Справа № 2-410/2009
Провадження № 2-в/329/6/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2019р. смт. Чернігівка

Чернігівський районний суд Запорізької області в складі: головуючого судді Ломейка В.В., за участю секретаря судового засідання Богдан І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження заяву Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк», заінтересована особа: ОСОБА_1 про відновлення втраченого судового провадження, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з заявою про відновлення втраченого судового провадження.

В обґрунтування заяви представник АТ «Державний Ощадний банк України» зазначив, що рішенням Кіровського міського суду Донецької від 21.12.2009р. у позові ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Харцизьке відділення № 5373 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом відмовлено. Позивачем подано апеляційну скаргу на рішення від 21.12.2009р. Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 25.02.2010р. (справа № 22ц-1290) апеляційну скаргу задоволено, рішення Кіровського міського суду Донецької області від 21.12.2009р. скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором 202 193 грн. 23 коп. та судові витрати 2000 грн. 00 коп. 13.03.2010 року заявником отримано виконавчий лист, який 16.03.2010 року було пред`явлено до виконання до відділу державної виконавчої служби Кіровського міського управління юстиції, про що 23.03.2010 р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 18180853. 15.02.2017 року головним державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві. Але виконавчий лист до банку не надходив.

На теперішній час у заявника виникла необхідність отримати рішення Апеляційного суду Донецької області від 25.02.2010р. про стягнення заборгованості з відповідача для вирішення питань, пов`язаних із зверненням судового рішення до виконання, а тому просить відновити судове провадження у справі № 2-410/2009 за позовом Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в частині рішення Апеляційного суду Донецької області від 25 лютого 2010 року (22-ц-1290).

В судове засідання представник акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» Сидор Г.Я. не з`явилася, направила заяву, в якій просить розглянути справу без участі представника заявника, заяву просить задовольнити (а.с. 37).

Заінтересована особа ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином через веб-сайт Чернігівського районного суду Запорізької області (а.с. 36).

З урахуванням ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши зібрані матеріали, вважає, що втрачене провадження підлягає відновленню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 488 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі закінченій ухваленням судового рішення або в якій провадження закрите, проводиться в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно ст. 490 ЦПК України заява про відновлення втраченого судового провадження подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до Закону України від 12 серпня 2014 року № 1632-VII «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» та згідно з розпорядженням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 вересня 2014 року № 27/0/38-14 змінено територіальну підсудність справ Кіровського міського суду Донецької області та визначено територіальну підсудність справ за Чернігівським районним судом Запорізької області.

За таких обставин питання про відновлення втраченого судового провадження підлягає розгляду Чернігівським районним судом Запорізької області.

Згідно до ч. 1 ст. 494 ЦПК України, на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити.

Відповідно до ч.2 ст. 494 ЦПК України в ухвалі про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих суду і досліджених у судовому засіданні за участю всіх учасників цивільного процесу з втраченого провадження, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, судом і які процесуальні дії вчинялись з втраченого провадження.

Згідно зі ст. 489 ЦПК України втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлено за заявою учасника справи або за ініціативою суду.

З поданих до заяви матеріалів вбачається, що 11.06.2008 року між ВАТ «Державний Ощадний банк України» в особі філії Харцизьке відділення № 5373 та ОСОБА_1 укладено договір про іпотечний кредит № 192/520 (а.с.6-8).

Рішенням Кіровського міського суду Донецької від 21.12.2009р. у позові ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Харцизьке відділення № 5373 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом відмовлено. ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Харцизьке відділення № 5373 подано апеляційну скаргу на рішення Кіровського міського суду Донецької області від 21.12.2009р. (а.с.17).

Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 25.02.2010р. (справа № 22ц-1290) апеляційну скаргу задоволено, рішення Кіровського міського суду Донецької області від 21.12.2009р. скасовано та ухвалено нове рішення, відповідно до якого стягнуто з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором 202193 грн. 23 коп. та судові витрати 2000 грн.00 коп. (а.с. 18-20), яке занесене до Єдиного державного реєстру судових рішень.

На підставі рішення Апеляційного суду Донецької області, 13.03.2010 року Кіровським міським судом Донецької області видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором 202193 грн. 23 коп. та судові витрати 2000 грн. 00 коп. (а.с.21).

Відповідно до наданої копії заяви від 16.03.2010 року вказаний виконавчий лист пред`явлено до виконання до відділу державної виконавчої служби Кіровського міського управління юстиції (а.с. 22), про що 23.03.2010 р. начальником відділу Мажара І.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 18180853 на підставі вищевказаного виконавчого листа (а.с.23).

15.02.2017 року головним державним виконавцем Хрестівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Фоменковою Г.Г. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві (а.с.24).

Метою відновлення втраченого провадження є вирішення питань, пов`язаних із зверненням судового рішення до виконання.

Зі статті 493 Цивільного процесуального кодексу України вбачається, що при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги: частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо), документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів, матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень, дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел. Суд може допитати як свідків осіб, які були присутніми під час вчинення процесуальних дій, учасників справи (їх представників), а в необхідних випадках - осіб, які входили до складу суду, що розглядав справу, з якої втрачено провадження, а також осіб, які виконували судове рішення, та вчиняти інші процесуальні дії, передбачені цим Кодексом, з метою відновлення втраченого судового провадження.

Заявник не має можливості отримати копію рішення по справі № 22ц-1290 у зв`язку з неможливістю Кіровського міського суду Донецької області здійснювати правосуддя із-за бойових дій, що відбуваються в зоні АТО.

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що достатньо зібраних матеріалів для точного відновлення втраченого судового провадження суд вважає можливим відновити втрачене судове провадження у справі № 2-410/2009 за позовом Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в частині рішення Апеляційного суду Донецької області від 25 лютого 2010 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 489-495 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відновити втрачене судове провадження по цивільній справі № 2-410/2009 за позовом Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Харцизьке відділення № 5373 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в частині рішення Апеляційного суду Донецької області від 25 лютого 2010 року:

Справа 22ц-1290 Головуючий у 1 інстанції Волкова Н.Ю.

Категорія 27 Доповідач Біляєва О.М.

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2010 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого Висоцької В.С.,

суддів Біляєвої О.М., Осипчук О.В.,

при секретарі Руденко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Донецьку справу за позовом відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою позивача на рішення Кіровського міського суду Донецької області від 21 грудня 2009 року,

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2009 року відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі ВАТ «Ощадбанк») пред`явило в суд позов до ОСОБА_1 , посилаючись на те, що між сторонами 11 червня 2008 року укладено договір про іпотечний кредит № 192/520. Відповідачу був наданий кредит в сумі 180000 гр. під 23% річних строком на 20 років на придбання житла.

Пунктом 1.5 вказаного договору передбачено, що ОСОБА_1 зобов`язаний здійснювати щомісячне погашення кредиту в сумі 750 гр. та сплачувати проценти за користування кредитом не пізніше 30 числа місяця, наступного за звітним.

Однак боржник у строки, встановлені кредитним договором, погашення кредиту не здійснює, чим порушує умови договору. Залишок по кредитку складає 174000 гр. З урахуванням цієї суми та нарахованих процентів, пені сума боргу складає 202193 гр. 23 коп.

ВАТ «Ощадбанк» просив розірвати договір про іпотечний кредит № 192/520 від 11 червня 2008 року, укладений між позивачем та ОСОБА_1 , та стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором 202193 гр. 23 коп. та понесені позивачем судові витрати.

Рішенням Кіровського міського суду Донецької області від 21 грудня 2009 року в позові відмовлено за його безпідставністю.

Позивач ВАТ «Ощадбанк» подав апеляційну скаргу, в якій порушує питання про скасування рішення та ухвалення нового рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення норм матеріального права.

В обґрунтування скарги апелянт посилався на те, що при ухваленні рішення судом не враховано надані позивачем докази на підтвердження факту отримання ОСОБА_1 кредиту. Умовами договору та діючим законодавством передбачено право банку у разі виникнення простроченої заборгованості за кредитом чи процентами вимагати дострокового повернення кредиту та інших платежів. Позичальником систематично не виконуються умови кредитного договору, що є підставою для задоволення позову.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача Остапець ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній мотивів, просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з пп. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Суд першої інстанції, відмовляючи в позові, виходив з того, що договір про іпотечний кредит є неукладеним, оскільки грошові кошти не були передані ОСОБА_1 . Крім того, договір є недійсним, так як укладений внаслідок пасивного обману Банку щодо замовчування існування істотних обставин, що стосувалися природи правочину, прав та обов`язків відповідача.

Проте погодитись із таким висновком суду не можна, оскільки він не відповідає обставинам справи та зроблений з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до вимог статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

В силу частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 11 червня 2008 року між позивачем і відповідачем ОСОБА_1 укладено письмовий договір про іпотечний кредит № 192/520 (далі Договір) на строк до 10 червня 2028 року, за яким Банк зобов`язується надати Позичальникові грошові кошти в сумі 180000 гр., а Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути Кредит в сумі 180000 гр., а також сплатити проценти за користування Кредитом в розмірі 23% річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором.

