Справа № 522/2387/14-ц
УХВАЛА

05 грудня 2019 року Приморський районний суд м. Одеси:

під головуванням судді Єршової Л.С.

за участю секретаря судового засідання Радзімовскої Р.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілова В.О.,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Приморського районного суду м. Одеси Єршової Л.С. знаходиться скарга ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілова В.О., у якій скаржник просить: зупинити виконавче провадження №57205963 за виконавчим листом №522/2387/14-ц від 19.06.2018 року, виданим Приморським районним судом м. Одеси про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» () заборгованості за кредитним договором №00394/БО від 28.12.2007 року у розмірі 1 191 534,51 доларів США та 28 890 060,70 грн.; визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілова В.О. щодо винесення постанов від 14.09.2018 року про стягнення виконавчого збору та про арешт майна боржника від 21.09.2018 року у виконавчому провадженні №57205963 незаконними; визнати протиправною постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілова В.О. від 14.09.2018 року про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №57205963; визнати протиправною постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілова В.О. від 21.09.2018 року про арешт майна боржника у виконавчому провадженні №57205963.

У судові засідання, призначені на 23.04.2019 року, 03.06.2019 року, 09.07.2019 року, 29.08.2019 року, 07.10.2019 року та 05.12.2019 року скаржник не з`явився, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавала.

Суд враховує, що про дату та час судових засідань скаржник повідомлялася належним чином.

Враховуючи викладене, неприбуття в судове засідання скаржника є повторним, оскільки ні заявник, ні його представник вдруге не прибули на розгляд справи і в суду є достовірні докази про те, що обидва рази скаржника було належним чином повідомлено про необхідність з`явлення до судового засідання та про дату, час та місце судового розгляду справи.

Поняття «повторності» означає вчинення дії знову, основною ознакою повторності є здійснення аналогічного, тотожного. А тому «повторне неприбуття», як підстава для залишення позовної заяви без розгляду, означає неявку у судове засідання два чи більше разів без поважних причин або без повідомлення про причини неприбуття протягом усього розгляду справи.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Тривала неявка до суду заявника може свідчити про втрату ним інтересу до вирішення справи, а вирішення справи без заявника при таких обставинах є порушенням такого принципу цивільного судочинства, як диспозитивність.

Згідно з ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ч. 5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з ч. 9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи викладене, суд вважає, що зазначена скарга ОСОБА_1 має бути залишена без розгляду через повторну неявку скаржника у судове засідання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 43, 131, 223, 257, 353 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілова В.О., залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з дня її підписання, проте може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Л.С. Єршова