Справа № 638/500/19
Провадження № 2-з/638/238/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2019 року Дзержинський районний суд міста Харкова

в складі головуючого судді Штих Т.В.

при секретарі Вакула І.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

встановив:

ОСОБА_1 повторно звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з заявою про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на частку ОСОБА_2 у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1; заборонити органам державної реєстрації прав власності на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо частки ОСОБА_2 у праві спільної сумісної власності на зазначену квартиру.

В обґрунтування заяви посилається на те, що ОСОБА_2 01.06.2017 зайняв у нього в борг грошову суму в розмірі 800 000,00 грн., що підтверджується відповідною власноручною розпискою ОСОБА_2. Згідно даної розписки ОСОБА_2 зобовязався повернути зазначену суму грошових коштів не пізніше ніж 01.09.2017. Проти цього, ОСОБА_2 до теперішнього часу грошові кошти не повернув, на неодноразові звернення позивача повідомляв, що коштів у нього на даний час немає, розрахуватися з ним він не може. Вважає, що необхідними і достатніми заходами забезпечення позову буде накладення арешту на частку ОСОБА_2 у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_2. Зазначає, що такі заходи забезпечення позову не порушать прав будь-яких третіх осіб.

Вивчивши надану заяву, суд вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Ч.3 ст. 150 ЦПК України вимагає щоб види забезпечення позову були співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.06 № 9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Проте, крім обставин, викладених у заяві про забезпечення позову, інших доказів чи обґрунтування доводів про те, що виконання рішення у майбутньому може бути утруднене чи відповідач буде ухилятись від виконання такого рішення, заявником суду не надано, майно, на яке просить накласти арешт заявник, не є предметом розгляду в суді. Крім того, суду не надано відомостей про вартість майна, відносно якого подана заява про забезпечення позову, тому суд позбавлений можливості перевірити питання співмірності заявлених позовних вимог та вимог про забезпечення позову.

Враховуючи викладене, суд не може визнати застосування забезпечення позову у даному випадку законним, та доцільним, тому дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.

Керуючись ст. ст.149,150 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до Дзержинського районного суду м. Харкова в пятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, протягом 15 днів з дня вручення їй копії ухвали суду.

Суддя: Т.В. Штих.