ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7779/19 Справа № 205/5837/18 Суддя у 1-й інстанції - Остапенко Н. Г. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

за участю секретаря - Синенка Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою

Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит плюс»,

на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 червня 2019 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит плюс» до ОСОБА_1 про розірвання договору купівлі-продажу та стягнення збитків, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2018 року ТОВ «Автокредит плюс» звернулося до суду із позовом до ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 , в якому просило розірвати договір купівлі-продажу автомобіля MERCEDES-BENZ GL 450, 2007 року випуску, номер кузова VIN : НОМЕР_2 , колір: чорний, об`єм двигуна: 4663 см-3, скасувати державну реєстрацію прав власності на вказаний автомобіль, стягнути грошову суму, сплачену за придбання автомобіля та збитки понесені позивачем /а.с.1-8/.

В обґрунтування позову посилався на те, що 05 березня 2015 року заявою про приєднання до Договору купівлі-продажу між ТОВ «Автокредит плюс» та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу на умовах визначених договором, який розміщений на офіційному веб-сайті ТОВ «Автокредит плюс», згідно з яким позивач придбав у відповідача автомобіль. 18 лютого 2015 року між ОСОБА_2 та позивачем було укладено договір фінансового лізингу, за умовами якого ОСОБА_2 отримав у платне володіння та користування спірний автомобіль. В кінці квітня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до ТОВ «Автокредит плюс» та пояснив, що в нього виникла підозра, що номер кузову спірного автомобіля підлягав зміні, у зв`язку з чим, останній звернувся до Київського НДЕКЦ для отримання відповідного висновку щодо підтвердження або спростування зміни номеру кузову. 19 квітня 2018 року судовим експертом Київського НДЕКЦ проведено дослідження спірного автомобіля та складено висновок експертного дослідження, зі змісту якого вбачається, що: «Ідентифікаційний номер кузова досліджуваного автомобіля MERCEDES-BENZ GL 450, змінений кустарно, шляхом видалення знаків первинного маркування та подальшим нанесенням знаків « НОМЕР_2 ».

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 червня 2019 року відмовлено в задоволені заявлених позовних вимог /а.с.213-216/.

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, оскільки при ухваленні рішення судом першої інстанції не були враховані обставини та норми закону на які заявник посилався у своїй позовній заяві /а.с.222-229/.

Учасники справи правом надання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05 березня 2015 року заявою про приєднання до договору купівлі-продажу між ТОВ «Автокредит плюс» та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу на умовах визначених договором, який розміщений на офіційному веб-сайті ТОВ «Автокредит плюс», згідно з яким ТОВ «Автокредит плюс» придбало у ОСОБА_1 , автомобіль марки MERCEDES-BENZ GL 450, номер кузову НОМЕР_3 , чорного кольору з об`ємом двигуна 4663см.3 /а.с.16-19/.

Відповідно до п.4 Заяви продаж автомобіля за цим договором, за домовленістю сторін вчиняється за вартістю 540 000,00 грн. без ПДВ протягом двох днів з дати підписання Акту приймання-переданна автомобіля.

Згідно з платіжним дорученням № F36AX0005R від 06 березня 2015 року ТОВ «Автокредит плюс» перерахувало на рахунок ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 540 000,00 грн. /а.с.21/.

Згідно з п.5 Заяви датою укладання договору є дата підписання обома сторонами даної заяви. З моменту підписання продавцем даної заяви та прийняття її покупцем, покупець і продавець набувають прав та обов`язків, визначених договором, та несуть відповідальність за їх невиконання (неналежне виконання).

Відповідно до Акту приймання-передання від 05 березня 2015 року ОСОБА_1 передав а ТОВ «Автокредит плюс» прийняло спірний автомобіль /а.с.20/.

Надалі, позивачем зареєстровано за собою право власності на автомобіль, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 /а.с.22/.

18 лютого 2015 рокуміж ОСОБА_2 та позивачем укладено Публічний договір про надання фінансового лізингу шляхом підписання ОСОБА_2 . Заяви про приєднання до публічного договору № КІ00А!000032 від 18 лютого 2015 року /а.с.23-33/.

Додатком № 1 до Договору фінансового лізингу сторонами викладено специфікацію та Акт приймання-передачі, відповідно до якого, ОСОБА_2 прийняв, а позивач передав автомобіль MERCEDES-BENZ GL 450, номер кузову НОМЕР_3 , чорного кольору з об`ємом двигуна 4663см.3.

Згідно з Висновком експерта № 11/8046/5Д від 19 квітня 2018 року, складеним Київським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром, проведеним на підставі заяви громадянина ОСОБА_2 на проведення експертного дослідження транспортного засобу, ідентифікаційний номер кузова досліджуваного автомобіля MERCEDES-BENZ GL 450, змінено кустарно, шляхом видалення знаків первинного маркування та подальшим нанесенням знаків « НОМЕР_3 » /а.с.36-39/.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено той факт, що недоліки товару виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту. Після передачі автомобіля позивач його зареєстрував, здійснив передачу його в лізинг, та протягом 3 років володів цим автомобілем.

Апеляційний суд вважає висновок суду першої інстанції обґрунтованим та таким, що ґрунтується на законі, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна та розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Нормами ч. 1, 2 ст. 652 ЦК України визначено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Відповідно до вимог частини другої статті 678 ЦК у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (абзац другий частини другої статті 651 ЦК України).

Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору.

Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - "значної міри" позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу огляду суду. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України.

Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору.

Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.

Таким чином, у кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення, а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-75цс13, підстав відступити від яких Верховний Суд не встановив, приймаючи постанову від 16 січня 2019 року у справі № 712/757/16-ц (провадження № 61-17559св18).

Отже, вина сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення лише як суб`єктивний чинник для оцінки порушення як істотного. Разом із тим, вина відповідача, як об`єктивний чинник, жодними наявними у справі доказами не установлена.

Відповідно до ч. 5 ст. 653 ЦК України якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

З матеріалів справи вбачається, що перед укладенням договору купівлі продажу автомобіль був знятий з реєстраційного обліку, а після укладення договору купівлі продажу був перереєстрований в органах ВРЕВ за позивачем у справі.

З матеріалів справи також вбачається, що після здійснення договору купівлі продажу автомобіль був перереєстрований за позивачем та в подальшому переданий іншим особам на підставі договору лізингу.

Відповідно до п.15 ПКМ України від 7 вересня 1998 р. № 1388 «Про затвердження порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів»

Під час проведення державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортні засоби, крім випадків вибракування їх у цілому, підлягають огляду та дослідженню з метою звірення ідентифікаційних номерів їх складових частин з номерами, зазначеними у поданих власником для реєстрації документах, визначення їх справжності та проведення перевірки за Єдиним державним реєстром Державтоінспекції та автоматизованою базою даних про розшукувані транспортні засоби, встановлення відповідності конструкції і технічного стану транспортних засобів обов`язковим вимогам правил, нормативів і стандартів України. Огляд проводиться уповноваженими працівниками підрозділів Державтоінспекції за місцем реєстрації транспортних засобів, а дослідження - фахівцями експертної служби МВС або іншими спеціалістами, що мають свідоцтво про право проведення відповідного виду експертних досліджень і внесені до Реєстру атестованих судових експертів. За результатами огляду в документах, які подаються для державної реєстрації, уповноважений працівник підрозділу Державтоінспекції робить відповідну відмітку або складає акт технічного огляду. До зазначених документів додається відповідний висновок фахівця.

У відповідності з вимогами ст.ст.12, 81 Цивільно процесуального Кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Також встановлено, що при укладенні договору купівлі-продажу передача автомобіля була посвідчена актом приймання - передання, у якому сторони засвідчили, що всі ідентифікаційні номери автомобіля звірені й відповідають зазначеним у документах транспортного засобу.

Автомобіль був знятий з обліку за власником відповідачем ОСОБА_1 для реєстрації позивачем у визнаному законом порядку.

Відповідно до відповіді з Територіального сервісного центру № 1242 Регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області МВС України № 31/4/1242-31аз від 12 травня 2018 року при перереєстрації транспортного засобу MERCEDES-BENZ GL 450, номер кузову НОМЕР_3 , чорного кольору з об`ємом двигуна 4663см.3, в зв`язку з відсутністю письмової вимоги власника т/з огляд експертами не проводився, уповноваженим працівником підрозділу т/з було оглянуто, візуально будь-яких змін в номерних агрегатах було не встановлено.

З моменту придбання автомобіля ТОВ «Автокредит Плюс» він перебував у оперативному віданні позивача.

Останнім не надано жодних доказів у підтвердження того, що недоліки товару (невідповідність ідентифікаційних номерів кузову) виникли з вини саме відповідача до здійснення договору купівлі продажу.

Жодних доказів про те, що номер кузова змінений на час вчинення даного договору купівлі продажу матеріали справи не містять.

У відповідності з вимогами ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи наведене колегія суддів приходить до висновку, що доводи заявника викладені як в позові так і в апеляційній скарзі щодо зміни відповідачем номеру кузову автомобіля на час його продажу, не знайшли свого підтвердження, оскільки позивачем не надано доказів, що переданий у 2015 році спірний автомобіль містив пошкоджений номер кузова до передачі його позивачу.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «Автокредит Плюс».

Доводи апеляційної скарги про доведеність позовних вимог ТОВ «Автокредит Плюс» є необгрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Рішення суду першої інстації є достатньо обґрунтованим та таким, що ґрунтується на нормах закону.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають, а зводяться до незгоди заявника із висновками суду, а також спростовуються встановленими вище обставинами справи, в основному направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Згідно з ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит плюс» - задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 червня 2019 року в частині обґрунтування підстав відмови у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит плюс» - змінити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

М.О. Макаров