СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_______________________________________________________________________________
Справа № 758/706/18
№2/760/129/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

І . Вступна частина

30 липня 2019 року в місті Києві

Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Коробенка С.В.

за участю секретаря Семененко А.Д.

представника Позивача - адвоката Клименко К.О.

розглянув у судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

ІI. Описова частина

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Подільського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 з вимогами про стягнення з неї заборгованості за договором позики.

Ухвалою від 12.04.2018 справа передана до Солом`янського районного суду м.Києва для розгляду за підсудністю.

21 лютого 2019 року Позивачка подала заяву про збільшення позовних вимог, у якій просила стягнути з ОСОБА_2 суму заборгованості з урахуванням штрафних санкцій в розмірі 451816,98 гривень, з яких:

-222820,24 гривень - еквівалент заборгованості в національній валюті станом на день розрахунку;

-16281,13 гривень - 3% річних;

-79041,84 гривень - витрат від інфляції;

-133692,14 гривень - процентів за користування коштами.

Обґрунтовуючи свої вимоги Позивачка зазначає, що 26 травня 2015 року ОСОБА_2 отримала у нього позику в розмірі 11200 доларів США строком на шість місяців з умовою сплати 2% від суми позики щомісяця.

В подальшому Відповідачка, у зв`язку з неналежним виконанням свого зобов`язання із повернення позики, як зазначає ОСОБА_1 , написала розписку, згідно з якою її заборгованість станом на 22.07.2016 становила 8200 доларів США, і вона зобов`язувалась повернути всю суму боргу Позивачці до 15.09.2016.

ОСОБА_1 зазначає, що ОСОБА_2 так і не виконала свого зобов`язання до сьогодні, а тому просить стягнути суму заборгованості в примусовому порядку, а також проценти за ставкою 2% річних за період з 16.09.2016 по 21.02.2019 в розмірі 133692,14 гривень, штрафні санкції, передбачені ст. 625 Цивільного кодексу України у вигляді 3% річних та інфляційних втрат за той же період.

Крім того, Позивачка просить стягнути з Відповідачки понесені нею судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 4518,17 гривень та на оплату правничої допомоги в розмірі 45182,00 гривень.

У судовому засіданні Позивачка та її представник позов підтримали, проти ухвалення заочного рішення не заперечували.

Відповідачка до суду не з`явилася, про розгляд справи була повідомлена належним чином.

Суд визнав за можливе розглянути справу відсутність ОСОБА_2 із постановленням заочного рішення на підставі наявних матеріалів справи.

ІІІ. Мотивувальна частина

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що 26 травня 2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір позики, згідно з яким ОСОБА_2 отримала у позику суму в розмірі 11200 доларів США, яку зобов`язався повернути до 26 листопада 2016 року, сплачуючи при цьому 2% щомісячно за користування позикою. (а.с. 8)

Зі слів Позивачки встановлено, що Відповідачка належним чином свої зобов`язання не виконувала, у зв`язку з чим 22 липня 2016 року письмовою розпискою підтвердила наявність невиконаних зобов`язань за вказаним договором в сумі 8200 доларів США. При цьому ОСОБА_2 зобов`язалася повернути частину заборгованості в сумі 2200 доларів США до 01 серпня 2016 року, а іншу частину в сумі 6000 доларів США та додатково 400 доларів США (в якості процентів) - до 15 вересня 2016 року.

Як зазначила Позивач, ОСОБА_2 умови розписки від 22.07.2016 вона також не виконала в повному обсязі, у зв`язку з чим заборгованість за договором позики в розмірі 8200 доларів США залишається непогашеною.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а статтею 525 ЦКУ передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

За таких обставин вимоги Позивача про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 в еквіваленті на національну валюту на день ухвалення рішення (офіційний курс валют НБУ 100 доларів США дорівнює 2525,2582 грн) в розмірі 207071,17 гривень є обґрунтованими.

Що стосується вимог про стягнення з Відповідача процентів за користування коштами за період починаючи з 16.09.2016 (межі позовних вимог), то в даному випадку суд звертає увагу на те, що з 16.09.2016 почалося прострочення виконання ОСОБА_2 своїх зобов`язань з повернення коштів, користування позиченими коштами набуло статусу протиправного, в той час як умовами договору плата в розмірі 2% річних передбачалася сааме за правомірне користування коштами. Відтак, Позивачка має право на стягнення процентів за користування позикою в межах обумовленого сторонами періоду дії позики, в той час як після закінчення строку дії позики права позикодавця захищаються шляхом запровадження різних форм відповідальності позичальника.

Так, згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Разом з тим норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 01 березня 2017 року у справі № 6-284цс17.

Оскільки предметом грошового зобов`язання за Договором позики від 26.05.2015 є грошові кошти, визначені у доларах США, і втрати від знецінення національної валюти відновлені шляхом застосування еквіваленту іноземної валюти за курсом, встановленим НБУ на час вирішення справи про стягнення боргу, підстави для задоволення позовних вимог про стягнення інфляційних втрат внаслідок несвоєчасного повернення позики відсутні.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 638/10417/15-ц.

Що ж стосується вимог про стягнення з Відповідача 3% річних, то в даному випадку їх слід вважати обгрунтованими, і їх розрахунок, з огляду на межі позовних вимог, виглядає наступним:

Сума боргу (дол. США)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
820016.09.2016 - 21.02.20198893 %598.96

Станом на день ухвалення даного рішення еквівалентом заборгованості за штрафними санкціями у вигляді 3% річних є сума в розмірі 15125,29 гривень.

Відповідно до ч.1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, стягненню з Відповідача підлягає компенсація сплаченого Позивачем судового збору в межах задоволеної частини вимог, тобто в розмірі 2221,96 гривень.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Матеріали справи не містять будь-яких доказів понесення Позивачкою витрат на оплату правничої допомоги, а тому підстав для компенсації судових витрат суд на вбачає.

ІV. Резолютивна частина

Керуючись статтями 161, 525, 526, 530, 553, 1048, 1050 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 223, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд вирішив:

1.Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в розмірі 222196,46 (двісті двадцять дві тисячі сто дев`яносто шість грн 46 коп.) гривень, з яких

-207071,17 гривень - заборгованість за договором позики;

-15125,29 гривень - 3% річних.

В іншій частині позову відмовити.

2.Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 2221,96 гривень.

3.Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

4.Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя: