ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 538/903/19 Номер провадження 22-ц/814/2008/19Головуючий у 1-й інстанції Бондарь В.А. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Бутенко С.Б., Триголов В.М.,

за участю секретаря Ачкасової О.Н.

розглянув у відкритому судовому засіданні у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу судді Лохвицького районного суду Полтавської області від 04 червня 2019 року (час постановлення ухвали та дата виготовлення повного тексту ухвали не зазначені) про відмову у відкритті провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення приватного виконавця Виконавчого округу Полтавської області Гречин Наталії Володимирівни

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

В С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії та рішення приватного виконавця, просив ухвалити рішення, яким:

1. Визнати неправомірними дії та рішення приватного виконавця Виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В. щодо виконання нею виконавчого листа № 538/592/17, виданого Лохвицьким районним судом Полтавської області 09.11.2018 року, про стягнення з нього на користь ТОВ «Харківецьке» матеріальної шкоди в порядку зворотньої вимоги (регресу) в розмірі 90 434,88 гривень, понесених судових витрат на користь ТОВ «Харківецьке» на суму 1 600 гривень, основної винагороди приватного виконавця у розмірі 9 203,49 грн., про що винесено постанову ВП № 59173701 від 21.05.2019 року, усунувши порушення Закону та прав скаржника ОСОБА_1 .

2. Визнати неправомірною та скасувати постанову ВП № 59173701 від 21.05.2019 року приватного виконавця Виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В., згідно з якою було відкрито виконавче провадження на виконання виконавчого листа № 538/592/17, який був виданий Лохвицьким районним судом Полтавської області 09.11.2018 року, щодо стягнення з нього на користь ТОВ «Харківецьке» матеріальної шкоди в порядку зворотньої вимоги (регресу) в розмірі 90 434,88 гривень, понесених судових витрат на користь ТОВ «Харківецьке» на суму 1 600 гривень, основну винагороду приватного виконавця у розмірі 9 203,49 грн., про що було винесено постанову ВП № 59173701 від 21.05.2019 року, яку він отримав поштою 24 травня 2019 року через підприємство «Укрпошта», номер відправлення «Полтава 14505».

3. Визнати неправомірними з часу їх винесення та скасувати такі постанови, пов`язані з відкриттям цього виконавчого провадження:

1) Постанову ВП №59173701 від 21.05.2019 року приватного виконавця Виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В. про стягнення з нього основної винагороди приватного виконавця Виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В. у сумі 9 203,49 гривень, яка дублює вимоги попередньої постанови ВП № 59173701 від 21.05.2019 року;

2) Постанову ВП №59173701 від 21.05.2019 року приватного виконавця Виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В. про арешт майна боржника, в якій постановлено накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, яке належить йому (у межах суми звернення з урахуванням винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження - 103 079,37 гривень);

3) Постанову ВП №59173701 від 21.05.2019 року приватного виконавця Виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В. про арешт коштів боржника на всі його грошові кошти, що містяться на всіх відкритих рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

В обгрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 послався на те, що він не є боржником за жодним з виконавчих листів, виданих Лохвицьким районним судом Полтавської області у справі № 538/592/17 від 09.11.2018 року, він у добровільному порядку ще 08 листопада 2018 року перерахував кошти ТОВ «Харківецьке» згідно рішення суду. Приватним виконавцем порушений порядок відкриття виконавчого провадження та неправомірно обмежене його право на належне йому майно.

Ухвалою судді Лохвицького районного суду Полтавської області від 04 червня 2019 року відмовлено у відкритті провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Лохвицького районного суду Полтавської області від 04 червня 2019 року, постановити нову про задоволення скарги в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що справа підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства, оскільки приватний виконавець не є державним і не може бути суб`єктом владних повноважень, порушив вимоги ст. 4,10,186 ЦПК України, оскільки повернув всі документи, а не направив до належного суду.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Світлична Ж.В., представник ТОВ «Харківецьке», просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на правильне застосування судом норм ч.2 ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження».

У відзиві на апеляційну скаргу приватний виконавець Гречин Н.В. просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, посилаючись на те, що постановою приватного виконавця від 24 червня 2019 року виконавче провадження закінчено і припинено усі обтяження майна у зв`язку з отриманням заяви стягувача, якою підтверджено факт виконання боржником рішення суду.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав:

Відповідно п.6 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції у разі порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.

Відмовляючи у відкритті провадження, суддя суду першої інстанції, стверджуючи, що приватний виконавець є суб`єктом владних повноважень, послався на приписи ст.287 КАС України, ч.2 ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження» і зробив висновок про підсудність цієї справи суду адміністративної юрисдикції.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суду виходить з таких міркувань.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства - цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно ст.287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Зазначена норма є загальною і стосується усіх випадків оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця, крім тих, що передбачені прямо в окремому законі.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Таким чином, спеціальним законом - Цивільним процесуальним кодексом України, встановлено, що у порядку цивільного судочинства вирішуються спори з приводу оскарження дій (рішень) державного виконавця при примусовому виконанні рішення, ухваленого в порядку цивільного судочинства.

Як право на звернення зі скаргою в порядку цивільного судочинства, так і порядок її розгляду та постановлення ухвали пов`язані з наявністю судового рішення, ухваленого за правилами ЦПК України, та його примусовим виконанням, яке вчиняється відповідним відділом державної виконавчої служби.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, вчинених на виконання судових рішень, ухвалених у порядку цивільного судочинства, передбачено у ЦПК України, у таких випадках виключається адміністративна юрисдикція.

Спеціальним законом - ЗУ «Про виконавче провадження» (ст.74) встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Таким чином, при вирішення питання щодо юрисдикції спору, у якому оскаржуються дії (рішення) державного виконавця, слід враховувати такі критерії: у якому провадженні розглянутий спір; хто оскаржує рішення (дії) державного виконавця; які саме рішення (дії) державного виконавця оскаржуються.

Як вбачається з поданої скарги і долучених до неї документів, у приватного виконавця перебувало на примусовому виконанні рішення Лохвицького районного суду Полтавської області, яке ухвалене в порядку цивільного судочинства.

Скарга подана боржником виконавчого провадження, який не погоджується з рішеннями приватного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження, стягнення із боржника винагороди приватного виконавця, накладення арештів на майно і кошти боржника.

З огляду на встановлене, слід зробити висновок, що ця скарга, окрім вимоги про визнання неправомірним рішення щодо стягнення винагороди приватного виконавця (ч.2 ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження») підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Отже, вирішуючи питання про відкриття провадження, суддя суду першої інстанції мав керуватися ст.20 ЦПК України та встановити, які вимоги підлягають в порядку цивільного судочинства, а які згідно прямої указівки закону - в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином суддя суду першої інстанції помилково визначив підсудність даної справи адміністративному суду, оскільки на виконанні у виконавчій службі перебуває рішення суду загальної юрисдикції, ухвалене в порядку цивільного судочинства.

Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала судді суду першої інстанції підлягає скасуванню, а матеріали справи - поверненню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Суд апеляційної інстанції відповідно до своїх повноважень не вправі ухвалити рішення по суті заявлених у скарзі вимог як про це заявлено в апеляційній скарзі, отже апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Те, що виконавче провадження закінчено у зв`язку з виконанням рішення суду, не має правового значення, оскільки апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення за станом на час його ухвалення.

Питання про відшкодування витрат зі сплати судового збору апеляційним судом не вирішується, оскільки спір по суті не вирішений.

Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст. 374, ст.382, ст.384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Лохвицького районного суду Полтавської області від 04 червня 2019 року скасувати, матеріали скарги ОСОБА_1 на дії та рішення приватного виконавця Виконавчого округу Полтавської області Гречин Наталії Володимирівни направити до Лохвицького районного суду Полтавської області для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 29 липня 2019 року.

Головуючий суддя О.А. Лобов

Судді: С.Б.Бутенко

В.М.Триголов