Справа № 405/6161/16-ц
Провадження №2/405/1253/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2019 року Ленінський районний суд м.Кіровограда у складі:

головуючого судді Іванової Л.А.

при секретарі Береді Я.І., Шумейко Ю.В., Лисонь В.В., Гершкул М.В.,

за участю учасників справи:

представника позивача Національного Банку України Булгакова С.В., який приймає участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з Подільським районним судом м.Києва

представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Титаренко Г.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кропивницькому цивільну справу №405/6161/16-ц за позовом Національного банку України до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач Національний банк України звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначивши в обґрунтування позовних вимог, що 19.09.2011 року між Національним банком України та колишнім працівником Управління НБУ в Кіровоградській області ОСОБА_2 було укладено Договір № 496 про надання кредиту на споживчі та соціально-побутові цілі, з внесеними у подальшому до нього змінами згідно з додатковим договором №672 від 17.07.2015 року, відповідно до умов якого (кредитного договору) останній надано кредит у сумі 95000 грн. строком користування на 15 років. Крім того, з метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором, 19.09.2011 року між Національним банком України та ОСОБА_1 було укладено Договір поруки № 497/ПО1, відповідно до умов якого поручитель зобов`язується перед Національним банком України відповідати за виконання зобов`язань позичальником ОСОБА_2 . Вказав, що він (позивач) у повному обсязі виконав свої зобов`язання за кредитним договором, що підтверджується меморіальним ордером №001 від 19.09.2011 року та меморіальним ордером №005. Поряд з цим у зв`язку з систематичним порушення позичальником умов договору в частині повернення кредиту та своєчасної сплати нарахованих процентів за користування кредитом, позичальнику та поручителю було направлено лист-попередження від 03.06.2016 року №55-0004/47349 про наявність несплаченої заборгованості за кредитом та процентами, в якій висунуто вимогу про погашення усієї суми простроченої заборгованості за кредитом, поряд з цим зазначений лист не було вручено позичальнику та поручителю у зв`язку закінченням терміну зберігання. Станом на 28.07.2016 року прострочена заборгованість позичальника перед позивачем становить 12 193 грн. 66 коп., з якої: заборгованість за кредитом 5 808, 00 грн., заборгованість за процентами 5 519, 95 грн., пеня за простроченим кредитом 459, 84 грн., пеня за простроченими процентами 405, 87 грн.

З огляду на викладене вище та з посиланням на ст.ст.525, 526, 530, 629, 546, 547, 553, 554, 1048, 1049, ч.2 ст.1050, ч.1 ст.1054 ЦК України позивач НБУ просив стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на його (позивача) користь прострочену заборгованість (станом на 28.07.2016 року) за договором №496 від 19.09.2011 року про надання кредиту на споживчі та соціально-побутові цілі в загальній сумі 12 193 грн. 66 коп., а також стягнути з відповідачів понесені судові витрати по справі.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 26.08.2016 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено справу до судового розгляду.

Також судом відзначається, що 15 грудня 2017 року набрав чинності в новій редакції Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року Цивільний процесуальний кодекс України.

Відповідно до п.9 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України (в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року, який набрав чинності 15.12.2017 року), справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, на підставі чого, та враховуючи, що провадження у справі відкрито до набрання чинності зазначеною редакцією Колексу, подальший розгляд зазначеної цивільної справи судом здійснено за правилами ЦПК України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року.

19 лютого 2019 року позивачем НБУ подано заяву про зміну предмету позову, яка зареєстрована судом за вх.№4210, за якою на підставі ч.2 ст.1050 ЦК України позивач просив стягнути в солідарному порядку з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на його (позивача) користь заборгованість (станом на 30.01.2019 року) за кредитним договором №496 від 19.09.2011 року про надання кредиту на споживчі та соціально-побутові цілі в загальній сумі 94 845, 94 грн.

Крім того, 08 квітня 2019 року позивачем НБУ подано заяву про збільшення розміру позовних вимог від 02 квітня 2019 року, яка зареєстрована судом за вх.№8675, за якою позивач НБУ просив стягнути з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 солідарно на його (позивача) користь заборгованість (станом на 01.04..2019 року) за кредитним договором №496 від 19.09.2011 року про надання кредиту на споживчі та соціально-побутові цілі в загальній сумі 96 283, 04 грн., з якої строкова заборгованість за кредитом 46 952, 00 грн., прострочена заборгованість за кредитом 22 704, 00 грн., прострочена заборгованість за процентами 19956,06 грн., пеня за простроченим кредитом 3548,15 грн., пеня за простроченими процентами 3122,83 грн.

