Постанова

Іменем України

13 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 522/11610/15-ц

провадження № 61-13624св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Лідовця Р. А., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 березня 2016 року у складі судді Ільченко Н. А. та рішення Апеляційного суду Одеської області від 22 червня 2016 року у складі колегії суддів: Артеменка І. А., Черевка П. М., Сватаненка В. І.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП).

Позовна заява мотивована тим, що 18 квітня 2015 року ОСОБА_3 , керуючи автомобілем Hundai, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на вул. Фонтанська дорога, 27 в м. Одесі, не витримав безпечну дистанцію та допустив зіткнення з належним йому на праві власності автомобілем Hundai Santa Fе, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під його керуванням, який в наслідок завданого удару, допустив зіткнення з автомобілем Subaru, реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_4 , в результаті чого ці транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Зазначеною ДТП йому завдано матеріальну шкоду.

Також зазначив, що внаслідок ДТП йому завдано моральну шкоду, оскільки він зазнав душевних страждань через пошкодження належного йому транспортного засобу.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просив суд стягнути з ОСОБА_3 72 027 грн у відшкодування майнової шкоди та 20 000 грн у відшкодування моральної шкоди.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 28 березня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 у відшкодування майнової шкоди 72 027 грн, у відшкодування моральної шкоди 5 000 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду мотивоване тим, що встановивши вину ОСОБА_3 у ДТП, унаслідок якої ОСОБА_1 завдано майнову шкоду, оцінивши наданий позивачем звіт про визначення матеріального збитку, складений оцінювачем, який містить калькуляцію відновленого ремонту та врахувавши вартість проведеного дослідження, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині відшкодування майнової шкоди в сумі 72 027 грн підлягають задоволенню.

Крім того, враховуючи тяжкість і тривалість моральних страждань, які зазнав позивач, ступінь вини відповідача у спричиненні позивачу моральної шкоди, суд першої інстанції вважав, що відшкодування моральної шкоди позивачу у розмірі 5 000 грн буде відповідати засадам розумності, виваженості й справедливості та вимогам частини третьої статті 23 ЦК України.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 22 червня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 березня 2016 року змінено в частині відшкодування моральної шкоди, стягнувши з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 1 000 грн.

У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що висновки суду першої інстанції в частині вирішення вимог про стягнення матеріальних збитків, завданих унаслідок ДТП, відповідають вимогам закону, обставини справи встановлені повно, усі витрати підтверджені матеріалами справи, а доводи апеляційної скарги не підтверджені належними та допустимими доказами і правильності цих висновків не спростовують.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині відшкодування моральної шкоди, суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції щодо покладення відповідності за завдану шкоду на винну у ДТП особу - ОСОБА_3 , оскільки вважав, що до таких висновків суд першої інстанції дійшов на підставі всебічного і повного з`ясування обставин справи. Водночас, суд першої інстанції не зазначив з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Зазначений розмір моральної шкоди, на думку колегії суддів, є значно завищений. Тому враховуючи характер та обсяг страждань, тривалість вимушених змін в житті позивача, та виходячи з засад розумності та справедливості, колегія суддів вважав за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 1 000 грн.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів

У касаційній скарзі, поданій у серпні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_3 , просить скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що рішення судів попередніх інстанцій є незаконними, необґрунтованими та такими, що порушують права та законні інтереси відповідача. Зокрема, відповідач не був поінформований судом про розгляд справи, йому не було відомо про наявність судових повісток. Рішення судів попередніх інстанцій не містять обґрунтованих висновків щодо розміру та підстав відшкодування ОСОБА_3 моральної шкоди. Відсутність у справі доказів з цього приводу вказує на порушення судами вимог статтей 212-215 ЦПК України та неврахування роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі».

Суди необґрунтовано врахували висновки оцінювача, викладені в звіті № 328-04-15, оскільки такий не було виконано судовим експертом, відповідача не було повідомлено про його проведення, відомості про вартість робіт та запасні частини не відповідають дійсній вартості. Під час розгляду справи клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи для визначення матеріальних збитків позивачем не заявлялось, а тому зазначена позивачем сума у рахунок відшкодування майнової шкоди є необґрунтованою.

Крім того, суди проігнорували роз`яснення, викладені в пункті 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4, відповідно до яких непред`явлення вимог до страховика, за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика, є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.

Короткий зміст позиції інших учасників справи

У відзиві на касаційну скаргу, поданому до суду у січні 2017 року, ОСОБА_1 заперечував проти доводів ОСОБА_3 , зазначаючи про їх необґрунтованість. Апеляційний суд врахував характер та вимушені зміни в житті позивача, пов`язані з пошкодженням автомобіля, а також те, що винними діями відповідача позивачу завдано моральну шкоду, та, виходячи із засад розумності та справедливості, визначив дійсний розмір моральної шкоди. Рішення суду першої інстанції в частині визначення матеріального збитку апеляційний суд обґрунтовано залишив без змін.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 грудня 2016 року відкрито провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 та витребувано матеріали цивільної справи із Приморського районного суду м. Одеси.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 квітня 2017 року справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди призначено до судового розгляду.

Статтею 388 ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набрав чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У березні 2018 року цивільну справу № 522/11610/15-ц передано до Верховного Суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 червня 2019 року справу № 522/11610/15-ц призначено судді-доповідачеві Черняк Ю. В.

Фактичні обставини, встановлені судами

Суди встановили, що 18 квітня 2015 року ОСОБА_3 , керуючи автомобілем Hundai, реєтраційний номер НОМЕР_1 , на вул. Фонтанська дорога, 27 в м. Одесі не витримав безпечну дистанцію та допустив зіткнення з автомобілем Hundai Santa Fе, реєтраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який внаслідок завданого удару допустив зіткнення з автомобілем Subaru, реєтраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_4 , у результаті чого зазначені транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2015 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП (а. с. 93).

Автомобіль Hundai Santa Fе, реєтраційний номер НОМЕР_2 , належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

Відповідно до звіту автотоварознавчого дослідження від 22 квітня 2015 року № 328-04-15, складеного оцінювачем ОСОБА_5 , величина матеріального збитку, заподіяного власникові транспортного засобу Hundai Santa Fе, реєтраційний номер НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження унаслідок ДТП, станом на 22 квітня 2015 року становить 71 427 грн (а. с. 86-91).

За складення вказаного звіту ОСОБА_1 сплатив 600 грн, що підтверджується копією квитанції (а. с. 92).

Позиція Верховного Суду

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, і застосовані норми права

Відповідно до частини першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (стаття 1167 ЦК України).

Порядок і умови відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, визначені статтями 1187, 1188 ЦК України.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1188 ЦК України урегульовано питання відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки кожному з їх володільців за рахунок іншого із них.

Відповідно до цієї статті шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що обов`язок відшкодувати завдану іншому володільцю джерела підвищеної небезпеки шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

При цьому вина у завданні шкоди, згідно з положеннями пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України, є обов`язковою умовою для покладення на винну особу відповідальності за майнову шкоду, завдану внаслідок взаємодії транспортних засобів іншому учаснику дорожньо-транспортної пригоди.

За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, які фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, які фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою відносно нього самого, членів його сім`ї або близьких родичів, у душевних стражданнях, які фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням або ушкодженням його майна. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за ДТП, яка сталася 18 квітня 2015 року, встановлено вину ОСОБА_3 , що ним не заперечується.

Звертаючись до суду з указаним позовом, ОСОБА_1 на підтвердження вимог про відшкодування матеріального збитку у заявленому розмірі надав суду звіт від 22 квітня 2015 року № 328-04-15 автотоварознавчого дослідження, складений оцінювачем ОСОБА_5 .

Вирішуючи указаний спір, суд першої інстанцій, з висновками якого погодився і апеляційний суд, надавши вказаному звіту оцінку відповідно до вимог статтей 57-59, 212 ЦПК України 2004 року, виходили з того, що звіт від 22 квітня 2015 року № 328-04-15 складений особою, яка має вищу освіту та кваліфікаційне свідоцтво оцінювача за напрямком: «Оцінка об`єктів в матеріальній формі», спеціалізацію в межах напряму: «Оцінка дорожніх транспортних засобів», висновок містить калькуляцію вартості відновленого ремонту, посилання на довідково-нормативну літературу, копію протоколу огляду транспортного засобу, фототаблицю та телеграму про повідомлення ОСОБА_3 , а тому є належним та допустимим доказом розміру завданих позивачу збитків.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій, враховуючи те, що під час розгляду справи ОСОБА_3 усупереч вимог статтей 10, 60 ЦПК України 2004 року не надав суду доказів на підтвердження іншого розміру матеріального збитку.

Відповідач не звертався до суду з клопотанням про призначення автотоварознавчої експертизи.

Отже розмір матеріального збитку, завданого власникові транспортного засобу Hundai Santa Fе, реєтраційний номер НОМЕР_2 , унаслідок його пошкодження у ДТП, станом на 22 квітня 2015 року становить 71 427 грн.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, суд апеляційної інстанції, врахувавши характер та обсяг страждань потерпілого у ДТП, тривалість вимушених змін в його житті, та виходячи з засад розумності та справедливості, визначив розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 .

Колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду про наявність передумов для відшкодування моральної шкоди, оскільки внаслідок пошкодження транспортного засобу ОСОБА_1 у ДТП, винуватцем якої визнано відповідача, позивачу було завдано моральні страждання, що вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, зокрема, звернення до суду за захистом своїх прав.

Доводи касаційної скарги про те, що відповідач не був поінформований судом про розгляд справи та йому не було відомо про наявність судових повісток спростовуються матеріалами справи.

Колегія суддів відхиляє доводи ОСОБА_3 про те, що непред`явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі. Матеріали справи не містять та ОСОБА_3 не надано суду відомостей про те, що його цивільна відповідальність була застрахована у момент ДТП.

Доводи касаційної скарги фактично стосуються незгоди заявника з мотивами оскаржуваних судових рішень виключно з формальних міркувань, правового значення для вирішення цього спору не мають та додаткового правового аналізу не потребують.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції у незміненій частині та рішення апеляційного суду ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

Згідно із статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 березня 2016 року у незміненій частині та рішення Апеляційного суду Одеської області від 22 червня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк