провадження №: 2-з/752/259/19
У Х В А Л А

04.09.2019 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Мазур Ю.Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» про забезпечення позову до подачі позову, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову до подачі позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони вчиняти будь-які дії, спрямовані банком на стягнення коштів (здійснення платежів, погашення кредитної лінії, списання пені, процентів тощо), які надходять на заробітну картку № НОМЕР_1 , строк дії картки 09.2022 до вирішення питання по суті.

Свою заяву ОСОБА_1 обгрунтовує тим, що вона є клієнтом АТ КБ «Приватбанк», а саме отримує заробітну плату на картковий рахунок, відкритий в АТ КБ «Приватбанк». Разом з отриманням картки для нарахування заробітної плати, ОСОБА_1 отримала кредитну картку типу «Універсальна Gold». Разом з тим, домовленості щодо суми кредиту між нею та банком не було. Як зазначає заявник, в травні 2018 за ініціативою банку на картковий рахунок ОСОБА_1 було встановлено кредитний ліміт у розмірі 29000,00 грн., проте ОСОБА_1 будь-якої згоди на встановлення кредитного ліміту не надавала. Крім того, в послідуючому, банк за користування грошовими коштами почав здійснювати відрахування з її кредитної картки, а також змінювати розмір кредитного ліміту без згоди ОСОБА_1 .

Як зазначає заявник, починаючи з листопада 2018, банк почав здійснювати відрахування грошових коштів з картки для виплати заробітної плати заявника.

Разом з тим, ОСОБА_1 будь-якого договору з банком не укладала, з тарифами та Умовами і правилами ознайомлена не була, анкету-заяву не підписувала, а тому вважає дії відповідача щодо збільшення кредитного ліміту неправомірними та незаконними.

Дослідивши матеріали заяви, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується встановленням обов`язку вчинити певні дії.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006, №9 постановлено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник (позивач), та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторони позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ч. 4 ст. 152 ЦПК України, у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

В якості обгрунтування заявлених вимог, ОСОБА_1 надає виписку з її карткових рахунків АТ КБ «Приватбанк».

Разом з тим, зазначені виписки не є належним обгрунтуванням того, що невжиття зазначених заявником заходів забезпечення позову, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в послідуючому.

Крім того, як вбачається із заяви, заявником не надано будь-яких підтверджуючих доказів щодо подання позовної заяви у строк, визначений ч. 4 ст. 152 ЦПК України, після подання заяви про забезпечення позову.

Враховуючи вищевикладене, предмет позову, а також викладені у заяві доводи заявника та оцінюючи наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності щодо співставлення їх належності, допустимості, достовірності кожного окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку між собою, суд прийшов до висновку про відсутність належних правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, у зв`язку із цим заява не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» про забезпечення позову до подачі позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Ю.Ю. Мазур