Представник позивача Національного банку України Булгаков С.В., який приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з Подільським районним судом м.Києвау судовому засіданні позовні вимоги, з урахуванням поданих заяв про зміну підстав позову та про збільшення розміру позовних вимог, підтримав у повному обсязі з підстав, зазначених в позові, просив позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Титаренко Г.С. у судовому засіданні з урахуванням поданих письмових пояснень просила відмовити у задоволенні позову до відповідача ОСОБА_1 , при цьому підтримала подані відповідачем ОСОБА_1 28.08.2019 року письмові пояснення, за якими зазначено, що після отримання відповідачем ОСОБА_1 в Ленінському районному суді м.Кіровограда копії позову, останній стало відомо про те, що 17.07.2015 року позивач та відповідач ОСОБА_2 уклали додатковий договір №672 до кредитного договору № 496 від 19.09.2011 року, яким було викладено в новій редакції п.3.1 договору, та змінено порядок виконання ОСОБА_2 зобов`язань за кредитним договором, про що її як поручителя повідомлено не було, також згоди на зміну порядку виконання зобов`язань вона ( ОСОБА_1 ) як поручитель не надавала, в той час як відповідно до п.8 договору поруки сторони зобов`язувалися в триденний строк з дати події проінформувати одна одну про зміну адрес, реквізитів, про їх інші обставини, що можуть вплинути на виконання зобов`язань за цим договором. Крім того, не було також повідомлено її як сторону договору поруки про те, що позичальник ОСОБА_2 з 17.07.2015 року була звільнена з Управління Національного банку України в Кіровоградській області. Вважає, що внесені зміни до кредитного договору свідчать про значне збільшення її ( ОСОБА_1 ) відповідальності як поручителя за договором поруки. Також зазначено, що за договором поруки ОСОБА_1 поручалася за виконання зобов`язання, що було встановлено редакцією кредитного договору від 19 вересня 2011 року, а саме в частині повернення кредиту в сумі 95 000 грн. шляхом уповноваження Національного банку України цим договором щомісячно відраховувати кошти з отриманого доходу Позичальника для здійснення повернення кредиту в сумі 528 грн., починаючи вересня 2011 року, а останній місяць користування кредитом в сумі 428 грн., та суму для оплати за користування кредитом. Зміна порядку повернення кредиту, оплати за користування ним, терміну погашення без згоди поручителя або без відповідної вказівки у договорі поруки не дає підстав для покладення на поручителя відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань перед банком.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду справи судом повідомлялася в порядку вимог ЦПК України, за адресою, зазначеною позивачем в позовній заяві, а саме: АДРЕСА_1 , крім того, зазначена адреса як зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача ОСОБА_2 підтверджена також інформацією органу реєстрації місця проживання та перебування особи, наданої на запит суду як до відкриття провадження у справі, так і під час судового розгляду справи, причини неявки відповідача в судове засідання суду не відомі, заяви, заперечення (відзив на позов), клопотання про відкладення розгляду справи на адресу суду від відповідача не надходили.

При цьому, судом відзначається, що відповідно до ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Заяв про зміну місця проживання під час судового провадження у справі відповідач ОСОБА_2 суду не подавала, більш того, у поданих останньою на адресу суду клопотаннях про ознайомлення з матеріалами справи від 28.12.2016 року та про відкладення судового засідання від 23.05.2017 року відповідач ОСОБА_2 також зазначала адресу місця проживання АДРЕСА_1 .

Крім того, судом відзначається, що відповідно до п.п.2, 3, 4 ч.2 ст.43 та ч.1 ст.44 ЦПК України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка є обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; окрім того, учасники судового процесу та їхні представники зобов`язані добросовісно користуватися процесуальними правами.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі, в якій вона є стороною, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З огляду на зазначене, судом відзначається, що відповідач ОСОБА_2 , яка повідомлена належним чином та обізнана про наявність судового провадження за позовом Національного банку України, за яким вона є відповідачем, не скористалась своїм процесуальним правом на участь в судових засіданнях та подання суду доказів, не цікавилась також провадженням у справі, в якій вона є стороною, поважності причин неявки відповідача ОСОБА_2 в судові засідання судом також не встановлено, на підставі чого суд прийшов до висновку про можливість розгляду зазначеної справи за відсутності відповідача ОСОБА_2 .

