Справа № 211/5975/18
Провадження № 2/211/549/19
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
28 березня 2019 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Ніколенко Д.М.,
за участю секретаря судового засідання Гулько А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1, в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_2, до Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Виконавчий комітет Центрально-Міської районної в місті ради, про встановлення факту відсутності заборгованості за послуги теплопостачання,-
Ухвалою суду від 06 грудня 2018 року клопотання ОСОБА_1, в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_2, про звільнення від сплати судового збору задоволено, звільнено його від сплати судового збору, прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
В судове засідання учасники процесу не зявилися, до суду надійшла заява представника відповідача про розгляд справи за його відсутності, в задоволенні позову просить відмовити з підстав, викладених у відзиві на позов.
Враховуючи викладене, оскільки сторони та третя особа в судове засідання не зявилися, про дату слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином, в порядку, встановленому статтею 128 ЦПК України, про причини неявки та їх поважність суд не повідомили, суд, відповідно до положень частини 1 статті 223 ЦПК України, вважає, що їх незявлення не перешкоджає вирішенню спору та з метою дотримання розумних та допустимих строків розгляду справи вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в справі доказів за відсутності сторін.
Як встановлено судом, на підставі свідоцтва про право власності на житло № 1217 від 27.12.2016 р., неповнолітньому ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, належить на праві власності в порядку приватизації квартира за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 5 копія свідоцтва).
Згідно рішення виконкому Центрально - Міської районної у місті ради виконавчого комітету № 313 від 21.08.2013 року, неповнолітньому ОСОБА_1 надано статус дитини позбавленої батьківського піклування та призначено ОСОБА_2 опікуном над дитиною (а.с. 4 копія рішення).
Згідно довідки Криворізької об'єднаної міської довідково-інформаційної служби від 11 жовтня 2018 року за особовим рахунком № НОМЕР_1 відкритим на ім'я ОСОБА_1 АДРЕСА_3, рахується заборгованість за теплопостачання.
Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 квітня 2018 року по справі № 211/673/18, позовні вимоги ОСОБА_2 до КПТМ «Криворіжтепломережа» задоволені частково: зобов'язано відповідача списати заборгованість на особовому рахунку за адресою АДРЕСА_2, за нараховані комунальні послуги з теплопостачання у сумі 107, 30 грн., 10737, 63 грн. та 13280, 43 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2018 року, рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 24 квітня 2018 року скасовано та постановлено нове: відмовлено ОСОБА_2 яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог до КП « Криворіжтепломережа» про зобов'язання вчинити певні дії. В обґрунтування суд апеляційної інстанції зазначив, що вважає помилковим висновок суду першої інстанції про обов'язок відповідача списати заборгованість, що перебуває на особовому рахунку, відкритому на ім'я власника - неповнолітнього ОСОБА_1, оскільки жодної норми законодавства, яка б передбачала обов'язок КПТМ «Криворіжтепломережа» списувати заборгованість поза межами строку позовної давності, або через борги інших користувачів житлового приміщення - не існує. Крім того, як видно з матеріалів справи та обставин, визнаних сторонами, заборгованість з теплопостачання у розмірі 21068,58 грн., що міститься на особовому рахунку, стягнута з ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на підставі рішення суду, яке є чинним та згідно положення ст. 18 ЦПК України (обов'язкове для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у встановлених випадках, і за її межами). При цьому, визнання безнадійною заборгованості за послуги теплопостачання та списання її з особового рахунку, без зазначення конкретних порушень при нарахуванні такої заборгованості та надання доказів на її спростування, не передбачено діючим законодавством в якості способу захисту прав, а саме по собі нарахування відповідачем на особовий рахунок по квартирі заборгованості не встановлює для позивача будь-яких обов'язків для захисту його прав за відсутності спору про них. Жодного доказу вимоги до неповнолітнього ОСОБА_1, або його законного представника, щодо стягнення боргу за комунальні послуги суду не надано, тому колегією суддів не встановлено факту порушення прав позивача.

Згідно частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту положень статей 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів встановлений статтею 16 ЦК України.

Особа, право якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Як правило, спосіб захисту порушеного права визначено законом.

Способами захисту цивільних прав та інтересів відповідно до ч.2 ст. 16 ЦК України можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 8 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (з наступними змінами та доповненнями) (далі - Закон) бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів.

Підприємство самостійно: визначає облікову політику підприємства; обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених цим Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних; розробляє систему і форми внутрішньогосподарського (управлінського) обліку, звітності і контролю господарських операцій, визначає права працівників на підписання бухгалтерських документів; затверджує правила документообігу і технологію обробки облікової інформації, додаткову систему рахунків і регістрів аналітичного обліку.

Згідно зі статтею 9 Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Виходячи з положень Закону та Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 10 «Дебіторська заборгованість», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 08 жовтня 1999 року №237, виключення з активів підприємства (списання) безнадійної дебіторської заборгованості, в тому числі за якою минув строк позовної давності, є господарською діяльністю підприємства.

Таким чином, особовий рахунок, відкритий за адресою міста проживання позивача є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій відповідача і списання з цього внутрішнього господарського документа будь-яких сум є правом кредитора, тобто відповідача.

Крім того, пунктом 6 ч. 1 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII визначено право споживача на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об'єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.

Тобто постачання теплової енергії не входить в даний перелік.

Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч. 5,6 статті 81 ЦПК України).

Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з вимогами пунктів 1, 2, 3 частини 1 статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Так, позивач просить встановити юридичний факт відсутності заборгованості з теплопостачання ОСОБА_1 перед КПТМ «Криворіжтепломережа», однак факт наявності заборгованості саме позивача перед відповідачем відсутній, про що вже зазначалось Апеляційним судом Дніпропетровської області в постанові від 10 липня 2018 року по справі № 211/673/18, та не доведений ні позивачем, ні його представником.

Щодо вимоги визнання заборгованості в сумі 15129,20 грн., 10773,63 грн. та 21202,98 грн., що нарахована ОСОБА_1, то вказана вимога не підтверджена належними доказами по справі: в матеріалах справи взагалі відсутні будь-які розрахунки по особовому рахунку за адресою: АДРЕСА_2, не заявлено клопотання про їх витребування. Вказане позбавляє суд вирішити питання як про давність нарахування вказаних сум, так і нараховування спірних суми заборгованості на всіх зареєстрованих осіб, дати таких нарахувань, з огляду на посилання представника позивача про зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 (суду навіть не надано копію цього рішення), правильність розрахунків з огляду на заявлену вимогу про визнання її неправомірно нарахованою та без достатніх підстав, тощо.

З наданого акту від 25 квітня 2016 року неможливо встановити відсутність елементів опалення, оскільки в самому ж акті зазначено про наявність чавунних батарей в кількості 4 шт.

Фактично представником позивача подано до суду той же позов з переліком документів, що було заявлено по справі № 211/673/18, зі зміною вимог в прохальній частині позову.

Однак доказів, на який ґрунтуються вимоги, суду так і не надано, а оскільки цивільний процес ґрунтується на засадах змагальності сторін, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи (частина 7 статті 81 ЦПК України).

Тому аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову за недоведеністю.

Оскільки ухвалою суду від 06 грудня 2018 року позивач звільнений від сплати судового збору (а.с. 15), він компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, відповідно до положень статті 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 141, 263, 265 ЦПК України,суд, -

ухвалив:

в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 28 березня 2019 р.

Суддя Д.М.Ніколенко