Провадження № 2-з/760/406/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Усатової І.А.,

при секретарі - Омелько Г.Т.,

розглянувши у судовому засіданні заяву представника позивача - ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про звільнення від сплати аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Солом`янського районного суду міста Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про звільнення від сплати аліментів.

На адресу суду 13.12.2019 надійшла заява представника позивача - ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій просить забезпечити позов шляхом зупинення стягнення на підставі Виконавчого листа № 760/9701/17 виданого 03 листопада 2017 року Солом`янським районним судом міста Києва на підставі рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2017 року у цивільній справі

№ 760/9701/17 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

Заява обґрунтована тим, що з 11 листопада 2017 року і по даний час спільні діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 : ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 проживають з

батьком - позивачем ОСОБА_3 , що підтверджується зокрема Актами обстеження умов проживання від 22 жовтня 2019 року та від 30 жовтня 2018 року складеними Службою у справах дітей Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації.

Вказує, що підставою для стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів є рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2017 року у цивільній справі № 760/9701/17-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

Зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_3 , коли діти вже проживали з батьком - ОСОБА_3 , на виконання вказаного вище судового рішення постановою старшого державного виконавця Солом`янського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві було відкрите виконавче провадження ВП № 56045881.

У ході виконавчого провадження державним виконавцем застосовано низку заходів примусового виконання судового рішення, зокрема накладений арешт на майно та кошти ОСОБА_3 .

Просить звернути увагу, що з 22 серпня 2018 року і до досягнення молодшою донькою - ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 трирічного віку, ОСОБА_3 перебував у відпустці по догляду за дитиною та отримував відповідну соціальну допомогу від держави.

За умови накладення арешту на кошти, в тому числі і на ті, які були отримані, як соціальна допомога, ОСОБА_3 позбавлений можливості скористатись ними , у той час як у нього постійно існує потреба належним чином, одноосібно, утримувати двох дітей.

Вказує, що з огляду на здійснення активних дій, ситуація, коли батько з яким проживають діти зобов`язаний сплачувати аліменти матері, яка жодним чином не опікується їх утриманням призводить до суттєвого порушення прав ОСОБА_3 , а також прав дітей, які мають право на належне утримання з боку батьків.

З огляду на наведене, просить задовольнити заяву.

Згідно із ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Дослідивши матеріали заяви, суд вважає, що в забезпеченні позову, слід відмовити з наступних підстав.

За приписами ч.ч.1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто, однією з причин, в зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду.

При цьому закон не вимагає надання будь-яких доказів існування можливості утруднення чи неможливості виконання рішення суду, а лише вимагає подання відповідної заяви про це у вигляді, передбаченому ч.1 ст.149 ЦПК України.

З точки зору закону значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії , зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Суд акцентує увагу заявника на те, що саме на суд покладено обов`язок перевірки обґрунтованості накладення арешту на те чи інше майно задля недопущення порушення прав інших осіб і свавілля в цьому питанні.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Обгрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Так, з матеріалів справи вбачається, що у провадженні Солом`янського районного суду міста Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про звільнення від сплати аліментів.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2018 року зупинено провадження у цивільній справі № 760/13460/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про звільнення від сплати аліментів.

На адресу суду 13.12.2019 надійшла заява представника позивача - ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій просить забезпечити позов шляхом зупинення стягнення на підставі Виконавчого листа № 760/9701/17 виданого 03 листопада 2017 року Солом`янським районним судом міста Києва на підставі рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2017 року у цивільній справі

№ 760/9701/17 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

При цьому, вбачається, що позивач просить вжити заходи забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про звільнення від сплати аліментів шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого листа № 760/9701/17, виданого 03 листопада 2017 року Солом`янським районним судом міста Києва на підставі рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2017 року у цивільній справі № 760/9701/17 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

Згідно з п.2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду.

Разом із тим, до завершення розгляду скарги при наявності для цього підстав суд може зупинити стягнення на підставі виконавчого листа.

Однак, предметом спору не є оскарження рішення, дій або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, та не оскарження виконавчого документу боржником, а звільнення від сплати аліментів.

Виходячи з наведеного вище, суд вважає, що обраний заявником вид забезпечення позову не є співмірним із позовними вимогами, заявленими позивачем.

За таких обставин, суд констатує відсутність необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову з урахуванням того, що за своїм змістом забезпечення позову, як заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі їх задоволення, не порушуючи при цьому збалансованості інтересів сторін.

З огляду на наведене, заява ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її проголошення чи протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали, постановленої без участі особи, яка її оскаржує.

Суддя: