Справа № 648/1076/19
Провадження № 2-о/648/51/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2019 року Білозерський районний суд Херсонської області

в складі: головуючого судді Сокирко Л.М.,

секретаря судових засідань Онофрійчук Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Білозерка Херсонської області в залі судових засідань Білозерського районного суду Херсонської області у цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України, заінтересована особа: Управління Державної міграційної служби України у Херсонській області,

в с т а н о в и в:

4 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

В обґрунтування заявленої вимоги зазначив, що його дідусь - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживав на території України з 23 квітня 1984 року по 7 травня 1999 року, тобто проживав на території України на дату набрання чинності Закону України «Про громадянство України» та на ІНФОРМАЦІЯ_2 - дату його народження - ОСОБА_1 .

На теперішній час заявник продовжує проживати на території України.

Встановлення факту постійного проживання на території України йому необхідно для отримання паспорта громадянина України.

Заявник у судове засідання не прибув, однак його представник ОСОБА_3 спрямувала до суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримала, справу просила розглянути без її участі.

Представник заінтересованої особи - Управління Державної міграційної служби України у Херсонській області у судове засідання не прибув, однак спрямував до суду письмові пояснення, в яких просив в задоволенні заяви відмовити, обґрунтовуючи тим, що в наданих копіях документів містяться розбіжності в написанні імені діда заявника (Аполон, Аполлон) та по батькові матері заявника (Апалонівна, Аполонівна). Ці розбіжності можуть призвести в подальшому, при зверненні до органів міграційної служби, до виникнення проблем при оформленні документів. Також представник заінтересованої особи зазначив, що заявник має право на набуття громадянства України за територіальним походженням на підставі ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України», оскільки його дід постійно проживав на території України до 24 серпня 1991 року.

Згідно ст. 247 ч. 2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо, відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчив матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи зі слідуючого. Відповідно до ч. 7 ст. 19 ЦПК України, окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Як передбачено п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В силу положень Закону України "Про громадянство України", Указу Президента України від 27 березня 2001 року "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України", рішенням суду може підтверджуватись факт проживання особи на території України на певний час. Так, згідно п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про громадянство України", громадянами України є особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (24 серпня 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цих Кодексом. Суд встановив, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м.Ташкент, що підтверджується наданою фотокопією паспорта громадянина Республіки Узбекистан та свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого 4 січня 1999 року.

Згідно довідки Посад-Покровської сільської ради Білозерського району Херсонської області від 5 березня 2019 року № 234, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно проживав і був зареєстрований в с. Солдатське Білозерського району Херсонської області з 23 квітня 1984 року по 7 травня 1999 року.

Згідно довідки Посад-Покровської сільської ради Білозерського району Херсонської області від 5 березня 2019 року № 235, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Із долучених до матеріалів справи: свідоцтва про народження заявника, свідоцтва про народження його матері, підтверджується, що заявник є онуком ОСОБА_2 , який згідно свідоцтва про смерть помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Змістом ст. 316 ЦПК України встановлено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України» безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про захист прав заявника і вважає, що без встановлення факту постійного проживання на території України ОСОБА_2 (діда заявника) заявник ОСОБА_1 не може отримати паспорт громадянина України, останній у повному обсязі обґрунтував свої вимоги та підтвердив їх письмовими доказами, а отже є всі підстави для задоволення його заяви та встановлення факту постійного проживання на території України ОСОБА_2 станом на 24 серпня 1991 року.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухвалені судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Керуючись статтями 10, 11, 60, 209, 212-215, 234, 235, 258-259, 263-265, 268, 293, 294, 315-319 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України, заінтересована особа: Управління Державної міграційної служби України у Херсонській області -задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Аккурган Ташкентської області Республіка Узбекистан, мешканця с . Солдатське Білозерського району Херсонської області, на території України до 24 серпня 1991 року, а саме з 23 квітня 1984 року по 7 травня 1999 та на момент набрання чинності Закону України «Про громадянство України» - 13 листопада 1991 року та ІНФОРМАЦІЯ_2 на дату народження ОСОБА_1 , його онука.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду учасниками процесу шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням Перехідних положень ЦПК України.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного судового рішення - 14 червня 2019 року.

Суддя Л.М. Сокирко