РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Кучиної Н.Г.

з участю: секретаря судового засідання - Ющук О.С.,

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу № 569/11642/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Свої вимоги мотивує тим, що вироком Рівненського міського суду від 29 березня 2019 року ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначено покарання у вигляді штрафу. Відповідно ч.5 ст. 74 та п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України ОСОБА_4 звільнено від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Вказує, що в результаті заподіянні тілесних ушкоджень в ділянку кута нижньої щелепи, були пошкоджені та підлягали лише подальшому протезуванню її зуби. Таким чином, злочинними діями ОСОБА_4 їй було спричинено матеріальної шкоди, яка полягає у витратах на протезування зубів, що становить 2410,00 грн.

Окрім матеріальної шкоди, неправомірними діями відповідача їй завдано немайнових витрат, спричинених моральними стражданнями, які потягнули негативні зміни в її житті, а саме: переживання, тривога, емоційна напруга, нервозність, почуття образи, обурення, побоювання за своє здоров`я. Вона переживала емоційний стрес. Крім того, моральна шкода виражається в тому, що внаслідок злочинних дій ОСОБА_4 та пережитого стресу 24.10.2016 їй було встановлено діагноз цукровий діабет, тип 2, середньої важкості. Протягом декількох років нею витрачено на лікування орієнтовно 4067,75 грн. Вважає, що виплата їй моральної шкоди в розмірі 50000 грн допоможе їй примиритися з подією, що відбулася. Крім того, просить суд стягнути витрати, пов`язані з правничою допомогою у розмірі 3600 грн.

Ухвалою Рівненського міського суду від 26 червня 2019 року по справі відкрито спрощене позовне провадження, з повідомленням (викликом) сторін, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову.

Протокольною ухвалою від 04 грудня 2019 року було відмовлено відповідачу у прийнятті відзиву, у зв`язку з тим, що відзив не був поданий в строки вказані в ухвалі та не було ініційовано питання щодо визнання поважними причини пропуску встановленого судом строку для надання відзиву.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти позовних вимог позивача та просила суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Додатково суду вказала, що згідно вироку Рівненського міського суду від 29.03.2019 року , який вступив в законну силу не встановлено, що внаслідок тілесних ушкоджень у позивача пошкоджено зуби, які б підлягали протезуванню. Щодо розміру моральної шкоди зазначила, що позивачем в порушення ст.ст.49, 81 ЦПК України, жодними доказами наявність причинного зв`язку між встановленим діагнозом та діями відповідача не підтверджено, а тому відсутні правові підстави для відшкодування моральної шкоди.

Допитана за правилами свідка у судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 зазначила, що конфлікт між сторонами відбувся на сходинковій клітці першого поверху під`їзду №7, що по АДРЕСА_1 , тобто у тамбурі біля їх квартир.

Стверджує, що позивач у цій квартирі особисто не проживає, а здає її подобово і погодинно. Особи, яких там постійно поселяла позивач, вели себе досить шумно, заважаючи проживанню сім`ї відповідача, до складу якої входять її двоє малолітніх дітей та батьки - пенсіонери.

У зв`язку із порушенням громадського порядку та правил співжиття, відповідач та члени її сім`ї неодноразово зверталися із скаргами до правоохоронних органів.

Стверджує, що 10 жовтня 2016 року конфлікт між сторонами виник з ініціативи позивача, яка перша почала сварку та бійку, через її звернення до правоохоронних органів із скаргами. На крики вибігла однорічна її дитина, а тому остання змушена була захищати себе та дитину. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Судом встановлено, що вироком Рівненського міського суду від 29.03.2019 року ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу. Відповідно ч.5 ст. 74 та п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України ОСОБА_4 звільнено від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Зазначений вирок набрав законної сили 30.04.2019 року.

Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, в судовому засіданні не підлягає доказуванню той факт, що ОСОБА_4 внаслідок своїх протиправних дій спричинила легкі тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

В ч.1 п.п. 8 , 9 ч.2 ст. 16 ЦК України зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу; способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди , відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ч.1 , п.1 ч.2 ст.22 ЦК України особа , якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права , має право на їх відшкодування ; збитками є втрати , яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі , а також витрати , які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права ( реальні збитки ) , зазначено в ст.22 ЦК України.

Суд, відхиляє покликання позивача на те, що в результаті заподіяння їй тілесних ушкоджень в ділянку кута нижньої щелепи, були пошкоджені та підлягали лише подальшому протезуванню зуби, чим було спричинено їй матеріальну шкоду, яка полягає у витратах на протезування зубів, що становить 2410,00 грн., з огляду на таке.

З дослідженого в судовому засіданні вироку Рівненського міського суду від 29.03.2019 року не встановлено у позивача таких тілесних ушкоджень як пошкодження зубів.

Також не містяться такі відомості і в медичній картці позивача та висновку експерта №Д-195 від 28 лютого 2018 року за результатами судово-медичної експертизи.

Крім того, на підтвердження матеріальної шкоди позивачем надано копію Наряду №1926 від 17.11.2016, виданого комунальним закладом «Рівненська обласна стоматполіклініка» Рівненської обласної ради, де зазначено, що позивачу поставлено три металокерамічні коронки та два зуби.

Проте, в описі даних матеріалів кримінального провадження, який міститься у Висновку експерта №Д-195 від 28.02.2018, виконаного із протоколу допиту потерпілої ОСОБА_3 від 13.10.2016 та протоколу проведення слідчого експерименту за участю потерпілої від 06.02.2018, зі слів потерпілої записано, що під час одного такого удару їй вибито один зуб із лівого боку.

Однак, ці показання потерпілої не зайшли свого підтвердження у підсумках судово-медичного експерта, у яких будь-які відомості щодо вибитого зуба відсутні.

Таким чином, вироком Рівненського міського суду від 29.03.2019 у справі №569/9536/18 та іншими матеріалами, які додано до позову, тілесного ушкодження у вигляді вибиття зуба не встановлено. Причинного зв`язку між тілесними ушкодженнями, отриманими внаслідок кримінального правопорушення, у вигляді саден в ділянці кута нижньої щелепи зліва, на підборідді зліва, в підщелепній ділянці зліва та необхідністю у зв`язку з цим подальшого протезування - встановлення трьох металокерамічних коронок та двох зубів, судово-медичним експертом не встановлено.

Так, судом не здобуто, а позивачем не доведено, що в результаті заподіяння тілесних ушкоджень були пошкоджені та підлягали лише подальшому протезуванню зуби потерпілої ОСОБА_3 , а відтак, позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди - витрат на зубопротезування у розмірі 2410 грн. необгрунтовані достатніми, належними та достовірними доказами не підтверджені, а тому не підлягають до задоволення.

Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди, то суд виходив з такого.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди, під моральною шкодою належить розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Вона може проявлятися у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

На підтвердження моральної шкоди позивач вказує, що внаслідок неправомірних дій відповідача та пережитого стресу їй в Комунальному некомерційному підприємстві „Центр первинної медико-санітарної допомоги „Ювілейний" 24.10.2016 встановлено діагноз - цукровий діабет, тип 2, середньої тяжкості.

Таким чином, в судовому засіданні належними та допустимими доказами підтверджено заподіяння моральної шкоди позивачу, оскільки внаслідок вчиненого відносно неї злочину, вона відчула моральні страждання та між протиправними діями ОСОБА_4 та заподіяною моральною шкодою ОСОБА_3 є причинний зв`язок.

Згідно з п.9 вищезазначеної постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд враховує, що потерпілій ОСОБА_3 після перенесенного стрессу внаслідок вчиненного відносно неї злочину, було поставлено діагноз «цукровий діабет», вона вимушена була змінити свій звичний образ життя, вона постійно відчувала душевні страждання, психологічний дискомфорт. Своїми діями ОСОБА_4 нанесла шкоду ОСОБА_3 , що виразилась у порушенні її особистих нематеріальних благ, таких як честь , гідність та репутація.

Враховуючи вище викладене, з урахуванням засад розумнсті, виваженості та справедливості, суд оцінює заподіяну моральну шкоду в розмірі 5000,00 гривень.

Крім того, позивач також просить суд стягнути з відповідача на її користь витрати, пов"язані із розглядом справи, а саме із сплатою за надання юридичних послуг.

При вирішенні вказаних вимог позивача суд застосовує такі норми права.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

08.05.2019 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено договір про надання правової допомоги.

Згідно з попереднім (орієнтованим) розрахунком суми судових витрат за надану правову допомогу, всього витрачено 3600,00 грн, що стверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 1.

Однак, в судовому засіданні представник позивача вказала, що розрахунок, поданий до суду є орієнтовним, а відтак просить стягнути з відповідача витрати, пов`язані з наданням правової допомоги в розмірі 2800,00 грн.

Стаття 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3ст. 137 ЦПК України).

Проаналізувавши матеріали справи, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу при розгляді справи в суді, суд приймає до уваги обставини справи, умови укладеного договору про надання правової допомоги від 08.05.2019 року, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи; час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт та вважає, що стягнення витрат за надання професійної допомоги адвоката в розмірі 2800,00 грн, які позивач поніс підлягають до задоволення.

За таких обставин та виниклих між сторонами правовідносинах позовні вимоги підлягають до часткового задоволення .

Керуючись ст.ст.258,259,264,265,268,273,352,354 ЦПК України, суд, -

В И Р I Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 5000 ( п`ять тисяч ) грн. заподіяної моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 2800 ( дві тисячі вісімсот) грн- витрат на правничу допомогу.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди - відмвити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Рівненський міський суд в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач ОСОБА_3 , проживає АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_4 , проживає АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складений 06 грудня 2019 року

Суддя Н.Г. Кучина