ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«21» березня 2019 року м. Херсон

Справа № 766/21712/18

Провадження № 22-ц/819/418/19

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя - доповідач)Воронцової Л. П.
суддів:Ігнатенко П. Я.,
Полікарпової О. М.
секретарПісоцька Т. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Ус О. В. від 10 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонрегіонгаз» про захист прав споживача,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2018 року ОСОБА_5 звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонрегіонгаз» про захист прав споживача.

В обґрунтування позовної заяви зазначив, що 23 липня 2018 року він отримав від ТОВ «Херсонрегіонгаз» рахунок на сплату послуг з газопостачання № НОМЕР_1/6 за розрахунковий період - червень 2018 року, з зазначенням боргу на початок розрахункового місяця (з урахуванням перерахунку) - 571,78 грн. Відповідач пояснив, що вказана заборгованість виникла через скасування постановою Окружного адміністративного суду м. Києва у справі № 826/16447/15, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28 січня 2016 року за № К/800/49436/15, постанови КМУ № 237 від 29 квітня 2015 р., якою було зменшено норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників.

На підставі вище зазначених судових рішень відповідач здійснив нарахування побутовим споживачам, які використовували газ без лічильників у період з травня 2015 року по січень 2016 року включно, за використаний природний газ відповідно до норм споживання обсягів природного газу, визначених на підставі постанови КМУ № 619 від 08 червня 1996 року.

Позивач вважав дії відповідача щодо донарахування обсягів спожитого газу за період з 06 травня 2015 року по 31 січня 2016 року незаконними та необґрунтованими, оскільки перерахунок здійснений поза межами строку позовної давності. Крім того, НКРЕКП рекомендовано постачальникам природного газу утримуватися від виставлення рахунків побутовим споживачам у зв'язку зі скасуванням Постанови КМУ № 237; помилка, здійснена Урядом через ухвалення в подальшому скасованої Постанови № 237, повинна бути виправлена за рахунок держави; перерахунок обсягів спожитого газу не передбачений Кодексом газорозподільчих систем.

Наявність безпідставно та незаконно нарахованої заборгованості на його особовому рахунку порушує його права та інтереси, як споживача послуг, зокрема, він значиться як недобросовісний боржник і не може оформити субсидію на оплату комунальних послуг, постійно отримує повідомлення про заборгованість що відображається на його нервовій системі, у нього виникає депресія та пригнічене відношення до життя.

ОСОБА_5 просив суд визнати борг за використаний ним газ без лічильника у період з травня 2015 року по січень 2016 року у розмірі 571,78 грн. безпідставним та скасувати його; зобов'язати Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонрегіонгаз» списати з його особового рахунку заборгованість у розмір 571,78 грн.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 10 грудня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_7 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення суду скасувати, ухвалити нове про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що дії відповідача щодо донарахування обсягів спожитого газу за період з 06 травня 2015 року по 31 січня 2016 року є незаконними та необґрунтованими, оскільки перерахунок здійснений поза межами строку позовної давності; НКРЕКП рекомендовано постачальникам природного газу утримуватися від виставлення рахунків побутовим споживачам у зв'язку зі скасуванням Постанови КМУ № 237; помилка, здійснена Урядом через ухвалення в подальшому скасованої Постанови № 237, повинна бути виправлена за рахунок держави; перерахунок не передбачений Кодексом газорозподільчих систем.

У відзиві відповідача на апеляційну скаргу ОСОБА_5 він зазначає про безпідставність скарги, просить її відхилити, рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача, представника відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів вважає апеляційну скаргу підлягаючою задоволенню частково з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, ОСОБА_5 є споживачем природного газу за адресою: АДРЕСА_1.

Право відповідача на постачання природного газу підтверджено постановою НКРЄ №1764 від 18.06.2015 року про видачу ліцензії на постачання природного газу за регульованим тарифом ТОВ «Херсонрегіонгаз» терміном дії з 01.07.2015 року по 30.06.2020 року /а. с. 79/.

Відповідно до умов договору доручення від 29 липня 2015 року, укладеного між ПАТ «Херсонгаз» та ТОВ «Херсонрегіонгаз», з урахуванням додаткової угоди до даного договору від 01.02.2016 року (п. 3) ПАТ «Херсонгаз» доручив ТОВ «Херсонрегіонгаз» провести діяльність щодо збору грошових коштів із споживачів природного газу - боржників ПАТ «Херсонгаз», яким відповідно до додатку зазначений позивач за № 21153 і № 20930 щодо донарахованої заборгованості за травень та червень місяці 2015 року /а. с. 80 - 89/.

