Справа № 487/2445/19
Провадження № 2/487/1445/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

05.12.2019 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Павлової Ж.П.,

за участю секретаря судового засідання Ігнатьєва А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення часток в спільній сумісній власності,

В С Т А Н О В И В:

29.03.2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про визначення часток в спільній сумісній власності.

У своєму позові позивач зазначила, що відповідно до рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 09.07.2013 року за нею та ОСОБА_3 визнано право власності на 2/3 частини Житлового будинку з відповідними господарськими надвірними спорудами та будівлями по АДРЕСА_1 за набувальною давністю. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Після його смерті оформити спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом вона не має можливості, оскільки не визначенні частки в спільній сумісній власності 2/3 частин житлового будинку з відповідними господарськими надвірними спорудами та будівлями по АДРЕСА_1 .

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 08.04.2019 року відкрито провадження по справі.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник не з`явилися, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять їх задовольнити.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, про день розгляду справи був повідомлений належним чином.

Суд вважає за можливе ухвалити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, матеріали спадкової справи 20/2018 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб ОСОБА_3 та ОСОБА_1 знаходились в зареєстрованому шлюбі з 30.08.1985 року.

На підставі заочного рішення Заводського районного суду м.Миколаєва від 09.07.2013 року, за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 визнано право власності на 2/3 частини житлового будинку з відповідними господарськими надвірними спорудами та будівлями по АДРЕСА_1 , за набувальною давністю.

Також, відповідно до договору дарування частки житлового будинку від 07.10.2014 року, ОСОБА_3 , є власником 1/3 частки житлового будинку з відповідною часткою надвірних господарських та побутових будівель та споруд по АДРЕСА_1 .

Відповідно до свідоцтва про смерть, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина на частку вищезазначеного майна.

З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_1 , як дружина померлого, звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Матвєєвої І.М.

Листом приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Матвєєвою І.М. від 11.03.2019 року за вих.№ 49/02-14, ОСОБА_1 було повідомлено про наступне.

Так, за заявою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованою у книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 54 від 27 жовтня 2018 року, приватним нотаріусом було заведено спадкову справу за № 20/2018, після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ,останнє місце проживання якого: АДРЕСА_1 , яке є місцем відкриття спадщини.

Цією ж заявою ОСОБА_2 , відмовився від належної йому частки спадкового майна, яке залишилось після смерті ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 .

Але після спливу шестимісячного строку з дня відкриття спадщини, приватний нотаріус не буде мати можливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Крім того, в якості одного з правовстановлюючих документів на спадкове майно ОСОБА_1 подано Рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 09.07.2013 року (провадження № 2/487/2031/13), згідно якого 2/3 частини житлового будинку з відповідними господарськими надвірними спорудами та будівлями по АДРЕСА_1 , належать їй та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності без визначення часток.

З вищезазначеного правовстановлюючого документу неможливо визначити яка саме частка житлового будинку належала ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до ч.1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (частина 4 статті 41 Конституції України).

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованих Законом України від 17.07.1997року №475/97-ВР, кожна фізична особа або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

У частинах 1, 2 ст. 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 368 і ч. 2 ст. 372 ЦК України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.

Частинами 1, 2 ст. 370 ЦК України визначено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 п. 12 роз`яснено, що за загальними правилами ч. 2 ст. 372 при поділі майна, що є у спільній сумісній власності, за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (ч.2 ст. 370, ч. 2 ст. 372 ЦК України). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду.

Таким чином, оскільки при спадкуванні частки в майні, розмір якої не визначено, істотне значення має встановлення її розміру, що може бути зроблено також після відкриття спадщини, спадкоємець не позбавлений законом такого права, і його право на визначені частки померлого витікає з поняття спадкування, яке відповідно до ст.1216 ЦК України є перехід права та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб.

Отже, враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, визначивши за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 належить по 1/3 частки житлового будинку з відповідними господарськими надвірними спорудами та будівлями по АДРЕСА_1 , за кожним.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст.ст. 4, 7, 12, 13,247, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , Реєстраційний номер НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання с.Мартинівське Вознесенський район Миколаївська область, реєстраційний номер НОМЕР_2 ) про визначення часток в спільній сумісній власності - задовольнити.

Визначити частки в житловому будинку з відповідними господарськими надвірними спорудами та будівлями по АДРЕСА_1 , а саме за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 по 1/3 частини за кожним.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя: Ж.П.Павлова