КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2019 року м. Київ

Унікальний номер справи № 761/941/18

Апеляційне провадження № 22-ц/824/16121/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Ратнікової В.М., Борисової О.В.,

при секретарі судового засідання - Добровольській Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 16 вересня 2019 року, постановлену під головуванням судді Волошина В.О., по справі за позовом Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, -

в с т а н о в и в :

У січні 2018 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Департаменту патрульної поліції майнову шкоду у розмірі 85 226,97 грн. та судовий збір у розмірі 1 600,00 грн.

В обґрунтування вимог зазначав, що 19 січня 2017 року о 19 год. 40 хв. в м. Києві на проїзді вул. Глибочицької, 1 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу - службового автомобіля Департаменту патрульної поліції марки «Toyota Prius», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням інспектора роти №10 батальйону №3 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_1 ., внаслідок чого службовий автомобіль зазнав механічних пошкоджень. Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 15 лютого 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у зазначеній дорожньо-транспортній пригоді.

На підставі висновку службового розслідування відповідачу оголошено догану. Згідно висновку експертного дослідження Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 11 липня 2017 року №19/13-1/50-ЕД/17 вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспорту «Toyota Prius» номерний знак НОМЕР_1 у результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 19 січня 2017 року, складає 85 226,97 грн., відшкодування якого просив покласти на відповідача (а.с. 1-7).

Представник відповідача - адвокат Білицький Р.Б. подав до суду заяву про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України у зв`язку з тим, що даний спір не підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства (а.с. 103-105).

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 16 вересня 2019 року провадження по цивільній справі за позовом Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди закрито. Роз`яснено Департаменту патрульної поліції, що з вказаними позовними вимогами слід звертатись в порядку адміністративного судочинства (а.с. 139, 140-141).

Не погодившись з ухвалою районного суду, 01 листопада 2019 року представник Департаменту патрульної поліції - Рашевський В.В. направив поштою апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, оскільки вважає її незаконною та необґрунтованою (а.с. 145-154).

Апеляційну скаргу мотивував тим, що пункт 2 ч. 1 ст. 19 КАС України, відповідно до якого юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, застосовується виключно у випадках, коли за захистом своїх порушених прав та інтересів до адміністративного суду з позовом звертається фізична особа, а не суб`єкт владних повноважень, в якого така особа проходить чи проходила службу. Таким чином, вважає, що позивач позбавлений можливості звернутися за захистом своїх порушених прав до адміністративного суду з позовом про стягнення з відповідача безпідставно набутих коштів, оскільки КАС України така можливість виключена.

З огляду на положення ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У судовому засіданні представник Департаменту патрульної поліції - Рашевський В.В. підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Білицький Р.Б. заперечував проти апеляційної скарги та просив її залишити без задоволення, а ухвалу без змін.

Інші особи до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином про що у справі є докази (а.с. 162-168).

Зважаючи на вимоги ч. 9 ст. 128, ч. 5 ст. 130, ст. 131, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Закриваючи провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів погодилась з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Пунктом 17 ч. 1 ст. 4 КАС України визначено, що публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 4 ст. 5 КАС України суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 07 листопада 2015 року по теперішній час проходить службу в Управлінні патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції згідно з довідкою від 03 жовтня 2017 року №1742/41/11-2017 (а.с. 10).

19 січня 2017 року о 19 год. 40 хв. в м. Києві по вул. Глибочицькій, 1 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу - службового автомобіля Департаменту патрульної поліції марки «Toyota Prius», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням інспектора роти №10 батальйону №3 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_1 ., внаслідок чого службовий автомобіль зазнав механічних пошкоджень.

Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 15 лютого 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у зазначеній дорожньо-транспортній пригоді (а.с. 13).

На підставі висновку службового розслідування від 30 березня 2017 року, проведеного на підставі наказу начальника Департаменту патрульної поліції підполковника Жукова Є.О. №839 від 17 лютого 2017 року, відповідачу оголошено догану (а.с. 15-20, 21).

Згідно з висновком експертного дослідження Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 11 липня 2017 року №19/13-1/50-ЕД/17 вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспорту «Toyota Prius» номерний знак НОМЕР_1 у результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 19 січня 2017 року, станом на момент проведення експертного дослідження складає 85 226,97 грн. (а.с. 23-32).

Як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 власником автомобіля «Toyota Prius» номерний знак НОМЕР_1 , 2013 року випуску, є Департамент патрульної поліції (а.с. 12).

Згідно з пунктами 1 та 2 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року № 243/95-ВР, це Положення визначає підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами. Дія цього Положення поширюється також на осіб рядового та начальницького складу Міністерства внутрішніх справ України. Відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, завдана розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів (далі - військові частини) для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати.

Позивач стверджує, що відповідач, перебуваючи на посаді, що відноситься до публічної служби, та будучи матеріально відповідальною особою, завдав шкоди державі в особі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України шляхом пошкодження майна в період здійснення ним установлених повноважень, пов`язаних з виконанням завдань і функцій державного органу.

Таким чином, спірні правовідносини виникли у зв`язку із завданням відповідачем шкоди державі під час проходження публічної служби.

У випадку зобов`язання особи, яка перебуває на посаді державної/публічної служби, відшкодувати шкоду або збитки, завдані внаслідок виконання нею службових/посадових обов`язків, перед судом обов`язково постане питання не лише встановлення обсягу завданої шкоди/збитків, а й оцінки правомірності дій такої особи.

Водночас у рамках цивільного процесу суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному процесі в силу приписів ст. 19 КАС України, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення.

З огляду на вищезазначені вимоги закону, указані спори підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, і питанням відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди, навіть якщо притягнення цієї особи до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди відбувається після її звільнення з військової служби.

Такий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 грудня 2018 року у справі № 734/3102/16-ц та постанові від 05 грудня 2018 року у справі №818/1688/16, в якій зазначено про відступ від раніше висловленої правової позиції у постановах від 10 квітня 2018 року у справі №533/934/15-ц, від 20 червня 2018 року у справі №815/5027/15, від 03 жовтня 2018 року у справі №755/2258/17 в аналогічних спорах.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала постановлена з додержанням норм процесуального права, а тому не підлягає скасуванню.

Інші доводи цих висновків не спростовують, не містять підстав для скасування оскаржуваної ухвали, тому колегія суддів їх відхилила.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-382, 384 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції - залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 16 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06 грудня 2019 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

В.М. Ратнікова

О.В. Борисова