Провадження № 2/161/663/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2019 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Івасюти Л.В.

з участю секретаря судового засідання Маковецької Т.М.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку справу за позовом ОСОБА_1 до Луцької міської ради про визнання права власності на спадкове майно,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 свій позов мотивує тим, що земельна ділянка площею 0,1 га за адресою: м.Луцьк, вул. Наливайка, 20в належала на праві приватної власності ОСОБА_2, згідно рішення Луцької міської ради Волинської області № 16/96 від 26.07.2007 року, що підтверджується архівними витягами з рішення Луцької міської ради Волинської області та проектом землеустрою щодо відведення даної ділянки, виданого ЗАТ НВП «Технічне бюро кадастру» у 2007 році. Цільове призначення даної земельної ділянки - для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд. За життя ОСОБА_2 не отримав Державного акту на право власності на земельну ділянку. 30 квітня 2011 року ОСОБА_2 помер (свідоцтво про смерть серії І - ЕГ № 112153). Спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_2 є він, ОСОБА_1, як син померлого. Факт родинних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 підтверджується Свідоцтвом про народження серії І ЯР № 174679. До складу спадщини, яка залишилася після смерті спадкодавця, входить земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд площею 0,1 га, що знаходиться на території Луцької міської ради в місті Луцьку Волинської області по вулиці Наливайка, 20в. На даний момент, крім як в судовому порядку, він не може повністю оформити спадщину через відсутність правовстановлюючого документу на земельну ділянку.

Посилаючись на наведене, позивач просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_3, який помер 30.04.2011р., на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд площею 0.1 га, яка знаходиться на території Луцької міської ради у місті Луцьк Волинської області по вулиці Наливайка, 20в, яка належала померлому ОСОБА_3.

ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позовній заяві, щодо вирішення спору покладається на думку суду.

Представник відповідача надіслав суду заяву про розгляд справи без представника Луцької міської ради.

Суд вважає за можливе розглядати дану справу за відсутності представника Луцької міської ради, на підставі наявних у справі письмових доказів.

Заслухавши пояснення позивача, оцінивши показання допитаних в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи, та подані позивачем докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог та заперечень, суд установив таке.

У відповідності до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З копії свідоцтва про смерть серії І-ЕГ № 112153 від 30 квітня 2011 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області вбачається, що 30 квітня 2011 року помер ОСОБА_2 (а.с.46).

Судом встановлено, що після смерті останнього відкрилася спадщина на спадкове майно, яка складається, в тому числі, із земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд площею 0,1 га, та знаходиться на території Луцької міської ради у місті Луцьк Волинської області по вулиці Наливайка, 20в.

У статті 1216 ЦК України зазначено, що спадкуванням є перехід та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_1 за життя заповіту не складав.

Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ЯР №174679 від 11 червня 1956 року, ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3, а отже, є спадкомцем першої черги за законом .

Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 на час смерті постійно проживав з ОСОБА_3

Даний факт підтвердили допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5

Як випливає з матеріалів справи, земельна ділянка площею 0,1 га за адресою: м.Луцьк, вул. Наливайка, 20в була виділена ОСОБА_2 на підставі рішення Луцької міської ради Волинської області № 16/96 від 26.07.2007 року, що підтверджується архівними витягами з рішення Луцької міської ради Волинської області та проектом землеустрою щодо відведення даної ділянки, виданого ЗАТ НВП «Технічне бюро кадастру» у 2007 році. Цільове призначення цієї земельної ділянки - для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд.

Згідно з цим рішенням надано у власність ОСОБА_2 та затверджено проект землеустрою щодо підведення земельної ділянки на вул. Наливайка, 20 в загальною площею 0,1 га для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку та господарських будівель і споруд., за рахунок нерозмежованих земель міста не наданих у власність чи користування, згідно з додатком.

Згідно з рішенням Луцької міської ради №14/67 від 06.06.2007р. погоджено ОСОБА_3 місце розташування житлового будинку та господарських будівель і споруд на вищевказаній земельній ділянці.

Судом встановлено, що за життя ОСОБА_2 не отримав Державного акту на право власності на земельну ділянку.

Згідно пункту «г» частини першої статті 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено пунктом 1 частини третьої статті 152 ЗК України.

Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено частиною першою статті 1225 ЦК України.

На підставі абзацу 2 пункту 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятих органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абзац 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-VI). Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку.

Разом з тим, статтею 1296 ч.3 ЦК України передбачено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

За таких обставин, враховуючи те, що позивач прийняв спадщину, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно не має змоги через відсутність Державного акту на право власності на земельну ділянку, позов слід задовольнити та визнати за позивачем право власності на вищевказане спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_3Н, який помер 30 квітня 2011року.

Керуючись ст.ст. 2, 4 , 5, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 328, 1216, 1217, 1268, 1270, 1296 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_2, який помер 30 квітня 2011року, на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд площею 0,1 га, яка знаходиться у місті Луцьку Волинської області по вулиці Наливайка, 20в.

Рішення суду може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Луцького міськрайонного суду Л.В. Івасюта