Пунктом 1.6 Договору передбачено, що Позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування Кредитом щомісячно до 30 числа місяця, наступного за звітним, проводити погашення Кредиту рівними частинами в сумі 750 гр. та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за Кредитом, шляхом внесення готівки до каси Банку (ас. 4-9).

В пункті 9.1 Договору зазначено, що Договір сторонами прочитаний, відповідає їх намірам та досягнутим домовленостям, що засвідчується підписами сторін, що діють у повній відповідності з наданими їм повноваженнями та повним розумінням предмета та змісту Договору.

Вказаний договір підписаний сторонами, в тому числі кожна його сторінка. Крім того, ОСОБА_1 зроблено особистий підпис про те, що примірник цього Договору ним отримано після його підписання.

Таким чином, висновки суду про те, що ОСОБА_1 не був обізнаний щодо змісту Договору, прав та обов`язків відповідача не відповідають письмовим доказам.

Зобов`язання ВАТ «Ощадбанк» за кредитним договором позивачем виконані, що підтверджується заявою на видачу готівки від 11 червня 2008 року (ас. 31), в якому також є підпис відповідача як отримувача.

Останній в суді першої інстанції не заперечував, що підпис виконаний ним. Доказів про те, що гроші не були отримані, ОСОБА_1 суду не надав.

Порушенням зобов`язання, згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що на виконання зобов`язань за Договором внесено основного боргу 1504 гр. 91 коп., відсотків 9257 гр. 39 коп. Станом на 04 березня 2009 року прострочений основний борг складає 4495 гр. 09 коп., прострочені відсотки 20320 гр. 73 коп., відсотки за березень 2009 року 3374 гр. 29 коп.; непогашений залишок 174000 гр., пеня 3 гр. 12 коп. Всього заборгованість складає 202193 гр. 23 коп. (ас. 10).

Та обставина, що погашення кредиту не проводилось, визнавалось ОСОБА_1 .

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 порушено зобов`язання за договором іпотечного кредиту.

Проте суд першої інстанції, відмовляючи в позові, не врахував зазначених обставин та послався на те, що ВАТ «Ощадбанк» не був зобов`язаний надавати ОСОБА_1 іпотечний кредит, оскільки позичальник не виконав всіх умов, зазначених у п. 1.4 Договору.

Однак ці висновки суду не можна визнати обґрунтованими, оскільки вони спростовуються письмовими доказами.

Відповідно до вимог пункту 4.2.2 Договору Банк має право при виникненні простроченої заборгованості за Кредитом чи процентами більше ніж на 2 місяці, а також в інших випадках, передбачених цим Договором, вимагати дострокового повернення Кредиту, нарахованих процентів та інших платежів за цим Договором, та стягнути заборгованість за цим Договором в примусовому порядку.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема розірвання договору.

В силу статті 651 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Оскільки відповідачем не виконуються зобов`язання за договором, а ВАТ «Ощадбанк» позбавляється того, на що розраховував при укладенні договору; то є підстави для розірвання договору.

За таких обставин суд першої інстанції помилково дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог.

Крім того, в мотивувальній частині рішення суд першої інстанції зробив висновок про визнання договору іпотечного кредиту від 11 червня 2008 року недійсним як вчиненого під впливом обману.

Проте з матеріалів справи видно, що жодна сторона з позовом про визнання договору недійсним до суду не зверталася.

Таким чином, суд порушив вимоги ст. 11 ЦПК України та вийшов за межі заявленого позову.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи, зроблені з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апеляційний суд ухвалює нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до вимог статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача стягуються понесені ним судові витрати: судовий збір 1700 гр. 00 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи 30 гр., всього 2000 гр. 00 коп.

Керуючись ст.ст.307 ч.1 п.2, 309, 316 ЦПК України, апеляційний суд

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задовольнити.

Рішення Кіровського міського суду Донецької області від 21 грудня 2009 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задовольнити.

Розірвати договір про іпотечний кредит № 192/520 від 11 червня 2008 року, укладений між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором 202193 гр. 23 коп., судові витрати 2000 гр. 00 коп.

Рішення набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржено безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двох місяців з часу набрання законної сили.

Головуючий

Судді

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду з врахуванням вимог п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.В. Ломейко