Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2019 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Ковальчук Т.А.

при секретарі Нестер К.С.

за участю

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Магдалинівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на земельну ділянку по праву спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_3 до Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на земельну ділянку по праву спадкування за законом.

Позивач в позові посилається на те, що 27 травня 2017 року померла його співмешканка ОСОБА_6. Після її смерті залишилася спадщина, що складається із земельної ділянки площею 10,910 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, яка належала їй на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ДП № 130522 від 20 січня 2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за МД № 9686.

За життя ОСОБА_6 заповіт не залишала, у зв'язку із чим позивач вважається спадкоємцем четвертої черги, оскільки постійно сумісно проживав з нею як чоловік та дружина з 1976 року, що встановлено рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2017 року.

Позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки між ним та відповідачами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виник спір щодо порядку спадкування.

Позивач вважає, що має право на спадкування, як спадкоємець четвертої черги, оскільки прийняв спадщину. Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є спадкоємцями наступної пятої черги, у звязку із чим усуваються від права на спадкування майна ОСОБА_6

На підставі наведеного, позивач звертається до суду та прохає визнати за ним право власності на земельну ділянку, яка належала його померлій співмешканці в порядку спадкування за законом.

Представник позивача в судовому засідання підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Представник відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог, зазначивши, що відповідачі є спадкоємцями за правом представлення, оскільки є племінницями померлої ОСОБА_6, яка є сестрою їхньої померлої матері ОСОБА_7, у звязку із чим мають право на спадкування її майна, як спадкоємці другої черги.

Представник відповідача Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, надіславши на адресу суду заяву, в якій прохає розглянути справу без їхньої участі.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши докази, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити за наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 та позивач проживали однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (а. с. 6).

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

ОСОБА_6 померла 29 травня 2017 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 752839 (а. с. 8).

У відповідності до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Земельна ділянка площею 10,910 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ДП № 130522 від 20 січня 2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за МД № 9686, належала ОСОБА_6 (а. с. 7).

У відповідності до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265цього Кодексу.

Згідно ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері, згідно ст. 1262 ЦК України.

Згідно ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1266 ЦК України, племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є племінницями померлої ОСОБА_6 (а. с. 144-149, 153-154, 157-159).

Мати ОСОБА_4 та ОСОБА_5, яка є рідною сестрою ОСОБА_6 ОСОБА_7 померла 26 вересня 2010 року, згідно свідоцтва про смерть серії 1-КИ № 357110 від 28.09.2010 року (а. с. 155).

У відповідності до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно матеріалів спадкової справи № 178/2017, після смерті ОСОБА_6, позивач, як спадкоємець який постійно спільно сумісно проживав однією сімєю зі спадкодавцем (четвертої черги), та відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5, як спадкоємці за правом представлення (другої черги) звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини (а. с. 65, 69, 78). ОСОБА_4 та ОСОБА_5 надано нотаріусу свідоцтво про смерть ОСОБА_7 померлої 26 вересня 2010 року (а. с. 73, 81).

Листом нотаріуса № 1477 від 15.12.2017 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, у звязку із ненаданням нотаріусу правовстановлюючих документів (а. с. 86).

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є племінницями померлої ОСОБА_6, їхня матір, сестра спадкодавиці ОСОБА_7 померла до часу відкриття спадщини, у звязку із чим вони мають право на спадкування за правом представлення, як спадкоємці другої черги.

Виходячи з наведеного суд вважає, що у позивача не виникає право на спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, оскільки він є спадкоємцем четвертої черги права на спадкування за законом, при наявності спадкоємців попередньої черги, тому суд вважає за необхідне відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 259, 264-265, 268 ЦПК України, ст. 1261, 1268 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на земельну ділянку по праву спадкування за законом відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 22 березня 2019 року.

Суддя Т.А.Ковальчук