Справа № 535/234/19
Провадження № 2/535/165/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2019 року Котелевський районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді - Якименко Т.О., при секретарі - Балала Л.В., розглянувши у підготовчому засіданні в смт Котельва Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Котелевського району Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2, адвокат ОСОБА_4В, яка діє на підставі довіреності від 30.10.2018 року, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 сільської ради Котелевського району Полтавської області про визнання за позивачкою ОСОБА_1, право власності на 2/3 частки у праві власності на садибний (індивідуальний) житловий будинок, що складається з житлового будинку та господарських будівель, які знаходиться за адресою: вул. Весела, № 2, с.Терни, Котелевського району Полтавської області. При цьому право власності на 1/3 частку вказаного нерухомо визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка - ОСОБА_5, який помер 23.02.2004 року, а 1/3 частку як за членом колгоспоного двору. Також, просить визнати за позивачкою ОСОБА_2, право власності на 1/3 частки у праві власності на зазначені вище садибний (індивідуальний) житловий будинок,та господарські будівлі, як за членом колгоспного двору.

В обґрунтування позовних вимог представник позивачів зазначила, що після смерті ОСОБА_5, який помер 23.02.2004 року, спадкоємцем за законом житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований за адресою: вул. Весела, № 2, с.Терни, Котелевського району Полтавської області, є його дружина - ОСОБА_1, яка прийняла спадщину в порядку встановленому ст.1268 Цивільного кодексу України як спадкоємець, що постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Для належного оформлення своїх спадкових прав позивачка звернулася до Котелевської державної нотаріальної контори, проте державний нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, оскільки не надано нотаріусу оригінал документу, необхідних для вчинення нотаріальної дії. На даний час позивачка не має можливості прийняти спадщину за законом.

Крім того, зазначене вище спірне нерухоме майно, станом на 01.07.1990 року мало статус колгоспного двору, право власності на який набули в рівних частках по 1/3 частині за кожним: голова двору - ОСОБА_5, члени двору - ОСОБА_1, та- Резвін ОСОБА_6 на 1/3 частку в праві власності на житловий будинок. Оскільки, право власності на вказане нерухоме майно зареєстровано за головою колгоспного двору - ОСОБА_5, який помер 23.02.2004 року, позивачі також позбавлені можливості зареєструвати право власності на належні їм частки у майні колгоспного двору.

Учасники справи у судове засідання не з'явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Представник позивачів - адвокат ОСОБА_4 подала до суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати без їх з позивачами участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 сільська рада Котелевського району Полтавської області подала до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить розглянути справу у судовому засіданні без участі представника відповідача. Наслідки визнання позову, передбачені ч. 3, ч. 4 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України, відповідачу відомі та зрозумілі.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до довідки ОСОБА_3 сільської ради за № 549 від 04.10.2018 року, згідно погосподарської книги № 5, особовий рахунок № 281, домоволодіння, яке розташовано за адресою: Полтавська область, Котелевський район, с. Терни, вул.Весела, будинок № 2, відносилось до колгоспного двору.

При цьому, станом на 01.07.1990р., членами колгоспного двору визнаються:

- голова колгоспного двору ОСОБА_5;

- дружина ОСОБА_1;

- дочка ОСОБА_7 (прізвище після укладення шлюбу - ОСОБА_2).

Виходячи із вимог ст. 5 ЦК України, до вказаних правовідносин, необхідно застосовувати діюче на той час законодавство, а саме Цивільний кодекс ОСОБА_8 РСР (в редакції 1963 року) та ОСОБА_8 РСР «Про власність» (в редакції 1991 року).

Згідно із частиною першою статті 120, статтею 123 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Оскільки станом на 15 квітня 1991 року (набрання чинності Закону України «Про власність» яким відбулося скасування інституту «колгоспного двору») домоволодіння (двір) в якому розташований житловий будинок відносився до суспільної групи господарств колгоспний двір, особи, які були членами цього двору, мають право на частку в житловому будинку на підставі статей 120, 123 ЦК УРСР.

Враховуючи вище викладене, право власності на спірне нерухоме майно набули по 1/3 частці кожен: ОСОБА_5, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Проте, згідно довідки ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» від 14.11.2018 року за № 12044 реєстрація права власності на домоволодіння, яке розташовано за адресою: с. Терни, вул.Весела, будинок № 2, проводилась за головою колгоспного двору ОСОБА_5 з часткою у власності 1.

Технічна інвентаризація житлового будинку проведена станом на 01.11.2018 року, що підтверджується даними технічного паспорту, який підготовлено ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» (інвентаризаційна справа № 114).

ОСОБА_5 помер 23.02.2004 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія I-КЕ № 268251 від 25.02.2004р., яке видано ОСОБА_3 сільською радою Котелевського району Полтавської області.

Позивачка ОСОБА_1 була дружиною покійного, що підтверджується свідоцтвом про одруження серія ЯФ № 036094 від 20.10.1956 року, яке видано Малорублівськю сільською радою Котелевського району Полтавської області.

Відповідно до довідки ОСОБА_3 сільської ради Котелевського району Полтавської області за № 548 від 04.10.2018 року, ОСОБА_5, на час відкриття спадщини - 23.02.2004р., був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. При цьому, на час відкриття спадщини за вищевказаною адресою була зареєстрована: дружина - ОСОБА_1.

Спадкова справа після померлого заведена за № 349/2004 в Котелевській державній нотаріальній конторі.

З Постанови нотаріуса Котелевської державної нотаріальної контори №76/02-31 від 13.02.2019 року вбачається, що заповіти від імені спадкодавця не посвідчувались, дані про інших спадкоємців окрім ОСОБА_1 у спадковій справі відсутні.

ОСОБА_1 прийняла спадщину в порядку встановленому ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України як спадкоємець, що постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Державний нотаріус відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку житлового будинку у звязку з не наданням нотаріусу документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, а також неможливістю встановити склад спадкового майна (спірний будинок належить на праві спільної сумісної власності членам колгоспного двору, а реєстрація права проведена за головою колгоспного двору).

З метою реєстрації речових прав на 1/3 частину житлового будинку, що належить ОСОБА_1 як колишньому члену колгоспного двору, остання звернулася до державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень за № 45252292 від 29.01.2019 року, яке надане державним реєстратором прав на нерухоме майно ОСОБА_9 ОСОБА_1 відмовлено у державній реєстрації права власності. Відмова обґрунтована тим, що із поданих документів для проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно неможливо визначити конкретний розмір частки заявника у праві спільної часткової власності на вищезазначений житловий будинок, а також наразі залишається неврегульованим правовий статус колгоспного двору.

З цих самих підстав, позивачці ОСОБА_2 відмовлено у державній реєстрації її речових прав на 1/3 частину спірного житлового будинку

Стаття 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів (далі Вказівки), затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР (далі Держкомстат СРСР) від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу ОСОБА_8 РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства ОСОБА_8 РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Таким чином, за змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки у сільському населеному пункті не залежало від державної реєстрації цього права. Записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Визнання відповідачем пред'явленого позову є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Наслідки визнання позову, передбачені ч. 3, ч. 4 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України відповідачу відомі та зрозумілі.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до переконання про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 82, 89, ч. 2 ст. 247, 264 ЦПК України, ст. ст. 328, 392, 1218, 1261, 1268 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Котелевського району Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно, задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, право власності на 2/3 частки у праві власності на садибний (індивідуальний) житловий будинок, що складається з житлового будинку - літ. А-1, загальною площею 71,4 кв. м., в тому числі житлової площі 38,4 кв. м., та господарських будівель: літня кухня - літ.Б,б; сарай літ.В; сарай літ.в; сарай літ.в1; гараж літ. Г; погріб вхідний літ.П; сарай літ.З; літня кухня - літ.К; вбиральня - літ.Е; навіс - літ.Л; колодязь № 4, який знаходиться за адресою: вул. Весела, № 2, с.Терни, Котелевського району Полтавської області;

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2, право власності на 1/3 частки у праві власності на садибний (індивідуальний) житловий будинок, що складається з житлового будинку - літ. А-1, загальною площею 71,4 кв. м., в тому числі житлової площі 38,4 кв. м., та господарських будівель: літня кухня - літ.Б,б; сарай літ.В; сарай літ.в; сарай літ.в1; гараж літ. Г; погріб вхідний літ.П; сарай літ.З; літня кухня - літ.К; вбиральня - літ.Е; навіс - літ.Л; колодязь № 4, який знаходиться за адресою: вул.Весела, № 2, с.Терни, Котелевського району Полтавської області.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Котелевський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя