Справа № 234/3220/19
Провадження № 2/234/1645/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2019 року Краматорський міський суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Сухоручко Ю.О.,

при секретарі - Харькової Т.С.,

за участю позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідачів ОСОБА_2 ,

представника третьої особи Служби у справах дітей - Берегової І.В.,

третьої особи - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Краматорська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третьої особи - Служба у справах дітей Краматорської міської ради, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Краматорського міського суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третьої особи - Служба у справах дітей Краматорської міської ради, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що він дав дозвіл на реєстрацію місця проживання своїм донькам, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у квартирі, яка частково знаходиться у його приватній власності 1/2, 1/4 та 3/16 частки, розташована за адресою АДРЕСА_1 .

08 лютого 2019 року було складено акт обстеження домоволодіння, відповідно, до якого, при обстеженні домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 було встановлено, що за вказаною адресою зареєстровані ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 які фактично за вказаною адресою не мешкають з жовтня 2013 року, особисті речі відсутні. Зараз фактично проживають разом з їх матір`ю, ОСОБА_2 в АДРЕСА_3 .

На сьогоднішній час вказану квартиру має намір продати разом із братом ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , якому також належить 1/4 та 3/16 частки вище вказаної квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.01.2019 року серія ННО 319360 та Свідоцтва про право власності на житло від 18 травня 2001 року.

Однак у зв`язку з тим, що там зареєстровані відповідачі, а мати добровільно не надає згоду на зняття їх з місця реєстрації, таким чином створюючи йому перешкоди у користуванні та розпоряджанні власною квартирою.

Відповідачі з жовтня 2013 року проживають із матір`ю ОСОБА_2 , що підтверджується рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 28 березня 2014 року, рішенням Краматорського міського суду від 05 травня 2017 року та рішення виконавчого комітету від 21.02.2048 р. № 154, однак ОСОБА_2 не дає згоду, на зняття з реєстрації наших дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , з квартири яка знаходиться у його власності, у зв`язку із чим на сьогоднішній час він не може цю квартиру продати, таким чином створює йому перешкоди у користуванні та розпорядженні його квартирою як власністю.

У разі виникнення питання щодо реєстрації дітей за місцем проживання матері, позивач в подальшому не заперечує щодо реєстрації місця проживання його дітей за його місцем проживанням, а саме у квартирі яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 , яка належить його дружині, ОСОБА_6 , згідно договору дарування від 26.01.2015 року серія НАК 715074, яка також не заперечує щодо їх реєстрації, та може підтвердити це в судовому засіданні як свідок.

Просить усунути перешкоди позивачу у користуванні житловим приміщенням, а саме: квартирою розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом визнання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування зазначеним житловим приміщенням.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Додатково показав, що діти з 2013 року проживають разом з матір`ю, мати згоду на зняття з реєстрації не дає, а квартиру він хоче продати. На теперішній час дану квартиру він здає в оренду.

В судовому засіданні законний представник відповідачів ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що заявлений позивачем позов не визнає, діти проживають разом з нею, будь-якого нерухомого майна у її власності в неї не має та зареєструвати дітей в інше житлове приміщення не має можливості. Позивач дітям не дає можливості проживати у вказаній квартирі, оскільки він здав її в оренду.

В судовому засіданні представник третьої особи Органу опіки та піклування Краматорської міської ради Берегова І.В. показала, що вважає позов не обґрунтованим та просить відмовити у задоволенні позовних вимог про зняття з реєстрації неповнолітніх дітей для захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини. Крім того, пояснила, що діти не можуть проживати у вказаній квартирі, оскільки позивач її здає в оренду.

В судовому засіданні третя особа ОСОБА_3 наполягав на задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 27.03.2019 року, провадження про справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

РОЗГЛЯНУВШИ МАТЕРІАЛИ ЦИВІЛЬНОЇ СПРАВИ, СУД ВСТАНОВИВ:

Повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів цивільної справи, малолітня ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 , відповідно до повторної копії свідоцтва про народження, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №1427 від 10.04.2018 року, малолітня ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 , відповідно до повторної копії свідоцтва про народження, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №1240 від 10.04.2018 року. Батьком дітей записан - ОСОБА_1 , а матір`ю - ОСОБА_2 . (а.с. 6-7)

Відповідно до копії рішення Краматорського міського суду Донецької області від 28.03.2014 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано. (а.с. 8)

Згідно копії заочного рішення Краматорського міського суду Донецької області від 05.05.2017 року ОСОБА_2 визнали такою, що втратила право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 9-10)

З акта обмеження домоволодіння, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_5 , наданого Комунальним підприємством «Служба єдиного замовника» від 08.02.2019 року вбачається, що в вищенаведеній квартирі зареєстровані ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . (а.с. 11)

З довідки, наданої Комунальним підприємством «Служба єдиного замовника» від 08.02.2019 року вбачається, що квартирі за адресою: АДРЕСА_5 зареєстровані ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . (а.с. 12)

Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Другої краматорської державної нотаріальної контори Костюковою Н.С. 28.02.2014 року свідоцтво про право на спадщину на 1/2 квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 видано ОСОБА_1 . (а.с.13)

Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого приватним нотаріусом Близнюківського районного нотаріального округу Харківської області Яременко Г.В. 28.01.2019 року свідоцтво про право на спадщину на 3/16 квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 видано ОСОБА_1 . (а.с.15)

Згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 18.05.2001 року за №727с 1/4 вищезазначеної квартири на праві власності належить ОСОБА_1 . (а.с.18)

Рішенням виконавчого комітету Краматорської міської ради від 21.02.2018 року за №154 визначено ОСОБА_1 спосіб участі у вихованні дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . (а.с. 19)

Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого приватним нотаріусом Близнюківського районного нотаріального округу Харківської області Яременко Г.В. 28.01.2019 року свідоцтво про право на спадщину на 3/16 квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 видано ОСОБА_3 . (а.с.26)

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У сенсі ст. 391 ЦК України, власник майна може вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає можливість дійти висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону N 475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першим протоколом та протоколами N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплений принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Таким чином, закон гарантує захист права власності шляхом застосування певних способів захисту, передбачених ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Згідно із ст.ст. 379, 382 ЦК України, об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло у вигляді житлового будинку, садиби, квартири.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

За змістом ст. 156 ЖК України, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.

Згідно із вимогами ч. 4 ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Підстави позбавлення члена сім`ї права користування жилим приміщенням, яке належить громадянинові на праві власності, визначені ст. 405 ЦК України, частиною 2 якої встановлено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до п. 33 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року, застосовуючи положення ст. 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.

Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Статтею 41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом.

Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Під правом володіння власністю визнається юридично забезпечена можливість фактичного панування власника над майном, не пов`язана з використанням його властивостей.

Право користування власністю - це юридично забезпечена можливість власника добувати з належного йому майна корисні властивості.

Під правом розпоряджатися розуміють юридично забезпечену можливість власника визначати долю майна.

Відповідно до п. 34 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР, стаття 405 ЦК), зокрема від вирішення вимог про позбавлення права користування жилим приміщенням.

Згідно із ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом та мають взаємні права та обов`язки.

У частині 4 цієї статті зазначено, що сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідачі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є членами сім`ї позивача (його дочками) і не проживають у будинку з 2013 року, будь-яких угод про порядок користування жилим приміщенням між сторонами, також, не укладалось.

Відповідно до статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Статтями 15, 16, 20 ЦК України передбачено право особи на судовий захист свого цивільного права у разі його порушення.

Зі змісту частини першої статті 317 ЦК України, проживання у будинку, що є об`єктом права приватної власності, за своєю юридичною природою є складовою права користування нею як об`єктом власності.

Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Не можуть бути задоволені вимоги позивача щодо визнання малолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . такими, що втратили право користування жилим приміщенням з огляду на наступне.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 вказував, що причиною для звернення до суду є те, що діти не проживають у вказаній квартирі з 2013 року, добровільно з реєстрації не знялись.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.11 Закон України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Отже обов`язок і відповідальність за створення належних умов для проживання дитини покладається на її сім`ю, тобто в даному випадку батьків.

Згідно ч.2 ст.18 цього Закону діти мають право користуватися займаним приміщенням як члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення.

Відповідно до статті 27 Конвенції «Про права дитини», які закріплюють право кожної дитині на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Як зазначено у ст. 3 Конвенції "Про права дитини", схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблей ООН від 20.11.1989 р. N 44/25, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. N 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частиною 1 ст. 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом.

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у розумінні вимог ст. 3 СК України та ч. 2 ст. 64 ЖК УРСР є членами сім`ї позивача, який є власником квартири.

Предметом доказування у даній справі, з урахуванням змісту позовних вимог до малолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та правових підстав, за яких ці вимоги пред`явлено позивачем, є відсутність або непроживання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 без поважних причин понад один рік в квартирі позивача.

Оцінивши надані сторонами докази, суд дійшов висновку про те, що малолітні ОСОБА_4 , ОСОБА_5 не проживають у спірному житлі з поважних причин, якими є розірвання шлюбу між їх батьками і їх проживання разом з матір`ю.

Крім того, у судовому засіданні встановлено що спірна квартира здається в оренду і діти не мають можливості там проживати.

Враховуючи малолітній вік ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , суду не надані докази щодо самостійного обрання останніми місця проживання, тому факт їх непроживання у спірній квартирі обумовлений поважними причинами і не є підставою для позбавлення їх права користування житлом, яке належить їх батьку, та у якому зареєстрований їх батько.

Крім того, під час розгляду справи судом не було встановлено наявності перешкод у користуванні позивачем своєю власністю та порушення його прав у зв`язку з реєстрацією місця проживання його малолітніх дітей у належній йому квартирі.

Такого висновку дійшов ВС у своїй постанові від 22 листопада 2018 року № 591/4595/16-ц.

Також, суд враховує пояснення представника органу опіки та піклування Краматорської міської ради, надані в судовому засіданні, відповідно до яких орган опіки та піклування вважає недоцільним визнати ОСОБА_4 , ОСОБА_5 такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Як встановлено у судовому засіданні, спору між сторонами щодо місця проживання дітей немає, діти проживають разом з матір`ю.

Окрім того, суд вважає необхідним зазначити, що для зміни реєстрації місця проживання дітей. сторони, дійшовши згоди, не позбавлені можливості згідно встановленого законом порядку звернутися до відповідного реєстраційного органу.

Враховуючи викладене, вимоги позивача щодо визнання втратившими право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , малолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 76-81, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст.317,321,383,391,396,405 ЦК України, ст.41 Конституції України, ст.64 ЖК України, Законом України «Про охорону дитинства», Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, Конвенцією "Про права дитини" суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третьої особи - Служба у справах дітей Краматорської міської ради, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в Донецькій апеляційний суд через Краматорський міський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було врученим у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення буде проголошено 18.11.2019 року о 08 год. 30 хв.

Позивач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ).

Представник відповідачів: ОСОБА_2 (місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 ).

Відповідачі: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ).

Третя особа: Орган опіки та піклування Краматорської міської ради (розташований за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, пл. Миру, 2).

Третя особа: ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 ).

Суддя Краматорського міського

суду Донецької області Ю.О. Сухоручко