Справа № 128/1839/17
РІШЕННЯ

Іменем України

25 листопада 2019 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Ганкіної І.А.

при секретарі Жигаровій Д.О.

за участі позивача ОСОБА_1

пред-ка відповідачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виділ в натурі частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, визнання об`єктом незавершеного будівництва, визнання права власності на Ѕ частину об`єкта незавершеного будівництва у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, -

Встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом доОСОБА_3 про виділ в натурі частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, визнання об`єктом незавершеного будівництва, визнання права власності на Ѕ частину об`єкта незавершеного будівництва у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, посилаючись на те, що в період часу з 1998 року по січень 2013 року він та ОСОБА_3 проживали спільно однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Рішенням Пултівецької сільської ради Вінницького району Вінницької області від 19.04.2007 року було надано у власність ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку від 06.12.2007 року. За час проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу він разом з ОСОБА_3 власними силами та за їх спільні кошти збудували житловий будинок з господарським будівлями та спорудами. Описані вище обставини були дослідженні та встановлені Вінницьким районним судом Вінницької області під час розгляду цивільної справи № 128/2705/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ спільної сумісної власності. За результатами розгляду вказаної справи 22 серпня 2014 року судом було ухвалено рішення, яке набуло законної сили 08.10.2014 року. Даним рішенням за позивачем було визнано право власності на Ѕ частку будівельних матеріалів, які були використані в процесі будівництва житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_1 . Вважає, що обставини та факти встановлені рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 22.08.2014 року по справі № 128/2705/13-ц, є беззаперечними та такими, що не підлягають доказуванню під час розгляду даного позову. Звертає увагу суду на той факт, що на даний час будівництво вказаного будинку закінчено та згідно Технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 30.01.2017 року до складу вказаного вище житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами входять: - житловий будинок літ. «А», площею 121,5 кв. м., який складається з: коридору 1-1, площею 13,8 кв. м.; кімнати 1-2, площею 16,0 кв. м.; кухні 1-3, площею 9,9 кв. м.; кімнати 1-4, площею 12,0 кв. м.; кімнати 1-5, площею 18,3 кв. м.; гаражу 1-6, площею 27,3 кв. м.; - погріб літ. «п/а», площею 33,3 кв. м.; - прибудова літ. «а», площею 11,8 кв. м.; - ганок, площею 12,5 кв. м.; - гараж літ. «Б», площею 31,7 кв. м.; - сарай літ. «б», площею 21,0 кв. м.; - убиральня літній душ літ. «В», площею 4,4 кв. м.; - криниця літ. «№ 1», площею 26,4 кв. м.; - огорожа літ. «№ 2», площею 76,4 кв. м.; - фундамент під огорожу літ. «№ 3», площею 37,3 кв. м.; - вигрібна яма літ. «о/я», площею 1 кв. м.

У відповідності до ч. 1 ст. 364 ЦК України: „Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. В зв`язку із цими вважає, що він як співвласник майна, що знаходиться у спільній частковій власності, має право на виділ належної йому частки у спільному майні в натурі. Враховуючи це позивач звернувся до суду для захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів, та просить заявлені позовні вимоги задоволити.

В подальшому позивач ОСОБА_1 11,09.2017 року, збільшив свої позовні вимоги за якими просив: визнати об`єктом незавершеного будівництва, збудований ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за час спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, житловий будинок з господарським будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частку об`єкта незавершеного будівництва - житлового будинку з господарським будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 та виділити йому в натурі Ѕ частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до відзиву від 02.02.2018 року поданим адвокатом Васильєвою І.В. в інтересах ОСОБА_3 , вбачається, що відповідач не визнає вказаний позов з наступних підстав. Позов ОСОБА_4 є незаконним, оскільки суперечить як діючому цивільному законодавству, так і матеріалам судової практики.

