Справа № 504/2099/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2019 року Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Жовтан П.В.,

за участю секретаря судових засідань Сокурцової Т.О.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника адвоката Шевчук К.М.,

представника заінтересованої особи ГУДМС України в Одеській області Майданюк С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Доброслав Одеської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 за участі заінтересованої особи Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області про встановлення факту постійного проживання на території України,

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника ОСОБА_1 адвокат Шевчук К.М. звернувся до Комінтернівського районного суду Одеської області із заявою за участі заінтересованої особи Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області в якій просив встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у неповнолітньому віці на території України станом на 24 серпня 1991 року та станом на 13 листопада 1991 року. Заява вмотивована тим, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в Україні, в місті Одеса. На теперішній час заявник не має інших документів, що посвідчують його особу. З моменту народження та по цей час ОСОБА_1 постійно проживає на території України, в тому числі і 24 серпня та 13 листопада 1991 року. За цей час він жодного разу не покидав межі України. Мати заявника, ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Батько заявника, ОСОБА_3 , також помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Після смерті батьків ОСОБА_1 почав жити з бабусею, хоча опіка над ним не встановлювалася. По досягненню 16-ти річного віку заявник не зміг оформити паспорт громадянина України, адже його народження не було зареєстроване і в нього не було законного представника. В селі Корсунці проживають його брати і сестри, а також інші родичі. Крім того, заявник одружений за ромськими традиціями та має дітей. Нажаль, офіційно оформити свій шлюб заявник не може через відсутність документів, що посвідчують його особу. Зазначене свідчить, що всі життєво важливі та значимі інтереси ОСОБА_1 тісно пов`язані з Україною, а саме - з селом Корсунці Лиманського району Одеської області. Серйозна проблема, з якою заявник зіткнувся після того, як досягнув віку паспортизації і яку до цього часу не може розв`язати - це відсутність документів, які б підтверджували його особу, а також громадянство, через що позбавлений можливості користуватися своїми правами. Наразі ОСОБА_1 знаходиться у вкрай вразливому становищі, адже через відсутність дійсних документів, що посвідчують його особу позбавлений можливості реалізувати низку своїх фундаментальних прав і свобод: офіційно працевлаштуватися та отримувати дохід, отримати медичну допомогу і лікування, вступити в шлюб, визнати батьківство щодо дітей тощо. Звернувшись з заявою про встановлення особи ОСОБА_1 та належності його до громадянства України до Лиманського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, він отримав довідку від 11.08.2018 р. №980/1, в якій зазначено, що проведеною за його заявою перевіркою встановлено особу, але не встановлено належності до громадянства України. Оскільки через те, що батьки заявника не зареєстрували його народження, а також місце проживання, отримати довідку що підтверджує факт постійного проживання в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року неможливо.

Таким чином, встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 на території України станом на 24 серпня 1991 року або за станом на 13 листопада 1991 року іншим чином, ніж шляхом звернення до суду, на жаль, заявник не може,

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та його представник адвокат Шевчук К.М. підтримали вказану заяву та просили її задовольнити.

В подальшому адвокат Шевчук К.М. надав заяви про розгляд справи за його відсутності.

Заінтересована особа - Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області надало до суду відзив на заяву, в якій просило залишити без розгляду заяву, зазначивши, що заявник не звертався до територіальних підрозділів ГУ ДМС України в Одеській області із заявою встановленого зразка про набуття, прийняття чи встановлення належності до громадянства України, не надав до ГУ ДМС України в Одеській області жодних документів, зазначених у Порядку, отже заявник не використав всі можливості для отримання статусу громадянина України та звернення до суду із заявою про встановлення факту є передчасним. Одночасно ГУ ДМС України в Одеській області посилається на лист Верховного Суду України від 01.01.2012 «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», згідно якого не можуть бути встановлені в судовому порядку факти щодо, зокрема, належності до певної національності; набуття громадянства України громадянином іншої держави. При цьому ДМС зазначає, що проти встановлення факту постійного проживання на території України за період станом на 24.08.1991р., а отже у даному випадку наявний спір про право, який повинен розглядатися в порядку позовного провадження, тому заява підлягає залишенню без розгляду.

В судових засіданнях 02.10.2019р, 05.11.2019р. представник заінтересованої особи ГУДМС України в Одеській області Майданюк С.М. підтримала вказаний відзив, в подальшому надала заяву про розгляд справи без її присутності, відзив підтримує.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вислухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи та свідків вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 04.08.2016р. встановлено факт народження ОСОБА_1 , мешканця АДРЕСА_1 , на території України ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Одеса Одеської області у батьків: ОСОБА_3 , 1955 року народження, та ОСОБА_2 , 1956 року.

На підставі вказаного рішення суду 30.12.2016р. відбулася реєстрація актового запису про народження ОСОБА_1 , актовий запис №10 та видано свідоцтво про народження, серії НОМЕР_1 .

Окрім того, рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області встановлено факт проживання ОСОБА_4 на території України, а саме в с.Корсунці Комінтернівського району Одеської області, з 21.03.1985 року по теперішній час.

