Ухвала

Іменем України

18 березня 2019 року

м. Київ

справа № 348/2550/18

провадження № 61-4645ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Черняк Ю. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,

розглянув касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на ухвалу Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 28 листопада 2018 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 29 січня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_4 про забезпечення позову до пред'явлення позову,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову до пред'явлення позову, в якій просила заборонити вчиняти реєстраційні дії з нерухомим майном, а саме з однокімнатною квартирою, загальною площею 36,1 кв.м, житловою площею 18,8 кв.м, розташованою за адресою: АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_4 на праві приватної власності.

Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 28 листопада 2018 року, залишеною без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 29 січня 2019 року, заяву ОСОБА_4 задоволено.

Вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно, а також іншим суб'єктам, на яких покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти реєстраційні дії (реєстрацію права та їх обтяжень) відносно однокімнатної квартири АДРЕСА_1, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_4 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого нотаріусом Надвірнянського районного нотаріального округу ВірстюкТ. В. за реєстраційним номером 4096.

Роз'яснено ОСОБА_4, що вона повинна пред'явити позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

У касаційній скарзі Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 28 листопада 2018 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 29 січня 2019 року і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно із положеннями частини першої статті 400 ЦПК України, під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Дослідивши матеріали касаційної скарги Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з урахуванням наступного.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного провадження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України передбачено, що суд у порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Згідно із пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо: правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що суть позовних вимог пов'язана із зобов'язаннями за кредитним договором, укладеним 19 вересня 2007 року між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_4 Заборгованість останньої за цим договором складає 15 606,31 доларів США та 536 288 грн 98 коп.

У забезпечення даного кредитного договору в іпотеку передане нерухоме майно: однокімнатна квартира АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_4 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу.

30 липня 2018 року проведені електронні торги з продажу Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» права вимоги за кредитним договором від 19 вересня 2007 року № 1590pv17-07, за наслідками яких визначено переможця та за участю Товарної біржи «Українська енергетична біржа» складено протокол електронного аукціону № UA-EA-2018-06-11-000019-b.

23 листопада 2018 року між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_6 укладено договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гембарською С. І., зареєстрований у реєстрі за № 810. Згідно з цим договором Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» відступило шляхом продажу новому кредитору належні банка права вимоги до позичальника, іпотекодавця, поручителя.

Відповідно до зазначеного реєстру банк відступив ОСОБА_6 право вимоги у тому числі за кредитним договором від 19 вересня 2007 року № 1590pv17-07 та всіма додатковими угодами до нього.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, ОСОБА_4 зазначила, що у разі задоволення її позову до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», Товарної біржі «Українська енергетична біржа» про визнання недійсними договору іпотеки та електронних торгів буде відновлено право вимоги первісного кредитора. У разі подальшого відчуження права вимоги новим кредитором виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог може бути утруднено, а тому вжиття заходів забезпечення позову виключить подальший перепродаж прав на квартиру та забезпечить фактичне виконання рішення.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9 передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Частиною четвертою статті 152 ЦПК України покладено на особу, яка подає заяву про забезпечення позову до подання позову, обов'язок подати позовну заяву протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Згідно із пунктом 1 частини тринадцятої статті 158 ЦПК України заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом також у разі: неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини третьої статті 152 цього Кодексу.

Судами попередніх інстанцій правильно визначено наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову шляхомзаборони державним реєстраторам права на нерухоме майно, а також іншим суб'єктам, на яких покладено функції державного реєстратора права на нерухоме майно, вчиняти реєстраційні дії (реєстрації права та їх обтяжень) відносно спірної квартири.При цьому суди виходили з існування реальної загрози того, що невжиття таких заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити в майбутньому виконання рішення суду у випадку задоволення позову, а тому вжиті заходи забезпечення позову є співмірними із вимогами, заявленими позивачем.

Таким чином, суди попередніх інстанцій, застосувавши правильно положення статей 149, 150, 152, 158 ЦПК України, дійшли обґрунтованого висновку про забезпечення позову.

Оскільки правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, то колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність судових рішень не впливають.

Керуючись частиною другою статті 389, пунктом 5 частини другої, частинами четвертою і п'ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на ухвалу Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 28 листопада 2018 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 29 січня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_4 про забезпечення позову до пред'явлення позову відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Ю. В. Черняк

Б.І. Гулько

Д.Д. Луспеник