Так, у відповідності до ст.331 ч.2 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то воно (право) виникає з моменту реєстрації. На момент звернення ОСОБА_1 до суду з даним позовом, спірний будинок, що розташований в АДРЕСА_1 , є незавершений будівництвом, а тому не прийнятий в експлуатацію та на нього не видане свідоцтво на право власності. З цих підстав відсутня також Державна реєстрація вказаного будинку. Тому згідно із ст.331 ч. 3 ЦК України до завершення будівництва особа вважається власником матеріалів, обладнання (тощо), які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.14 року. Зокрема, в п. 15 згаданої постанови зазначено, що до завершення будівництва (створення майна), а якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, то до цього моменту право власності на новостворене майно та об`єкт незавершеного будівництва не виникає. В будинку, з приводу якого заявлений позов, на момент його пред`явлення відсутня підлога в усіх приміщеннях, а також відсутні штукатурка, опалення, двері (крім вхідних), дах на веранді. Не побудований туалет та ванна кімната, не облаштована кухня. Не підведений газопровід до будинку, відсутнє опалення. До туалету та ванної кімнати не підведено водопостачання та каналізація. В цих приміщеннях відсутні навіть простінки. З огляду на викладені обставини, будинок є непридатним для проживання. Таким чином вважає, що виділити частку такого нерухомого майна в натурі неможливо. В позовній заяві позивач просить при вирішенні спору застосувати правовий висновок, що міститься у справі №6-47 цс 16, яка була предметом розгляду Верховного Суду України в 2016 році. В згаданій постанові йдеться про те, що у справі, яка переглядається, суд першої інстанції при вирішенні спору не врахував те, що об`єкт спільної сумісної власності, яким є будинок, закінчений будівництвом і він фактично експлуатується за своїм функціональним призначенням, але не приймається до експлуатації і право власності на нього не оформляється з вини відповідача. По справі, яка є предметом сьогоднішнього розгляду, обставини не відповідають тим, що описані в Постанові Пленуму ВССУ, а саме: будинок не закінчений будівництвом, а тому його неможливо використовувати за цільовим призначенням - проживати в ньому. Відповідач вказує, що саме з цих підстав ні вона, ні її дорослі сини в спірному будинку не проживають, хоча їх житлові умови (однокімнатна квартира пл.21 кв.м.) ніяким чином не задовольняє їх потреби в нормальному проживанні. Відповідач намагається зібрати необхідні кошти для поступового завершення будівництва, але її доходи (заробітна плата медсестри становить 3200 грн. за місяць) не дають можливості добудувати будинок так швидко, як це хотілося б позивачу. В задоволенні позову просить відмовити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, в межах та за обставин вказаних у позовній заяві та збільшенні позовних вимог. Суду показав, що відповідач зазначає неправдиві відомості, заперечуючи факт проживання нею у спірному будинку. Зазначив, що вони спільно проживали у будинку, якій отоплювався за рахунок електроенергії, використовується будинок для проживання відповідачкою і на тепер. Однак, ОСОБА_3 умисно уникає оформлення будинку та приведення його до належного стану, не бажаючи того, щоб він отримав свою частку майна в будинку, який вони побудували за час спільного проживання однією сім`єю, просив розділити будинок за експертним висновком за другим варіантом.

Представник відповідачки ОСОБА_3 ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала, та суду показала, що спірний будинок не є прийнятим в експлуатацію, проживання у будинку не можливе, немає каналізації, водопостачання, немає підлоги, каналізації, не облаштована кухня. Не підведений газопровід до будинку, відсутнє опалення. В цих приміщеннях відсутні простінки. З огляду на викладені обставини, будинок є непридатним для проживання. Відсутність право установчих документів позбавляє позивача права на визнання за собою права власності на будь яку частку. Виділити частку такого нерухомого майна в натурі також неможливо, тому просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, оцінивши докази в їх сукупності, достатності на належності, надавши їм правову оцінку, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 22.08.2014 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ спільної сумісної власності, було ухвалено рішення, яке набуло законної сили 08.10.2014 року.

Даним рішенням встановлено факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року по січень 2013 року; визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку будівельних матеріалів, які були використані в процесі будівництва житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_1 ; в задоволенні інших позовних вимог відмовлено (т.1, а.с.5-7).

Рішенням Пултівецької сільської ради Вінницького району Вінницької області від 19.04.2007 року було надано у власність ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку від 06.12.2007 року (т. 1 а.с.8).

Згідно Технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 30.01.2017 року до складу вказаного вище житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами входять: - житловий будинок літ. «А», площею 121,5 кв. м., який складається з: коридору 1-1, площею 13,8 кв. м.; кімнати 1-2, площею 16,0 кв. м.; кухні 1-3, площею 9,9 кв. м.; кімнати 1-4, площею 12,0 кв. м.; кімнати 1-5, площею 18,3 кв. м.; гаражу 1-6, площею 27,3 кв. м.; - погріб літ. «п/а», площею 33,3 кв. м.; - прибудова літ. «а», площею 11,8 кв. м.; - ганок, площею 12,5 кв. м.; - гараж літ. «Б», площею 31,7 кв. м.; - сарай літ. «б», площею 21,0 кв. м.; - убиральня літній душ літ. «В», площею 4,4 кв. м.; - криниця літ. «№ 1», площею 26,4 кв. м.; - огорожа літ. «№ 2», площею 76,4 кв. м.; - фундамент під огорожу літ. «№ 3», площею 37,3 кв. м.; - вигрібна яма літ. «о/я», площею 1 кв. м (т. 1 а.с. 9-11). Відповідно до Звіту про оцінку житлового будинку від 26.05.2017 року (копія додається) вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 становить 97155,00 гривень (т. 1 а.с. 12-24).

