З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"26" березня 2019 р. Справа № 608/133/19
Номер провадження2/608/196/2019
Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючої судді Коломієць Н. З.
при секретарі Смаглій О.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорткові, в письмовому, спрощеному провадженні цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, -
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не зявився. На адресу суду поштою було повернуто конверт з позовною заявою та додатками до неї з позначкою «Укрпошти» «за не запитом». Відповідач належним чином повідомлений про час та місце слухання справи через оголошення на веб-порталі судової влади України, що відповідає вимогам частин 11, 12 ст.128 Цивільного процесуального кодексу України.
Суд, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України та без фіксування судового процесу, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Згідно з ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобовязання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
29 серпня 2006 року між закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № б/н, згідно якого ОСОБА_2 отримав кредит в розмірі 8000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору.
ОСОБА_2 не належним чином виконував свої зобовязання, тому в грудні 2014 року Банк змушений був звернутися в Чортківський районний суд Тернопільської області з позовом про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором. Однак, провадження у справі було закрито, оскільки, боржник 27 листопада 2014 року помер, що стверджується ухвалою Чортківського районного суду № 608/2795/14-ц від 30 грудня 2014 року. Крім того, судом встановлено, що згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №39306789 від 29.12.2014 року, виданої Чортківською районною державною нотаріальною конторою, спадкоємці після смерті ОСОБА_2 відсутні.
Відповідно до ч.2 ст. 1220 Цивільного кодексу України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
Відповідно до ч.1 ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч. 2 ст. 1281 Цивільного кодексу України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.
Згідно ст. 1282 Цивільного кодексу України, спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину. Кожен зі спадкоємців зобовязаний задовольнити вимоги кредитора особисто в розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобовязані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.
Разом з тим, положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм ст. 1281 Цивільного кодексу України щодо строків предявлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.
Отже, встановлені ст.1281 Цивільного кодексу України строки це строки, в межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє субєктивне право.
Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 08 квітня 2015 року у справі № 6-33цс15. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок про те, що недотримання кредитором передбачених статтею 1281 ЦК України строків предявлення вимог, (які є присічними, преклюзивними) позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.
З доданої до матеріалів справи фотокопії ухвали суду № 608/2795/14-ц від 30 грудня 2014 року вбачається, що позивач отримав її 12 січня 2015 року. Отже про те, що ОСОБА_2 помер 27 листопада 2014 року, позивачу стало відомо 12 січня 2015 року. А тому шестимісячний строк предявлення позивачем вимог до спадкоємця минув 13 липня 2015 року.
Також, згідно листа Чортківської районної державної нотаріальної контори №523/02-14 від 11 червня 2018 року, державним нотаріусом розяснено, що з часу смерті ОСОБА_2 (27.11.2014 року) минуло більше трьох років, а отже, відповідно до вимог ст. 1281 ЦК України ПАТ КБ «ПриватБанк» вважається таким, що позбавлений права вимоги, так як пропустив, встановлені законом строки предявлення кредиторської вимоги.
Крім того, будь які відомості, чи дійсно ОСОБА_1 є спадкоємцем померлого, чи прийняв він спадщину, яку спадкову масу успадкував відповідач, чи пропорційна вона боргу за кредитним договором, в матеріалах справи відсутні.
Відповідно до ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Отже, суд не встановив обставини, що мають істотне значення для вирішення даної цивільної справи по суті та, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, позбавлений права самостійно, з власної ініціативи збирати докази.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити повністю.
Керуючись ст. ст. 11, 509, 525, 526, 610, 1050 1281, 1282, Цивільного Кодексу України, ст. ст. 76, 81, 89, 128, 141, 263, 264, 274, 280 - 282, 289 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя:/підпис/
Оригінал заочного рішення знаходиться в матеріалах справи № 608/133/19
Заочне рішення набрало законної сили « » року.
Суддя: Н. З. Коломієць
Копію заочного рішення видано « » р.