частки із спільного майна або заперечення інших співвласників проти такого виділу кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу. У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов`язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку.

Зі справи вбачається, що боржнику ОСОБА_1 належить ? частка квартири АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності. (а.с.145-147, 201).

Разом з тим, статтею 443 ЦПК України встановлено можливість вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, і таке питання вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця. Суд у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб; і неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами

Отже, статтею 443 ЦПК України виділ частки майна для реалізації не передбачений.

При вирішенні питання про виділ частки майна суд враховує, що виділ частки боржника із спільної сумісної власності у межах виконавчого провадження регулюється нормами цивільно-процесуального законодавства. При розгляді подання державного виконавця в порядку ст. 443 ЦПК України вирішується питання не про виділ частки, що призводить до виділу її в натурі, припинення права спільної часткової власності на майно, а вирішується питання про визначення частки в майні, що не є по суті його поділом чи виділенням частки та не тягне за собою припинення права спільної часткової власності, а такий захід спрямований лише на забезпечення виконання рішення суду. Системне тлумачення положень вказаних норм дає підстави дійти висновку, що за результатами розгляду подання державного виконавця про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, суд постановляє ухвалу, в якій тільки визначається конкретне майно, що підлягає саме виділу.

Таким чином, враховуючи, що державний виконавець не ставив питання про визначення частки майна у спільній сумісній власності, а подання щодо виділу частки майна для її реалізації не обгрунтував належно, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального і матеріального права, томі підлягає скасуванню з ухваленням про відмову в задоволенні такого подання, що не позбавляє державного виконавця звернутися за вирішенням такого питання у відповідності до положень закону.

Керуючись п.2 ч.1 ст. 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 04 грудня 2018 року скасувати.

В задоволенні подання головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про виділ частку майна, яка належить ОСОБА_1 , а саме 1/2 частку спільної квартири АДРЕСА_1 , для її реалізації - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 09 грудня 2019 року.

Судді