Відповідно до довідки № 1097 від 07.08.2017 року виданої Пултівецькою сільською радою Вінницького району Вінницької області, вбачається, що ОСОБА_3 належить земельна ділянка площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; на даній земельній ділянці знаходиться житловий будинок, будівництво якого станом на 05.08.2017 року, ще не завершене і тому будинок ще не придатний до проживання; гр. ОСОБА_3 та члени її сім`ї в даному будинку не зареєстровані та не проживають (т. 1 а.с. 72).

Як вбачається з довідки № 05-21/2646 від 22.01.2018 року виданою МКП «ЖЕК №7», ОСОБА_3 разом зі своїми синами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проживають в 1-й квартирі площею 21,00 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 (т. 1 а.с. 79),

Відповідно до пенсійного посвідчення № 169029 ОСОБА_3 1966 р.н. є інвалід 3 групи (т. 1 а.с.80).

Гр. ОСОБА_3 1966 р.н. є працевлаштованою у Вінницькій обласній дитячій клінічній лікарні, на посаді молодша медична для догляду за хворими (т. 1 а.с.81).

Як вбачається з копії висновку № 91/15-041 від 25.06.2014 року за результатами проведення комісійної судової будівельно-технічної та оціночно-земельної експертизи, вартість будівельних робіт, будівельних матеріалів, машин та механізмів, які було здійснено, використано а застосовано при будівництві житлового будинку літ «А» господарських будівель та споруд домоволодіння АДРЕСА_1 становить 248 414,4 грн, та станом на червень 2014 року з урахуванням фізичного зносу становить 154 596,6 грн; ринкова вартість земельної ділянки АДРЕСА_1 , площею 2500 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд станом на червень 2014 року становить 90 275 грн (т. 1 а.с.87-96).

Відповідно до висновку № 449 від 25 квітня 2019 року за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи: - ступінь готовності незавершеного будівництвом житлового будинку домоволодіння АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці площею 0,2500 га станом на час проведення дослідження становить 69 %; станом на час проведення дослідження незавершеного будівництвом житлового будинку домоволодіння АДРЕСА_1 не готовий до експлуатації за його функціональним призначенням, експлуатація можлива при завершені будівельних та ремонтно-будівельних робіт; на розгляд суду пропонуються технічно можливі варіанти ОСОБА_1 в натурі 1/2 частки об`єкту незавершеного будівництва житлового будинку домоволодіння АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 152-197).

Відповідно до копії договору на користування електричною енергією від 01.12.2006 року, між ОСОБА_3 та ВАТ «АК Вінницяобленерго» в особі СО «Замостянські ЕМ» було укладено договір про надання електроенергії за адресою: АДРЕСА_1 (т. 2 а.с.19-21).

Згідно до листа Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області від 18.09.2019 року, розподіл будинку за представленими варіантами в АДРЕСА_1 не можливий (т. 2 а.с.38).

Відповідно до листа Головного управління ДСНС України у Вінницькій області від 16.09.2019 року, запропоновані варіанти 1 та 2 виділу в натурі Ѕ частки незавершеного будівництвом житлового будинку домоволодіння АДРЕСА_1 не суперечить вимогам нормативних актів з питань пожежної безпеки (т. 2 а.с.39).

Робочим проектом газопостачання жилого будинку АДРЕСА_1 , на замовлення ОСОБА_3 вказано, що робочі креслення розроблені відповідно до чинних норм, правил і стандартів (т. 2 а.с.51-52).

Технічними умовами Вінницького управління газового господарства від 30.08.2005 року за № 3316, було здійснено підключення об`єкту жилого будинку АДРЕСА_1 , від газопроводу вводу низ тиску (т. 2 а.с.53).

22.06.2005 року було укладено договір на укладення поліетиленових трубопроводів на замовлення ОСОБА_3 за адресою об`єкту жилого будинку АДРЕСА_1 (т. 2 а.с.54-57).

За показами спеціаліста Головного управління Держпродспоживслужби, ОСОБА_7 наданими під час її допиту у судовому засіданні, висновок, щодо неможливості розподілу будинку наданий, так яке на тепер будинок не прийнятий в експлуатацію, та потребує подальшого проектування щодо розподілу на два окремих об`єкта нерухомості. В подальшому дане питання має бути вирішено саме шляхом складання відповідного проекту, з врахуванням норм щодо житлових приміщень.

За змістом ст.13 Конвенції Про захист прав і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до частини другої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Факт того, що позивачем було вкладено кошти в будівництво спірного будинку підтверджено рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 22.08.2014 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ спільної сумісної власності, яке набуло законної сили 08.10.2014 року.

За вказаним рішення суду позивач є власником Ѕ частини будівельних матеріалів, вкладених у будівництво, під час проживання з ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Вказана обставина, як судова преюдиція, доказування не потребує.

У відповідності до правової позиції висловленої в постанові Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року, в п. 15 зазначено, що до завершення будівництва (створення майна), а якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, то до цього моменту право власності на новостворене майно та об`єкт незавершеного будівництва не виникає.

Аналогічна позиція міститься і в постанові Верховного Суду України від 07.09.2016 року по справі №6-47цс16, за якою зазначено, що новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку лише після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього.

Тому, враховуючи ту обставину, що будинок не був прийнятий до експлуатації та зареєстрований в належному порядку з отриманням відповідного реєстраційного свідоцтва про право власності, суд вважає, що вимога позивача щодо визнання за ним саме права власності на Ѕ житлового будинку до задоволення не підлягає.

Разом з цим суд враховує, що позивач не позбавлений можливості розподілу будинку та господарських будівель та споруд, враховуючи висновок експерта № 449 від 25 квітня 2019 року за яким ступінь готовності незавершеного будівництвом житлового будинку домоволодіння АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці площею 0,2500 га станом на час проведення дослідження становить 69 %. Будинок є незавершеним, однак за висновком експерта може бути поділений з визначенням часток в натурі.

У відповідності до постанови Верховного Суду України від 07.09.2016 року по справі №6-47цс16, зазначено що за позовом сім`ї забудовника, суд має право здійснити поділ об`єкта незавершеного будівництва, якщо враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами.

Обставина того, що будинок був побудований сторонами під час спільного проживання однією сім`єю, є суду доведеним.

Факт того, що будинок може бути добудований кожною з сторін самостійно, сторонами не заперечується.

Допитаний у судовому засіданні експерт Данилюк В.О. суду пояснив, що будинок може бути поділеним на Ѕ частки , його подальша експлуатація можлива за умови складання проекту з розподілом будинку на два ізольованих житлових приміщення (квартири).

У ЦК України, крім понять «нерухомість», «нерухоме майно», «об`єкт нерухомого майна» (частина перша статті 181, пункт 6 частини першої статті 346, статті 350, 351), вживаються також інші поняття, наприклад: «об`єкт незавершеного будівництва» (стаття 331), «об`єкт будівництва» (статті 876, 877, 879881, 883), однак прямого визначення цих понять не міститься.

Виходячи з аналізу чинного законодавства та враховуючи характерні ознаки незавершеного будівництва, слід визнати, що об`єкт будівництва (об`єкт незавершеного будівництва) це нерухома річ особливого роду: її фізичне створення розпочато, однак не завершено. Щодо такої речі можливе встановлення будь-яких суб`єктивних майнових, а також зобов`язальних прав, у випадках та в порядку, визначених актами цивільного законодавства.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що позовна вимога, щодо визнання житлового будинку об`єктом незавершеного будівництва підлягає до задоволення.

В відповідності до ст. 367 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. І хоча, новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього, однак і до цього, не будучи житловим будинком з юридичного погляду, об`єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки. Тому такий об`єкт є майном, яке за передбачених законом умов може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і з дотриманням будівельних норм і правил підлягати поділу між ними.

Згідно правової позиції висловленої у постанові Верховного Суду України від 07.09.2016 року по справі №6-47цс16, зазначено, що за позовом дружини, членів сім`ї забудовника, які спільно будували будинок, а також спадкоємців суд має право здійснити поділ об`єкта незавершеного будівництва, якщо, враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами.

І лише у разі неможливості поділу об`єкта незавершеного будівництва суд може визнати право за цими особами на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з урахуванням конкретних обставин залишити його одній зі сторін, а іншій присудити грошову компенсацію.

Об`єкт незавершеного будівництва збудованого за час шлюбу, але не прийнятого до експлуатації жилого будинку, державна реєстрація права власності на який не здійснена, яке належить йому на праві спільної сумісної власності та підлягає поділу між сторонами, та що способом захисту цього порушеного права фактично є визнання права позивача на частину спільного сумісного майна подружжя, що є можливим і без визначення статусу права власності, яке набувається після самостійного здійснення добудови, приведення в експлуатацію та державної реєстрації своєї частки.

Згідно п.п. 6, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» виділ часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, можливий за умови, що кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. При поділі будинку в натурі учасникам спільної часткової власності може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.

Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна № 55 від 18.06.2007 року, затвердженою в Мінюсті України від 06.07.2007 року.

Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси.

Вказаний вище правовий висновок міститься й у постановах Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року та від 07.09.2016 року у справі № 6-47цс16, згідно яких встановлено, що правильними є висновки судів про наявність правових підстав для визнання права на 1/2 частину спірного об`єкта незавершеного будівництва, оскільки спірний об`єкт незавершеного будівництва збудований за час шлюбу за спільні кошти подружжя та є об`єктом спільної сумісної власності подружжя; будівництво його закінчено, але не приймається до експлуатації і право власності на нього не оформлюється з вини відповідача; позивач позбавлена можливості здійснити вказані дії, що перешкоджає йому реалізувати своє право на поділ набутого за час шлюбу зазначеного майна.

Судом є встановленим, що відповідач не допускає позивача до будинку, перешкоджає можливості добудови, не визнаючи за ним право на частину будинку, та таким чином зумисно не проводить добудову будинку, для унеможливлення його реєстрації.

Враховуючи вище викладене, суд вважає, що права позивача підлягають до судового захисту, шляхом задоволення позовних вимоги про виділу позивачу Ѕ частки житлового будинку незавершеного будівництвом з відповідною часткою господарських будівель та споруд в натурі.

Визначаючись щодо варіантів поділу, визначених за варіантом висновку експерта №449 від 25.04.2019 року, суд враховує склад сім`ї відповідачки, яка утримує двох дітей, та найбільшу наближеність поділу часток до розміру в 50/100, без необхідності виплати компенсації, та вважає провести поділ за першим варіантом даного експертного висновку, та виділити позивачу: по житловому будинку, під літерою «А»: загальною площею 48,7 кв.м.: частину коридору 1-1, площею 3,0 кв.м., кімнату 1-5, площею 18,3 кв.м., гараж 1-6, площею 27,3 кв.м., вартістю 51 224,4 грн., погріб «п/А», вартістю 25 361 грн., ганок, площею 6,6 кв.м., вартістю 901,3 грн., сарай літера «б», вартістю 8 512 грн., 1/2 частину криниці №1, вартістю 6 812,5 грн., 1/2 частину огорожі №2, вартістю 4 500,5 грн., Ѕ частину фундаменту під огорожу, вартістю 9 448,5 грн., всього на суму 106 760,2 грн. з часткою в 50/100.

До судових витрат суд відносить 15 200 грн. - витрат на експерта та 1920 грн. - судового збору. Всього 17 120 грн. До задоволення судом визначено дві позовні вимоги з трьох. 2/3 частини судового збору складають 11 412 грн.

Вказану суму судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 316,319,331,364 ЦК України, ст.ст. 4,19,76,81,200, 247, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити частково.

Визнати незавершеним будівництвом житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Виділити ОСОБА_1 Ѕ частину об`єкту незавершеним будівництвом у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , за першим варіантом висновку експерта №449 від 25.04.2019 року, а саме, по житловому будинку, під літерою «А»: загальною площею 48,7 кв.м.: частину коридору 1-1, площею 3,0 кв.м., кімнату 1-5, площею 18,3 кв.м., гараж 1-6, площею 27,3 кв.м., вартістю 51 224,4 грн., погріб «п/А», вартістю 25 361 грн., ганок, площею 6,6 кв.м., вартістю 901,3 грн., сарай літера «б», вартістю 8 512 грн., 1/2 частину криниці №1, вартістю 6 812,5 грн., 1/2 частину огорожі №2, вартістю 4 500,5 грн., Ѕ частину фундаменту під огорожу, вартістю 9 448,5 грн., всього на суму 106 760,2 грн. з часткою в 50/100. В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати частково в сумі 11 412 грн.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.А. Ганкіна