ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5935/19 Справа № 211/5174/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Ніколенко Д. М. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства "Укрсиббанк" на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 березня 2019 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства "Укрсиббанк" до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2016 року ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом.

Позов мотивований тим, що між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є позивач, та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 від 09 листопада 2006 року (в системі обліку договір № 1) з додатковою угодою № 1 від 20лютого 2009 року, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит в сумі 26500,00 доларів США. Рішенням суду від 03 квітня 2013 року стягнуто з відповідачки заборгованість за вказаним кредитним договором, що існувала станом на 17 березня 2010 року, в сумі 185989 грн. 83 коп. Однак станом на 28 жовтня 2016 року вказане рішення відповідачкою не виконано, а тому просить стягнути з неї заборгованість по договору, що не була предметом розгляду попереднього суду: 3979 доларів США 28 центів, що за курсом НБУ станом на 28 жовтня 2016 року 25,532787 за 1 долар США еквівалентно 101594,44 грн. - по відсоткам, нарахованим за строк з 29 січня 2013 року по 30 вересня 2016 року; 23769 грн. 23 коп. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 29 жовтня 2015 року по 28 жовтня 2016 року; 36756 грн. 76 коп. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 29 жовтня 2015 року по 26 жовтня 2016 року; та судовий збір в сумі 2431 грн. 81 коп.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 березня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що підстави для задоволення позову відсутні.

В апеляційній скарзі АТ "УкрСиббанк" просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити їх позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 09 листопада 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 з додатковою угодою № 1 від 20 лютого 2009 року (том 1 а.с. 4-11).

Відповідно до умов п. 1.1 договору, банк надав ОСОБА_1 кредит в іноземній валюті в сумі 26500 доларів США, що еквівалентно 133825,00 грн. за курсом НБУ на день укладення договору. За використання кредитних коштів протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлювалася в розмірі 11,3%, по закінченню цього терміну та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягала перегляду.

При розірванні шлюбу, рішенням суду від 26 липня 2012 року, змінено прізвище ОСОБА_1 на « ОСОБА_1 » (а.с.105 - копія рішення) та при укладенні 10 лютого 2017 року повторного шлюбу відповідач змінила прізвище на « ОСОБА_1 » (том 1 а.с. 106 - копія свідоцтва).

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 квітня 2013 року стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_8 , заборгованість за кредитним договором, що утворилась станом на 17 березня 2010 року, в сумі 185989 гривень 83 копійки, з яких: 169461,48 грн. - заборгованість за простроченим кредитом; 15422,95 грн. - заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом; 468,07 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 637,33 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом; судові витрати (том 1 а.с. 16-19).

Як вбачається з матеріалів справи виконавче провадження № ВП 48066903, відкритого на підставі виконавчого листа № 2-272/11, виданого 24 жовтня 2011 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу з боржника ОСОБА_1 , яке було закрито 22 липня 2015 року державним виконавцем Хлистовою Л.В., та закінчено виконавче провадження № 48066903 з виконання виконавчого листа № 2-272/11 виданого 24 жовтня 2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» боргу в розмірі 187809,83 грн., в зв`язку з повним фактичним виконанням рішення (том 1 а.с. 152).

Відмовляючи у задоволенні позову, районний суд обґрунтовано виходив з того, що підстави для задоволення позову відсутні.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно частини 2 статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно частини 1 статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Відповідно до частини 2 статті 1054 та частини 2 статті 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) зроблено висновок про те, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України.

Після вимоги щодо дострокового повернення всієї суми заборгованості за кредитним договором, банк мав право на стягнення з відповідача тільки сум, передбачених положенням частини другої статті 625 ЦК України, а не на стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за користування кредитом, комісії за користування кредитом, пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором.

Доводи апеляційної скарги про те, що АТ "УкрСиббанк" має повне та беззаперечне право на нарахування процентів та їх отримання до моменту фактичного виконання рішення в повному обсязі, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки відповідно до вимог чинного законодавства банк мав право на стягнення з відповідача тільки сум, передбачених положенням частини другої статті 625 ЦК України, тоді як дані вимоги позивачем заявлені не були.

Так, матеріалами справи встановлено, що зобов`язання боржника перед банком за прострочення кредитної заборгованості виконані в повному обсязі, що підтверджується постановою державного виконавця Довгинцівського відділу ВДВС від 22 липня 2015 року, якою закінчено виконавче провадження № 48066903 з виконання виконавчого листа № 2-272/11 виданого 24 жовтня 2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» боргу в розмірі 187809,83 грн., в зв`язку з повним фактичним виконанням рішення.

А отже підстави для стягнення з відповідача пені та відсотків відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками та обставинами встановленими судом першої інстанції. Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.

Наведені в апеляційній скарзі інші доводи не спростовують висновків місцевого суду та зводяться до переоцінки доказів і незгоди із висновками суду щодо обставин справи.

Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18.07.2006 року).

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що з`ясувавши в достатньо повному об`ємі права та обов`язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів проходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення - без змін.

На підставі статті 141 ЦПК України, судові витрати понесені сторонами в зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства "Укрсиббанк" - залишити без задоволення.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 березня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко