Справа № 304/1275/19
Провадження № 2/304/393/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2019 рокум. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Ганька І. І.,

за участі секретаря судового засідання Соханич Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 304/1275/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 12 вересня 2002 року з відповідачем зареєстрував шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, актовий запис № 560. Від даного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 , який проживає з мамою. Однак, подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння, внаслідок чого вони втратили почуття поваги, любові та довіри. Оскільки сімейним життям не проживають, примушування сторони навіть до формального знаходження в зареєстрованому шлюбі є не припустимим, тому просить такий між ними розірвати.

До початку судового засідання представник позивача адвокат Холмогорова Л.В. подала заяву про доповнення підстав позову. У такій зазначила, що у сторін від шлюбу народилося двоє синів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які проживають разом з батьком у будинку АДРЕСА_1 , що стверджується заявами сусідів та довідкою про реєстрацію місця проживання. У той же час, відповідач з жовтня 2018 року працює та проживає за кордоном, а саме у Словацькій Республіці. Їх старший син ОСОБА_4 , який на даний час навчається на денній формі навчання факультету туризму та міжнародних комунікацій ДВНЗ «УжНУ», має 17 років, тобто досяг віку, з якого має право самостійно обирати з яким із батьків бажає проживати після розлучення. Менший син ОСОБА_3 , який навчається у другому класі навчально-виховного комплексу «Гармонія» Ужгородської міської ради Закарпатської області, є малолітнім та після розірвання шлюбу продовжить проживати разом з батьком. ОСОБА_5 має можливість вільно бачитися з сином, брати участь у вихованні та спілкуванні з дитиною. Оскільки дані доповнення не змінюють предмету спору та позовних вимог, а тільки підтверджують факт самоусунення відповідача від сімейних обов`язків, так як така понад рік не проживає з позивачем та дітьми, що власне і стало підставою для розірвання шлюбу, тому просить врахувати їх при вирішенні справи.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, задовольнити позовні вимоги у повному обсязі з врахуванням поданої його представником заяви про доповнення підстав позову та того, що обоє дітей проживають разом з ним.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник адвокат Ракущинець А.А. у судове засідання також не з`явилися, останній подав заяву, в якій просив розгляд справи провести без участі відповідача, проти розірвання шлюбу не заперечив.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що 12 вересня 2002 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , актовий запис №560 (а. с. 5). Від даного шлюбу у них народилося двоє синів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Також встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні характери та розходження поглядів на шлюб і сім`ю. Питання розірвання шлюбу позивачем обдумане, представник відповідача позовні вимоги визнав, тому строк для примирення подружжю не надавався.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ст. 5 «Рівноправність подружжя» Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Зі змісту ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України вбачається, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи вищенаведене, визнання представником відповідача позовних вимог та те, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу буде суперечити інтересам кожного з них та інтересам їх дітей, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати.

Що стосується поданої представником позивача заяви про доповнення підстав позову, то суд таку до уваги не бере, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Так, ухвалою Перечинського районного суду від 29 жовтня 2019 року підготовче провадження у даній цивільній справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті, тоді як заяву про доповнення підстав позову представником позивача було подано тільки 19 листопада 2019 року. Крім цього, у зазначених доповненнях адвокат Холмогорова Л.В. вказує на місце проживання дітей сторін, тоді як визначення такого не є предметом даного спору.

Судові витрати підлягають стягненню з відповідача, що відповідає положенням ст. 141 ЦПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст. 51 Конституції України, ст. ст. 105, 110, 112, 113 СК України, ст. ст. 12, 13, 49, 76-83, 141, 206 ч. 4, 258-259, 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити повністю.

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), зареєстрований у Відділі реєстрації актів громадянського стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області 12 вересня 2002 року, актовий запис №560 розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Головуючий: Ганько І. І.