"31" липня 2019 р. Справа № 489/4017/19
Провадження №2/489/1964/19
УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

31 липня 2019 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі судді Рум`янцевої Н.О., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

29 липня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди. Мотивуючи свої вимоги тим, що відповідача визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди внаслідок якої автомобіль позивача отримав значні механічні ушкодження, що підтверджується звітом про оцінку майна і визначення вартості матеріального збитку. Внаслідок чого просить стягнути з відповідача суму матеріального збитку, яка складає 232562,00 грн.

При поданні позову, позивачем надано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності у розмірі 1/1 частка відповідачу ОСОБА_3 та заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо вказаної квартири. Позивач посилається на те, що з огляду на тривалий розгляд справи, завдяки умисним діям відповідача, так як він затягував розгляд справи про адміністративне правопорушення, завідомо знаючи, що є винним у ДТП, з урахуванням факту невизнання відповідачем наявної вини, про що він зазначав під час суду першої інстанції, подання безпідставної апеляційної скарги, що підтверджується ухвалою апеляційного суду, що встановлено судом. Така поведінка відповідача свідчить про створення в подальшому і інших штучних підстав з метою уникнення виконання рішення суду з відшкодування майнової шкоди. В такому випадку, невжиття заходів забезпечення позову може суттєво утруднити чи зробити неможливим в подальшому виконання рішення суду, ускладнити в подальшому захист його порушених прав, а відтак може призвести до порушення його права на доступ до правосуддя в аспекті ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За правилами ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову на будь - якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом ч.1 ст.149 ЦПК України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Згідно ч.1, 3 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановлення обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечується заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути спів мірними із заявленими позивачем вимогами.

Статтею 151 ЦПК України передбачені вимоги до заяви про забезпечення позову, зокрема в п. 3, 4, 7 ч. 1, в якій повинно бути зазначено предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуваннямйого необхідності та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 18.07.2019 р. відповідачу на праві приватної власності належить квартира однокімнатна, розташована за адресою: АДРЕСА_2 та квартира двокімнатна, розташована за адресою: АДРЕСА_3 .

Належність нерухомого майна саме відповідачу в частках 1/1 підтверджується запитами до Реєстрів за інформацією пошуку за прізвищем, ім`ям, по батькові - ОСОБА_3 та окремим запитом до Реєстрів за номером РНОКПП (ІНН) НОМЕР_1 , який присвоєно - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник позивача зазначає в своїй заяві про те, що завдяки умисним діям відповідача, так як він затягував розгляд справи про адміністративне правопорушення, завідомо знаючи, що є винним у ДТП, тому така поведінка відповідача свідчить про створення в подальшому і інших штучних підстав з метою уникнення виконання рішення суду з відшкодування майнової шкоди, а не застосування арешту може ускладнити виконання рішення в майбутньому.

Також, відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів,наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальназагроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Точне і неухильне додержання норм чинного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд, у разі необхідності, на будь-якій стадії розгляду справи, за умови, що невжиття заходів забезпечення утруднить чи зробить неможливим виконання рішення, може забезпечити позов, застосувавши один або декілька видів забезпечення, у тому числі і накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Так, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів представника позивача щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог представника позивача щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Отже, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити припущення про утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або може звернутись.

Предметом позову є стягнення суми матеріального збитку з ОСОБА_3 завданого внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, тоді як в заяві про забезпечення позову предметом обтяження є нерухоме майно, яке зареєстроване за відповідачем.

Як вбачається зі змісту заяви, позивач просить накласти арешт на нерухоме майно відповідача, проте позивачем не надано та не зазначено доказі в того, яким чином невжиття заходів забезпечення позову зможе в подальшому утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Доказів вчинення відповідачем дій чи прояву намірів щодо вчинення дій, спрямованих на утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у даній справі, подані представником позивача матеріали не містять. Заява про забезпечення позову не містить обґрунтованих мотивів, на підставі яких, суд міг би дійти висновку щодо доцільності та необхідності забезпечення позову, враховуючи імовірність утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, крім того не надано доказів щодо вартості спірного нерухомого майна, для вирішення співмірності грошового зобов`язання та реальної вартості нерухомого майна. Роздруківки з інтернет ресурсу щодо продажу та вартості нерухомого майна, судом не приймаються, оскільки із них неможливо встановити реальну вартість квартири на яку просить позивач накласти арешт.

Таким чином, оскільки представником позивача не доведено належними доказами те, що невжиття визначених ним заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у справі за його позовом, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні поданої заяви про забезпечення позову у зв`язку з її необґрунтованістю, недоведеністю та недоцільністю.

На підставівикладеного, керуючисьст. ст.4, 149, 259-261 Цивільногопроцесуального кодексу України,суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди - відмовити.

Копію ухвали про відмову в забезпеченні позову направити заявнику та представнику заявника - для відома.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ленінський районний суд міста Миколаєва або в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя Ленінського районного

суду міста Миколаєва Н.О. Рум`янцева

Повний текст судового рішення складено «31» липня 2019 року.