Справа № 364/159/19
Провадження № 2/364/125/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2019 р. Володарський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Макаренко Л.А.,

при секретарі судового засідання Кулинич Г.І.,

за участю:

учасники справи не зявилися,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Володарського районного суду Київської області в смт Володарка Київської області цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до Гайворонської сільської ради Володарського району Київської області

про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

До Володарського районного суду Київської області 06.02.2019 р. надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Гайворонської сільської ради Володарського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, в якій Позивач просить суд: визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на спадкове майно, а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: вул. Загребельна, 18, с Гайворон, Володарський р-н, Київська обл., а також на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку площею 0,2500 га і дві земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,1160 га та 0,1450 га, що знаходяться по вул. Загребельна у с Гайворон Володарського району Київської області.

На обґрунтування заявлених позовних вимог Позивач у позовній заяві зазначив, що 04.11.2015 р. помер його батько ОСОБА_2, після смерті якого залишилася спадщина, до складу якої увійшли зазначені житловий будинок та земельні ділянки; 09.06.2011 р. ОСОБА_1 склав заповіт, за яким спадкоємцем його майна є Позивач, інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом немає. Для оформлення спадщини Позивач звернувся до нотаріуса, проте йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно.

Ухвалою суду від 08.02.2019 р. відкрито провадження у справі, визначено загальний позовний порядок розгляду справи, встановлено Відповідачеві строк для подання відзиву, призначено підготовче судове засідання на 28.03.2019 р.

У підготовче судове засідання 28.03.2019 р. учасники справи не зявилися, про дачу, час та місце розгляду справи повідомлені; 19.03.2019 р. Відповідач та 28.03.2019 р. Позивач подали до суду заяви про розгляд справи без участі їх та їх представників, окрім того Відповідача зазначив про визнання ними позовних вимог (а.с. 28, 29).

За загальним правилом частини першої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності; якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (частина третя статті 211 ЦПК України).

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті 247 ЦПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі, зокрема, визнання позову проводиться в порядку статті 206 ЦПК України.

Згідно з частинами першою, четвертою статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві; у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову; якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

За розясненнями Верховного Суду України, викладеними у пункті 24 Постанови Пленуму від 12.06.2009 р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», пункті 11 Постанови Пленуму від 18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом; визнання відповідачем позову має бути безумовним, не суперечити закону й не порушувати права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), у такому разі суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для прийняття визнання Відповідачем позову та задоволення позову, суд, ознайомившись з матеріалами справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні, виходить з такого.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (пункт 1 частини другої статті 16, частина перша статті 328 Цивільного кодексу України, далі ЦК України).

За нормами статті 328, частини другої статті 373 ЦК України, частини другої статті 78, пункту «г» частини першої статті 81 Земельного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом; право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону; громадяни набувають право власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (частина перша статті 1225 ЦК України).

Спадкування здійснюється, зокрема, за заповітом; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (статті 1217, 1220 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

За наявними матеріалами справи судом встановлено, що спірний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: вул. Загребельна, 18, с Гайворон, Володарський р-н, Київська обл., належав ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок, виданого 10.06.1996 р. на підставі рішення виконавчого комітету Володарської районної ради Київської області від 22.08.1989 р. № 155, що підтверджено доданими до позовної заяви копіями цього свідоцтва та технічного паспорта на житловий будинок (а.с. 8, 9-12).

Крім того, згідно державним актом на право приватної власності на землю, серії II-КВ № 067138, ОСОБА_2 на підставі рішення Гайворонської сільської ради від 03.06.2000 р. № 19 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,366 га, що розташована по вул. Загребельного у с. Гайворон та яка включає в себе земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку площею 0,250 га і земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 0,116 га. Цей державний акт видано Гайворонською сільською радою 01.09.2000 р., акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 6. За відомостями, зазначеними в названому державному акті, рішенням Гайворонської сільської ради від 31.07.2001 р. було внесено зміни у межах і розмірах переданої власникові за цим актом земельної ділянки, а саме: шляхом передачі ділянки 2 площею 0,145га. Наведені обставини підтверджено Позивачем наданою суду копією цього державного акта (а.с. 13).

Власник наведених вище житлового будинку та земельних ділянок ОСОБА_2 помер 04.11.2015 р., що підтверджено копією свідоцтва про його смерть серії I-ОК № 351710, виданого виконавчим комітетом Гайворонської сільської ради Володарського району Київської області 05.11.2015 р., актовий запис № 12 (а.с. 5).

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином померлого ОСОБА_2, що підтверджено копією свідоцтва про народження, серії I-ЯР № 180273, виданого 30.08.1957 р. Гайворонським сільським РАГС Володарського району Київської області (а.с. 6).

За життя спадкодавець ОСОБА_2 склав заповіт, посвідчений 09.06.2011 р. секретарем Гайворонської сільської ради Володарського району Київської області, зареєстровано в реєстрі за № 22, яким заповів все своє майно ОСОБА_1 (Позивачеві), що підтверджено копією цього заповіту (а.с. 15).

Спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилася, про що суд повідомлений нотаріусом на відповідний запит суду (а.с. 24, 27).

Як вбачається з наявних матеріалів справи, зокрема, відповіді приватного нотаріуса ОСОБА_3 Позивачеві від 04.02.2019 р.(а.с. 14), оформити спадщину для Позивача виявилось неможливим через відсутність у нього оригіналів правовстановлюючих документів на перелічене вище спадкове майно, тому нотаріусом було відмовлено Позивачеві у вчиненні відповідної нотаріальної дії та видачі свідоцтва про право на спадщину з розясненням про можливість вирішення питання в судовому порядку (а.с. 14). Копію оголошення в газеті «Голос Володарщини» про недійсність втрачених названих вище свідоцтва про право власності на житловий будинок та державного акту на право власності на землю, виданих на імя ОСОБА_2, додано до позовної заяви (а.с. 18).

Згідно з частинами першою, третьою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину; відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обовязком спадкоємця.

За таких встановлених обставин суд вважає, що Позивач правомірно звернувся до суду за захистом своїх прав та має право на зазначене спадкове майно, а саме: нажитловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: вул. Загребельна, 18, с. Гайворон, Володарський р-н, Київська обл, та земельні ділянкиплощею 0,2500 га, 0,1160 га та 0,1450 га, розташовані по вул. Загребельного в с. Гайворон, що належали померлому 04.11.2015 р. спадкодавцю ОСОБА_2 на праві приватної власності.

Таким чином, визнання Відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, вимоги Позивача є обґрунтованими і відповідають закону, а тому суд має законні підстави для прийняття визнання Відповідачем позову та ухвалення рішення про задоволення позову.

Питання щодо стягнення з Відповідача (органу місцевого самоврядування) на користь Позивача судових витрат судом не вирішується, оскільки таке питання Позивачем перед судом не порушувалося, розрахунків цих витрат суду не надано. Проте, зважаючи на визнання Відповідачем позову, суд застосовує положення частини першої статті 142 ЦПК України, частини

третьої статті 7 Закону України «Про судовий збір», за якими у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору.

На підставі наведеного та керуючись статтями 78, 81 Земельного кодексу України, статтями 16, 316, 328, 373, 1216-1218, 1220-1223, 1225, 1233-1235, 1268, 1296 Цивільного кодексу України, статтями 2-4, 12, 13, 76, 81, 82, 89, 197, 200, 206, 211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 351, 352, 354, 355, підпунктом 15.5 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Гайворонської сільської ради Володарського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, 02225; РНОКПП НОМЕР_1), в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_2, який помер 04.11.2015 р., право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: вул. Загребельна, 18, с. Гайворон, Володарський р-н, Київська обл.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, 02225; РНОКПП НОМЕР_1), в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_2, який помер 04.11.2015 р., право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку та земельні ділянки площею 0,1160 га і 0,1450 га для ведення особистого підсобного господарства, що розташовані по вул. Загребельного в с. Гайворон Володарського району Київської області та посвідчені державним актом на право приватної власності на землю, серії II-КВ № 067138, виданим 01.09.2000 р. Гайворонською сільською радою Володарського району Київської області на підставі рішення Гайворонської сільської ради від 03.06.2000 р. № 19, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 6, із змінами меж і розмірів земельної ділянки на підставі рішення Гайворонської сільської ради від 31.07.2001 р.

Управлінню Державної казначейської служби України у Володарському районі Київської області повернути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, 02225; РНОКПП НОМЕР_1), судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 (двадцять) коп., сплачений на підставі квитанції від 01.02.2019 р. № 0.0..1.

Розяснити Позивачеві, що питання про інші судові витрати може бути вирішено судом шляхом ухвалення додаткового рішення за її обґрунтованою заявою, подано в порядку і в строки, визначені статтею 270 ЦПК України.

Копії рішення суду направити учасникам справи.

Рішення суду може бути оскаржено Київського апеляційного суду або через Володарський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано; в разі подання такої скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.А. Макаренко