З копії довідки №2899 від 11.07.2018р. вбачається, що ОСОБА_1 дійсно мешкає з народження без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки Лиманського РВ ГУ ДМС України в Одеській області від 11.08.2018р., ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 справді звертався до Лиманського РВ ГУ ДМС України в Одеській області із заявою про встановлення особи. Проведеною за заявою перевіркою встановлено особу заявника, але не встановлено належності до громадянства України.

Згідно копії акту проживання від 27.09.2017р., ОСОБА_1 дійсно мешкав з родиною за адресою: АДРЕСА_2 , після смерті батька ІНФОРМАЦІЯ_4 родина змінила адресу у цьому ж АДРЕСА_3 АДРЕСА_1 , де ОСОБА_1 мешкає по теперішній час без реєстрації.

Наразі ОСОБА_1 немає документів, що посвідчують його особу та підтверджують громадянство, зокрема паспорта громадянина України.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтвердили, що дійсно ОСОБА_1 у неповнолітньому віці станом на 24 серпня 1991 року та станом на 13 листопада 1991 року проживав на території України. Зокрема їм відомо, що ОСОБА_1 - представник ромської національної меншини, з народження і по теперішній час проживає в с.Корсунці Лиманського району Одеської області, в школі не навчався, батьки його померли у восьмидесятих роках, він виховувався бабусею, на разі у нього немає паспорта.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є особи, що постійно проживали на території України станом на 24 серпня 1991 року, а також особи, які приживали на території України станом на 13 листопад 1991 року і не були громадянами інших держав. Разом з тим, документи, які відповідно до законодавства мають бути надані до міграційної служби для здійснення процедури підтвердження громадянства та отримання паспорту у ОСОБА_1 відсутні.

Згідно з п.1 і п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України» №2235-111 від 18.01.2001 р., громадянами України є:

1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України;

2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Згідно з п.10 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, для встановлення відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої статті 3 Закону належності до громадянства України особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягла повноліття та проживала в Україні разом із батьками (одним із них) або іншим її законним представником, подає:

а) заяву про встановлення належності до громадянства України;

б) копію свідоцтва про народження;

в) один із таких документів:

- довідку, що підтверджує факт постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року;

- довідку, що підтверджує факт постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника, з якими особа в неповнолітньому віці постійно проживала, або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року;

- документ, що підтверджує факт перебування особи в неповнолітньому віці на вихованні у державному дитячому закладі України за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року;

- копії паспортів батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника - громадян колишнього СРСР з відміткою про прописку, що підтверджує факт їх постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. У разі відсутності у батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про те, що за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року ця особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР і відповідно постійно проживала, проживала на території України (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт);

- судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року;

- судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого законного представника, з яким особа в неповнолітньому віці постійно проживала на території України, або факту їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Якщо документи про встановлення належності до громадянства України подає особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року була неповнолітньою та проживала в Україні не з батьками (одним із них), а з іншим законним представником, подається також копія документа про встановлення опіки чи піклування.

Відповідно до ч.1 ст.315 ЦПК України передбачено перелік фактів, які встановлюються судом в порядку окремого провадження.

Згідно із ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 318 ЦПК України у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, серед іншого повинно бути зазначено докази, що підтверджують факт.

Згідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Листом Верховного Суду України від 01 січня 2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, роз`яснено, що суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом від 18 січня 2001 року «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до Закону України «Про громадянство України». Для встановлення факту належності до громадянства України залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання дитини на території України станом на 24 серпня 1991 року або станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання на території України батьків (одного з них) дитини або іншого законного представника, з яким дитина постійно проживала станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року; постійного проживання особи на території України чи УРСР на момент набрання законної сили вироку суду; наявності родинних зв`язків заявника з його батьками (усиновителями, з дідом, бабою); постійного проживання на території України діда та баби заявника; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо. У зазначених справах як заінтересовані особи повинні брати участь відповідні органи служб громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб. Слід мати на увазі, що питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедури подання цих документів та провадження за ними врегульовано, крім Закону України «Про громадянство України», також Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215/2001 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», яким затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень.

Відповідно до положень статей 293 та 315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Суд вважає, що прийняття рішення про встановлення факту постійного проживання заявника ОСОБА_1 на території України не створює будь-яких самостійних юридичних наслідків, які б призвели до безпосереднього набуття ним громадянства України. Встановлення вказаного факту є лише одним з чинників, потрібних для отримання ОСОБА_1 громадянства України у встановленому законом порядку. Разом із тим представником заінтересованої особи ГУДМС України в Одеській області Майданюк С.М. не надано суду доказів, які б спростовували доводи заяви ОСОБА_1 . На думку суду, належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України у певний час, спір про право відсутній.

Відповідно до Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 та у відповідності до норм Закону України «Про громадянство України» вказане рішення разом з іншими документами є підставою для отримання ОСОБА_1 громадянства України.

Таким чином, суд вважає, що вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст.5, 6, 10, 263-265,315-319 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 за участі заінтересованої особи Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області про встановлення факту постійного проживання на території України - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у неповнолітньому віці на території України станом на 24 серпня 1991 року та станом на 13 листопада 1991 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть ознайомитись з судовим рішенням на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень. Веб-адреса сторінки: http://reyestr.court.gov.ua.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суддя: П.В. Жовтан