Заслухавши в судовому засіданні представника позивача НБУ ОСОБА_3 , який приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з Подільським районним судом м.Києва, відповідача ОСОБА_1 та в її інтересах представника адвоката Титаренко Г.С., враховуючи подані учасниками справи заяви та пояснення, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст. 12 та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача є обгрунтовами та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується письмовими доказами по справі, що19.09.2011 року між Національним банком України та працівником Управління Національного банку України в Кіровоградській області ОСОБА_2 було укладено Договір № 496 про надання кредиту на споживчі та соціально-побутові цілі, за умовами якого, Національний банк надає Позичальнику довгостроковий кредит на споживчі цілі: купівлю житла та його благоустрій у сумі 95000 грн. строком користування на 15 років з дати виникнення заборгованості на рахунку з обліку наданого кредиту.

Національний банк надає Позичальнику кредит на умовах повернення, платності, забезпечення його повернення, строковості та цільового використання.

Кредит надається шляхом зарахування на особовий рахунок Позичальника, який відкривається в Операційному управлінні Національного банку.

Забезпеченням повернення наданого Національним банком кредитує порука (п.п.1.1, 2.1, 2.2, 2.3 Договору).

Відповідно до п.п. 3.1,3.2 кредитного договору, повернення кредиту здійснюється Позичальником шляхом уповноваження Національного банку цим договором щомісячно відраховувати кошти з отриманого доходу Позичальника для здійснення повернення кредиту в сумі 528 грн., починаючи з вересня 2011 року, а в останній місяць користування кредитом 488 грн. та суму для оплати за користування кредитом.

За користування отриманим кредитом на споживчі цілі, позичальник щомісячно під час роботи у Національному банку здійснює оплату в розмірі 8 відсотків річних.

Відповідно до п. 4.1.2. кредитного договору, Позичальник взяв на себе зобов`язання до 19.09.2026 року повернути Національному банку отриманий кредит.

Згідно з п.4.1.4 кредитного договору у разі звільнення Позичальника з Національного банку:

у випадках, передбачених пунктами 1, 2, 5, 6 статті 40 Кодексу законів про працю України, до 20 числа кожного місяця вносити готівкою в касу Національного банку або шляхом безготівкових перерахувань на рахунок Національного банку щомісячну суму повернення кредиту та оплату за користування ним, що визначені в цьому договорі, пеню, штраф (у разі їх нарахування);

за власним бажанням з поважних причин та у зв`язку з переведенням на іншу роботу за згодою сторін або перехід на виборну посаду до 20 числа кожного місяця вносити готівкою в касу Національного банку або шляхом безготівкових перерахувань на рахунок Національного банку щомісячну суму повернення кредиту, що визначена в цьому договорі, здійснювати оплату за користування ним у розмірі 15 відсотків річних та сплачувати пеню, штраф (у разі їх нарахування);

за власним бажанням без поважних причин або з ініціативи адміністрації Національного банку, крім випадків, передбачених у п.п.1, 2, 5, 6 статті 40 Кодексу законів про працю України, достроково ( до дня звільнення) повернути всю суму заборгованості за кредитом, здійснити оплату за користування ним, сплатити пеню, штраф (у разі їх нарахування).

У разі невиконання позичальником зазначених вимог Національний банк стягує наявну заборгованість за кредитом у судовому порядку, а оплата за користування кредитом здійснюється позичальником з дати його звільнення у розмірі 20 відсотків річних.

Крім того, відповідно до п.5.1 кредитного договору у разі несвоєчасного виконання Позичальником зобов`язань з повернення кредиту, оплати за користування ним (за відсутності письмової домовленості про відстрочення повернення кредиту) нараховується пеня в розмірі 0,05 відсотка від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення, яку Позичальник повинен сплатити Національному банку.

Судом також встановлено, що в забезпечення виконання зобов`язань за зазначеним кредитним договором, 19.09.2011 року між Національним банком України та ОСОБА_1 укладено Договір поруки № 497/ПО1, відповідно до якого Поручитель зобов`язується перед Національним банком відповідати в повному обсязі за виконання зобов`язань ОСОБА_2 щодо своєчасного повернення кредиту, наданого Національним банком Позичальнику за кредитним договором від 19.09.2011 року № 496 у сумі 95 000, 00 грн. строком до 19.09.2026 року, оплати за користування ним, сплати пені, штрафу (у разі їх нарахування) у встановлений строк (п.1 договору).

Крім того, відповідно до п.2 договору поруки у випадку невиконання Позичальником обов`язків за кредитним договором Позичальник і Поручитель відповідають перед Національним банком як солідарні боржники.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач Національний банк України взяті на себе зобов`язання за договором № 496 про надання кредиту на споживчі та соціально-побутові цілі від 19.09.2011 року, укладеним з Позичальником ОСОБА_2 виконав належним чином, надавши Позичальнику ОСОБА_2 кредитні кошти в порядку, визначеному умовами укладеного між останніми кредитного договору, що підтверджується меморіальним ордером № 001 (#) від 19.09.2011 року та меморіальним ордером № 005 (#42878719) від 19.09.2011 року на суму 95 000 грн.