Згідно здійсненого ТзОВ «Херсонрегіонгаз» розрахунку на оплату послуг з газопостачання за розрахунковий місяць -червень 2018 року, за період з 01 травня 2015 року по 01 січня 2016 року за особовим рахунком ОСОБА_5 № НОМЕР_1 відповідачем здійснено перерахунок оплати вартості спожитого позивачем природного газу з застосуванням норм споживання природного газу: 9 та 18 куб.м. на одну людину, на підставі постанови КМУ № 619 від 08 червня 1996 року, внаслідок чого позивачеві донараховано обсяг спожитого газу в загальній кількості 79,55 м.куб на загальну суму 571,78 грн, внаслідок чого, за його особовим рахунком обліковується заборгованість /а. с. 7/.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» облік природного газу до моменту встановлення лічильників газу здійснюється за нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 11 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 № 2246 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 14 квітня 2004 року № 476, (що діяла на момент виникнення правовідносин між сторонами) у разі відсутності лічильників газу плата за послуги з газопостачання розраховується відповідно до встановлених законодавством норм споживання та цін на газ.

Спірні правовідносини виникли внаслідок визнання постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 вересня 2015 року незаконною та нечинною постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників» від 29 квітня 2015 року N 237, якою Кабінет Міністрів України вніс зміни до норм споживання газу населенням, затверджених постановою № 619, а саме змінив (вдвічі зменшив) норму споживання у графі «Норми споживання», замінивши цифри «6», «9» і «18» цифрами «3», «4,5» і «9» відповідно; та застосуванням відповідачем за спірний період отримання послуг газопостачання норм Постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.1996 № 619 «Про затвердження норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників» (далі постанова №619), якою встановлено норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників та визначено, що ці норми є єдиними для всіх населених пунктів.

Отже, внаслідок вищевикладеного відповідач здійснив донарахування сум за газ.

Проте, суд першої інстанції вважаючи такі дії правомірними не врахував наступне.

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг листом від 26.04.2016 року рекомендувала постачальникам природного газу утриматися від незаконних дій пов'язаних із виставлення побутовим споживачам рахунків, в яких вказуються донарахування обсягів спожитого природного газу минулих періодів у зв'язку із скасуванням Постанови Кабінету Міністрів України №237 від 29 квітня 2015 року.

Кабінет Міністрів України в своїх постановах №63 від 30.01.2019 року та №143 від 27.02.2019 року щодо питань споживання природного газу, встановлював про недопущення нарахування та облік заборгованості на особовому рахунку побутового споживача за природний газ, яка виникла у зв'язку з втратою чинності постанови Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2015 року №237 « Про внесення змін до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників».

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо принципів «належного урядування» і «правової визначеності» повноваження державних органів з перегляду власних рішень, включаючи випадки виявлення помилки, які не обмежено жодними часовими рамками, мають суттєвий негативний вплив на юридичну визначеність у сфері цивільних правовідносин, а у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен накладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (справи «Рисовський проти України», «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», «Гаші проти Хорватії», «Тошкуце та інші проти Румунії»).

Як вбачається з постанови Верховного Суду від 14 листопада 2018 року на розгляді в суді господарської юрисдикції знаходився позов ПАТ «Херсонгаз» до Кабінету Міністрів України про стягнення завданої майнової шкоди у розмірі 4 775 628,58 грн, який обґрунтований тим, що споживачі природного газу, що не мали встановлених лічильників, під час дії постанови Кабінету Міністрів України від 29.042015 року №237, яку визнано незаконною постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.09.2015 року у справі №826/16447/15, протягом травня-червня 2015 року спожили 1 452 525,466 тис м.куб природного газу, замість незаконно встановлених 788 137,610 тис м.куб. природного газу, внаслідок чого позивачем недоотримано кошти у розмірі 4 775 628, 58 грн, які останній просить стягнути з відповідача як завдану майнову шкоду / а.с.54/. В наступному, 14.02.2019 року, позов залишений без розгляду.

Проте, як вбачається з обставин справи відповідач на рахунок позивача, як споживача послуг, здійснив нарахування сум, як неотриманнях внаслідок дій державного органу, щодо прийняття нормативного акту, яким врегульовані норми споживання до оплати.

Суд першої інстанції вищезазначені норми матеріального права та обставини справи залишив поза увагою, що призвело до помилкових висновків про відсутність безпідставності нарахування вищевказаної суми.

За вказаних обставин відповідач, у порушення конвенційних принципів «належного урядування» та «правової визначеності», безпідставно нарахував борг ОСОБА_5 за період з травня 2015 року по січень 2016 року включно у розмірі 571 грн 78 коп.

Колегія суддів з висновком суду першої інстанції щодо невідповідності обраного способу захисту не може погодитися з наступних підстав.

Згідно статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Способи захисту цивільного права та інтересу зазначені в статті 16 Цивільного кодексу України. За приписами цієї норми кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (ст. ст. 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема ст. 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Однак, надаючи правову оцінку належності обраного заявником способу захисту, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Абзацами 5, 6, та 7 вступної частини Рекомендації Rec (2004) 6 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам "Щодо вдосконалення національних засобів правового захисту" ухваленої на 114-й сесії Комітету міністрів від 12 травня 2004 р. передбачено, що, відповідно до вимог статті 13 Конвенції, держави-члени зобов'язуються забезпечити будь-якій особі, що звертається з оскарженням порушення її прав і свобод, викладених в Конвенції, ефективний засіб правового захисту в національному органі; крім обов'язку впровадити такі ефективні засоби правового захисту у світлі прецедентної практики Європейського суду з прав людини , на держави покладається загальний обов'язок розв'язувати проблеми, що лежать в основі виявлених порушень; саме держави-члени повинні забезпечити ефективність таких національних засобів як з правової, так і практичної точок зору, і щоб їх застосування могло привести до вирішення скарги по суті та належного відшкодування за будь-яке виявлене порушення.

Зокрема, у пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об'єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом. Засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним".

Отже, "ефективний засіб правового захисту" у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Таким чином, виходячи з того, що ефективність способу правового захисту виходить із загальних засад захисту прав, свобод та інтересів, визначених як національним законодавством так і Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, у правовідносинах, які виникли між сторонами у даній справі відсутні підстави вважати невідповідність обраного позивачем способу захисту.

Крім того, позивач, як споживач послуг з газопостачання по їх оплаті, отримує державну субсидію з 2015 року, що відповідачем не заперечено, оскільки в силу закону відповідач обізнаний про наявність субсидії у споживача послуг.

Умови щодо призначення субсидії містяться в Положенні про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року №848 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2018 року №329). Перерахунок житлової субсидії в межах установленого строку її призначення без звернення громадян здійснюється у випадках передбачених п.17 Положення, а також в порядку врегульованому зазначеним Положенням.

Проте, відповідачем не доводилося, що внаслідок зміни норми споживання, уповноваженим органом здійснювався перерахунок житлової субсидії для позивача.

Також за умовами вказаного Положення на запит структурних підрозділів з питань соціального захисту населення надаються відомості в тому числі сума простроченої понад два місяці заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг (п.14), а тому твердження представника що донарахована заборгованість внаслідок скасування нормативного акту та її облік на особовому рахунку не тягне негативних правових наслідків для позивача не відповідає обставинам справи та правовим наслідкам обліку заборгованості за комунальні послуг з газозабезпечення на особовому рахунку ОСОБА_5 за № НОМЕР_1.

Захищаючи права позивача у спосіб визначений ним, колегія суддів вважає, що вимога про скасування боргу за спірний період у вказаній відповідачем у рахунку сумі є зайво заявленою, оскільки вище встановлені підстави для визнання боргу за використаний ОСОБА_5 газ без лічильника у період з травня 2015 року по січень 2016 року включно у розмірі 571 грн 78 коп. нарахованим безпідставно, а також зобов'язання відповідача списати з особового рахунку ОСОБА_5 за № НОМЕР_1 донараховану заборгованість в сумі 571 грн 78 коп.

На підставі вище викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 10 грудня 2018 року скасувати, ухвалити нове.

Позов ОСОБА_5 задовольнити частково.

Визнати борг за використаний ОСОБА_5 газ без лічильника у період з 06 травня 2015 року по січень 2016 року включно у розмірі 571 грн 78 коп. нарахованим безпідставно.

Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Херсонрегіонгаз» списати з особового рахунку ОСОБА_5 за № 28414донараховану заборгованість в сумі 571 грн 78 коп.

У задоволенні вимоги про скасування боргу, відмовити.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення (постанови) шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції у цивільних справах - Верховного Суду.

Головуючий Л. П. Воронцова
Судді: П. Я. Ігнатенко О. М. Полікарпова

Дата складання повного судового рішення 29 березня 2019 року.