Крім того, як вбачається з наказу начальника Управління НБУ в Кіровоградській області від 16.07.2015 року № 136-к «Про звільнення ОСОБА_2 » ОСОБА_2 була звільнена з посади старшого контролера-касира відділу готівкового обігу і касових операцій з 17.07.2015 року відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України у зв`язку з винними діями, які дають підстави для втрати довіри.

Судом також встановлено, що 17.07.2015 року між Національним банком України та ОСОБА_2 було укладено Додатковий договір № 672 до договору про надання кредиту на споживчі та соціально-побутові цілі від 19.09.2011 №496, за умовами якого підпункт 4.1.4 кредитного договору виключено, а пункти 3.1, 3.2 кредитного договору викладено у наступних редакціях: «3.1. Повернення кредиту здійснюється Позичальником шляхом внесення готівкою щомісячної суми повернення кредиту в касу Національного банку або шляхом безготівкових перерахувань на рахунок Національного банку до 20 числа кожного місяця в сумі 528 грн. 00 коп., починаючи з липня 2015 року, а в останній місяць користування кредитом у сумі 488 грн. 00 коп. та суму для оплати за користування кредитом.

3.2.За користування отриманим кредитом на споживчі цілі, позичальник щомісячно здійснює оплату в розмірі 8 відсотків річних».

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно дост. 629 ЦК Українидоговір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно дост. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 546 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Відповідно до ст.ст.553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Із долученого позивачем до матеріалів справи розрахунку заборгованості вбачається, що останній щомісячний платіж на погашення кредиту Позичальник ОСОБА_2 здійснила 18.08.2015 року в розмірі 528 грн., та з вересня 2015року Позичальник припинила погашення кредиту та процентів за користування ним за кредитним договором.

У зв`язку з систематичним порушенням Позичальником договору Банком на адресу Позичальника та Поручителя було направлено вимогу за вих.№55-000/47349 про погашення заборгованості за кредитом від 03.06.2016 року, в якій Позивач повідомив солідарних боржників про наявність простроченої заборгованості за кредитом, отриманим позичальником ОСОБА_2 та необхідність погашення простроченої заборгованості, разом з тим, зазначена вимога повернулася на адресу Банку з відміткою «За закінченням терміну зберігання».

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст.ст. 550, 624 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Проценти на неустойку не нараховуються. Якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.ст. 1046, 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором №496 від 19.09.2011 року станом на 01.04.2019 року, заборгованість позичальника ОСОБА_2 перед позивачем НБУ становить 96 283 грн. 04 коп., з якої строкова заборгованість за кредитом 46952 грн., прострочена заборгованість за кредитом 22704 грн., прострочена заборгованість за процентами 19956,06 грн., пеня за простроченим кредитом 3548,15 грн., пеня за простроченими процентами 3122,83 грн.

Зазначений розмір заборгованості відповідачами по справі не оспорений, відповідно приймається судом до уваги.

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника, та кредитором боржника.

За положеннями ч. 1 ст. 559 ЦК України, у редакції, що діяла на момент спірних правовідносин, порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

При цьому, відповідач ОСОБА_1 , заперечуючи щодо пред`явлених до неї позивачем як солідарного з відповідачем ОСОБА_2 боржника позовних вимог зазначила, що вона, як поручитель відповідно до договору поруки№497/П01 від 19.09.2011 року зобов`язувалася перед НБУ відповідати в повному обсязі за виконання зобов`язань позичальника ОСОБА_2 за кредитним договором №496 від 19.09.2011 року, п.3.1 якого було визначено порядок повернення позичальником ОСОБА_2 кредиту, за яким «повернення кредиту здійснюється Позичальником шляхом уповноваження Національного банку України цим договором щомісячно відраховувати кошти з отриманого доходу позичальника для здійснення повернення кредиту в сумі 528 грн., починаючи з вересня 2011 року, а останній місяць користування кредитом в сумі 488 грн. та суму для оплати за користування кредитом, при цьому, про звільнення позичальника ОСОБА_2 з роботи в НБУ та про укладення між останньою та НБУ 17.07.2015 року додаткового договору №672, за яким п.3.1 викладено в новій редакції, а саме: «повернення кредиту здійснюється позичальником шляхом внесення готівкою щомісячної суми повернення кредиту в касу Національного Банку або шляхом безготівкових перерахувань на рахунок Національного банку до 20 числа кожного місяця в сумі 528 грн., починаючи з липня 2015 року, а в останній місяць користування кредитом в сумі 428 грн. та суму для оплати за користування кредитом», її ( ОСОБА_1 ) як поручителя повідомлено не було, в той час як п.8 договору поруки сторони зобов`язувалися в триденний строк з дати настання події проінформувати одна одну, зокрема, про інші обставини, що можуть вплинути на виконання зобов`язань за цим договором, крім того, зміни до кредитного договору вносились без її як поручителя згоди та без внесення відповідних змін до договору поруки, жодних пропозицій чи повідомлень щодо внесення відповідних змін до договору поруки вона також не отримувала, та вважає, що зазначені вище обставини вплинули на виконання зобов`язань за договором поруки між нею як Поручителем та Національним банком України.

Поряд з цим, судом відзначається, що відповідно до п.8 договору поруки №497/П01 від 19.09.2011 року сторони за договором (Національний банк України та ОСОБА_1 ) взяли на себе зобов`язання в триденний строк з дати події проінформувати одна одну про зміну адрес, реквізитів та про інші обставини, що можуть вплинути на виконання зобов`язань за цим договором.

При цьому, в матеріалах справи відсутні докази того, що також не спростовано представником позивача під час судового розгляду справи, що поручитель ОСОБА_1 будь-яким способом повідомлялася (була проінформована) Національним банком України як про звільнення позичальника ОСОБА_2 з роботи з Управління НБУ в Кіровоградській області 17.07.2015 року, так і про укладення між останніми додаткового договору №672 від 17 липня 2015 року до договору про надання кредиту на споживчі та соціально-побутові цілі від 19.09.2011 року, яким внесено зміни в кредитний договір в частині порядку повернення позичальником кредиту та процентів за кредит, в той час, як договір поруки, укладений між сторонами, містить пункт про те, що про обставини, що можуть вплинути на виконання зобов`язань за цим договором має бути проінформований поручитель.

За змістом ч.1 ст.553, ч.1 ст.554 ЦК України поручитель хоча й пов`язаний із боржником певними зобов`язальними відносинами, поряд з цим є самостійним суб`єктом у відносинах із кредитором. Поручитель, зокрема, має право висувати заперечення проти кредитора і в тому разі, коли боржник від них відмовився або визнав свій борг.

З огляду на зазначене, у зобов`язанні, в якому бере участь поручитель, зміна порядку повернення кредиту, оплати за користування ним, термін погашення, навіть за згодою банку та боржника, однак без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, - не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань перед банком, на підставі чого суд приходить до висновку про відсутність покладення на відповідача ОСОБА_1 солідарного з відповідачем ОСОБА_2 обов`язку щодо стягнення заборгованості за договором №496 про надання кредиту на споживчі та соціально-побутові цілі від 19 вересня 2011 року, на підставі чого в задоволенні позову Національного банку України до відповідача ОСОБА_1 слід відмовити.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином за відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином. Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.

З огляду на викладене вище та розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих учасниками справи доказів, оцінивши докази по справі в їх сукупності та на предмет належності, достатності та допустимості, приймаючи до уваги,що за укладеним між Національним банком України та позичальником ОСОБА_2 договором №496 про надання кредиту на споживчі та соціально-побутові цілі від 19 вересня 2011 року, у зв`язку з неналежним виконанням останньою зобов`язань за кредитним договором в частині повернення кредиту та сплати процентів за його користування, виникла заборгованість, яка станом на 01.04.2019 року становить 96 283, 04 грн., на підставі чого суд вважає, що заявлені позивачем Національним банком України з підстав ст.ст.1048, 1049, ч.2 ст.1050 ЦК України матеріально-правові вимоги до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за зазначеним кредитним договором в розмірі 96 283, 04 грн.є обгрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача Національного банку України підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 378 грн. 00 коп., сплачений останнім при пред`явленні позову до суду, що підтверджується меморіальним ордером № від 11.08.2016 року.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.4, 5, 7, 10, 12, 13, ст.ст.77-80, 81, 95, 133, 141, 235, 258, 259, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Національного банку України до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Національного Банку України, , заборгованість за договором №496 про надання кредиту на споживчі та соціально-побутові цілі від 19 вересня 2011 року в розмірі 96 283 (дев`яносто шість тисяч двісті вісімдесят три) 04 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Національного Банку України, , судовий збір в розмірі 1 378 грн. 00 коп.

В задоволенні позовних вимог Національного банку України до ОСОБА_1 , - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч.2, 3 ст.354 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції, яким є Кропивницький апеляційний суд через Ленінський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова