Постанова

Іменем України

21 березня 2019 року

м. Київ

справа №631/1747/15-ц

провадження № 61-6199св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Висоцької В. С. (суддя-доповідач), Пророка В. В., Фаловської І. М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

третя особа - Ватутінська сільська рада Нововодолазького району Харківської області,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 на заочне рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 11 травня 2016 року у складі судді Марюхної Л. А. та рішення апеляційного суду Харківської області від 20 червня 2017 року у складі суддів Колтунової А. І., Кругової С. С., Пилипчук Н. П.,

ВСТАНОВИВ :

У серпні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, третя особа - Ватутінська сільська рада Нововодолазького району Харківської області, в якому просила: припинити право спільної часткової власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1; визнати за нею право власності на житловий будинок літ. «А-1», загальною площею 51,8 кв.м., житловою площею 33,10 кв.м., в тому числі житлову кімнату площею 14,80 кв.м., житлову кімнату площею 18,3 кв.м., веранду площею 8,50 кв.м., кухню площею 3,90 кв.м., тамбур площею 3,00 кв.м., коридор площею 3,30 кв.м., з надвірними будівлями - веранда літ. «а», тамбур літ. «а1», літня кухня літ. «Б», веранда літ. «б», ганок літ. «б1», погріб літ. «В», гараж літ. «Г», сараї літ. «д», «Д», ворота літ. «N», хвіртка літ. «N2», огорожа літ. «N2», загальною довжиною 15,52 м., з воротами та хвірткою, з подальшим присвоєнням іншої поштової адреси; припинити право спільної часткової власності на земельну ділянку площею 0,25 га, в межах згідно з планом для будівництва та обслуговування житлового будинку з надвірними будівлями, розташовану за адресою: АДРЕСА_1; визнати за нею право власності на земельну ділянку, площею 0,1667 га, в межах згідно з планом, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, згідно плану поділу земельної ділянки.

Позов мотивовано ти, що рішенням Нововодолазького районного суду Харківської області від 08 травня 2014 року та ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 27 березня 2015 року (про виправлення описки), визнано за позивачем право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_6, на 2/3 частки житлового будинку, літ. «А-1», загальною площею 79,5 кв.м., житловою площею 48,6 кв.м., з надвірними будівлями - веранда літ. «а», тамбур літ. «а1», літня кухня літ. «Б», веранда літ. «б», ганок літ. «б1», погріб літ. «В», гараж літ. «Г», сараї літ. «г», «д», «Д», «Е», туалет літ. «г1», навіси літ. «е», «Ж», ворота літ. «N», огорожа літ. «N1», хвіртка літ. «N2», та 2/3 частки земельної ділянки, площею 0,25 га, в межах згідно з планом, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Право власності позивача на 2/3 частки вказаної земельної ділянки та на 2/3 частки житлового будинку зареєстровано 06 травня 2015 року

Право власності на 1/3 частку житлового будинку та земельної ділянки зареєстровано за ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_7 є ОСОБА_5, яка у встановлений законом строк звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом, проте свідоцтво про право на спадщину нею не отримано, право власності на цю частку за нею не зареєстровано.

20 червня 2015 року позивач звернулася до ОСОБА_5 з заявою-претензією, в якій запропонувала варіант поділу майна, що є у спільній власності, та укласти договір про виділ в натурі частки з нерухомого майна, отримання грошової компенсації вартості 1/3 частки житлового будинку та 1/3 частки земельної ділянки.

ОСОБА_5 надано відповідь про відмову у вирішенні питання щодо виділу належної позивачу частки майна в позасудовому порядку.

Повторним заочним рішенням Нововодолазького районного суду Харківської області від 11 травня 2016 року позов задоволено.

Припинено право спільної часткової власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на житловий будинок «А-1» загальною площею 51,8 кв.м., житловою площею 33,10 кв.м., в тому числі житлову кімнату площею 14,8 кв.м., житлову кімнату площею 18,3 кв.м., веранду площею 8,5 кв.м., кухню площею 3,9 кв.м., тамбур площею 3,00 кв.м., коридор площею 3,3 кв.м. з надвірними будівлями - веранда літ. «а», тамбур літ. «а1», літня кухня літ. «б», веранда літ. «б», ганок літ. «б1», погреб літ. «В», гараж літ. «Г», сарай літ. «Д», «д», ворота літ. «N2», огорожа літ. «N2», загальною довжиною 15,52 кв.м. з воротами та хвірткою, розташований за адресою: АДРЕСА_1, з подальшим присвоєнням іншої поштової адреси.

Припинено право спільної часткової власності на земельну ділянку площею 0,25 га в межах згідно з планом для будівництва та обслуговування житлового будинку з надвірними будівлями, розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на земельну ділянку площею 0,1667 га в межах згідно з планом, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, згідно плану поділу земельної ділянки з подальшим присвоєнням іншої адреси.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 судові витрати в сумі 803,79 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що будинок та земельна ділянка перебувають у спільній частковій власності сторін, в силу статті 364 ЦК Україникожен із співвласників має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. На підставі рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 08 травня 2014 року та ухвали Нововодолазького районного суду Харківської області від 27 березня 2015 року про виправлення описки, ОСОБА_4 на праві власності належить 2/3 частки житлового будинку та 2/3 частки земельної ділянки, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1. Інша 1/3 частка житлового будинку та земельної ділянки перебуває в користуванні відповідача, яка у встановленому законом порядку звернулася з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_7, проте свідоцтво про право на спадщину не отримала. Позивачем направлено на ім'я відповідача претензію з варіантом поділу даного майна, що перебуває у спільній частковій власності сторін по справі. Даний варіант виділення 2/3 часток житлового будинку буде відповідати розташуванню окремо стоячих господарських будівель та споруд без порушення цілісності кожного з них для забезпечення повної ізоляції житлового будинку та надвірних будівель.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 20 червня 2017 року апеляційну скаргу задоволено частково. Рішення суду першої інстанції скасовано з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Проведено виділ часток співвласників в праві власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, відповідно до першого варіанту висновку судової будівельно-технічної експертизи, складеного 06 березня 2017 року.

Виділено ОСОБА_4 66/100 часток житлового будинку та надвірних будівель, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Виділено ОСОБА_5, яка є правонаступником після смерті ОСОБА_7, 34/100 частки житлового будинку та надвірних будівель, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Виділено ОСОБА_4 наступні житлові приміщення та надвірні споруди в будинку літ. «А-1» житлову кімнату № 1-3 площею 14,8 кв.м., частину житлової кімнати № 1-6 площею 18,8 кв.м., коридор літ. «а» № 1-1 площею 3,3 кв.м., кухню літ. «а» № 1-2 площею 3,9 кв.м., веранду літ «а» № 1-7 площею 8,5 кв.м., тамбур літ. «а1», літню кухню літ. «Б», веранду літ. «б», ганок літ. «б1», погріб літ. «В», сарай літ. «Д», сарай літ. «д», ворота літ. №, частину огорожі літ. № 1, хвіртку літ. № 2, а всього на суму 111 507 грн.

Виділено ОСОБА_5, яка є правонаступником після смерті ОСОБА_7, наступні житлові приміщення та надвірні споруди в будинку літ «А-1» кухню № 1-4 площею 12,2 кв.м, житлову кімнату № 1-5 площею 8,4 кв.м., частину житлової кімнати літ. «А-1» № 1-6 площею 6,6 кв.м., гараж літ. «Г», сарай літ. «г», туалет літ. «г1», сарай літ. «Е», навіс літ. «е», навіс літ. «Ж», частину огорожі літ. № 1, а всього на суму 57 090 грн.

Зобов'язано ОСОБА_4 виконати наступні переобладнання: демонтувати перегородки між приміщенням коридору 1-1 та кухні 1-2; закласти дверний проріз між приміщенням житлової кімнати 1-3 та 1-4; демонтувати стіну між приміщенням житлових кімнат 1-5 та 1-6; закласти частину віконного прорізу в приміщенні житлової кімнати площею 25,4 кв.м.

Зобов'язано ОСОБА_5 виконати наступні переобладнання: влаштувати перегородку в приміщенні кухні 1-4; влаштувати у віконному прорізі кухні 1-4 дверний проріз та добудувати тамбур глибиною не менше 1,5 м.

Перерозподілено частки співвласників в праві власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, та визначено, що ОСОБА_4 належить на праві власності 66/100 часток даного житлового будинку з надвірними будівлями, а ОСОБА_5, яка є правонаступником після смерті ОСОБА_7, належить на праві власності 34/100 частки даного житлового будинку з надвірними будівлями.

Розподілено земельну ділянку площею 2500 кв.м. відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку від 16 квітня 2004 року, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, відповідно до першого варіанту висновку судової будівельно-технічної експертизи, складеного 06 березня 2017 року.

Надано ОСОБА_4 у користування земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, площею 1666,7 кв.м., а саме: земельну ділянку площею 1 649,60 кв.м.; Ѕ площі загального користування співвласників - 17,1 кв.м.

Надано ОСОБА_5, яка є правонаступником після смерті ОСОБА_7, у користування земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, площею 833,3 кв.м., а саме: земельну ділянку площею 816,2 кв.м., Ѕ площі загального користування співвласників 17,1 кв.м.

Кордон між земельними ділянками співвласників визначено у такий спосіб: на відстані 5,1 м від земельної ділянки ОСОБА_8 відрізок до житлового будинку літ. «А-1»; по лінії розподілу житлового будинку літ. «А-1»; від зовнішньої стіни житлового будинку літ. «А-1» по прямій відрізок довжиною 1,55 м; поворот ліворуч відрізок довжиною 3,45 м до кута сараю літ. «г»; по зовнішнім стінам сараю літ. «г» та гаражу літ. «Г»; від кута сараю літ. «Г» по прямій відрізок довжиною 1,0 м; поворот праворуч по прямій відрізок довжиною 10,50 м; поворот до тильної сторони земельної ділянки відрізок довжиною 116,85 м, що розділяє тильну сторону земельної ділянки на відрізки 13,40 м та 4,47 м.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 Ѕ частку витрат на проведення судової будівельно-технічної експертизи у сумі 2 643,00 грн.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що застосування першого варіанту розподілу будинку та першого варіанту розподілу земельної ділянки є найбільш пропорційним, оскільки не завдає шкоди інтересам сторін, в найбільшій мірі відповідає ідеальним часткам співвласників в праві власності на будинок, тобто складає 66/100 часток позивача та 34/100 частки відповідачу. За вказаним варіантом розподілу приміщень і будівель, що виділяються кожному із співвласників, вони становлять фактично відокремлені житлові приміщення із самостійним виходом і самостійною системою життєзабезпечення, тобто, складають окремий об'єкт нерухомого майна. За даним варіантом розподілу домоволодіння та земельної ділянки відступ від ідеальних часток співвласників є незначним. Від грошової компенсації за першим варіантом розподілу домоволодіння у розмірі 1 475 грн ОСОБА_4 відмовляється. Проведення переобладнань за першим варіантом висновку судової будівельно-технічної експертизи не потребує виконання робіт, які відповідно до статті 152 ЖК Україниможуть бути проведені лише з дозволу органів державної влади або місцевого самоврядування

У касаційній скарзі, ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій з передачею справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій не враховано, що позовні вимоги сформульовані позивачем не чітко, не зрозуміло, не надано доказу, яким чином треба провести розподіл. Під час апеляційного розгляду справи, на підставі клопотання представника позивача була призначена і проведена судова технічна експертиза про розподіл земельної ділянки та домоволодіння, і на підставі її висновків апеляційним судом ухвалено рішення із застосуванням розподілу за першим варіантом розподілу, запропонованим експертом. Тобто, суд першої інстанції, в порушення норм процесуального права вирішив справу на підставі нового доказу, що є неприпустимим. Також судом неправильно розподілено судові витрати, оскільки на користь позивача ухвалено рішення про виділення йому 2/3 частини майна.

Посилається на те, що державний нотаріус Нововодолазької державної нотаріальної контори не з'ясувала об'єм спадкового майна, спадкову масу, яке залишилося після смерті ОСОБА_7, ОСОБА_6.

У рішенні суду встановлено, що мати ОСОБА_5 - ОСОБА_7 залишила заповіт своїй дочці, але не зазначено чітко, кому належить інша частина домоволодіння і який саме порядок користуватися цією частиною будинку і земельною ділянкою, яка частина земельної ділянки для обслуговування домоволодіння, яке буде в подальшому належати відповідачу. Технічний паспорт станом на 14 червня 2013 року не містить даних про те, що у будинку є житлова кімната площею 18,3 кв.м., у будинку три кімнати житлові площею 14,8 кв.м.; 25,4 кв.м.; 8,4 кв.м,- тобто 48.6 кв.м. житлової площі, а позивач просить визнати за нею 33,1 кв.м. житлової площі, при цьому судоми не зазначено, яким чином і яке приміщення житлове чи загального користування залишається відповідачу, вирішено питання розподілу надвірних споруд та щодо припинення права спільної власності на них.

У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_4 не погодилась з доводами відповідача ОСОБА_5 та просила залишити ухвалене у справі рішення апеляційного суду без змін, посилаючись на його законність і обґрунтованість.

Інші учасники справи не скористались правом подати відзив на касаційну скаргу, письмових заперечень або пояснень до суду не направили.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Установлено, що рішенням Нововодолазького районного суду Харківської області від 08 травня 2014 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 27 березня 2015 року про виправлення описки, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 30 травня 2017 року, за ОСОБА_4 визнано право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_6 на 2/3 частки житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (житловий будинок літ. «А-1» загальною площею 79,5 кв.м., житловою площею 48,6 кв.м., з надвірними будівлями - веранда, літ. «а», тамбур літ «а1», літня кухня літ. «Б», веренда літ. «б», ганок літ. «б1», погреб літ. «В», гараж літ. «Г», сарай літ. «г», «Д», «д», «Е», туалет літ. «г1», навіси літ. «е», «Ж», ворота літ. «N», хвіртка літ. «N2»), та на 2/3 частки земельної ділянки площею 0,25 га в межах згідно з планом, що розташована за цією ж адресою адресою з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 16 квітня 2004 року Ватутінською сільською радою Нововодолазького району Харківської області на ім'я ОСОБА_7

На підставі вказаного рішення суду, позивач. у встановленому законом порядку зареєстрував право власності на 2/3 частки земельної ділянки та 2/3 частки житлового будинку «літ. А-1» з надвірними будівлями, що розташовані за вказаною адресою.

Право власності на вищевказаний будинок було зареєстроване на підставі свідоцтва про право власності від 27 листопада 2002 року за ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

На підставі заповіту від 20 грудня 2002 року майно, що належить на день смерті ОСОБА_7, остання заповіла ОСОБА_5, яка 06 червня 2003 року подала до Нововодолазької державної нотаріальної контори Харківської області заяву про прийняття спадщини за законом. Разом з тим, свідоцтва про право на спадщину не отримала, державну реєстрацію права власності на спадкове майно не провела.

Відповідно до частини третьої статті 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцю з час відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК України).

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

На спірній земельній ділянці площею 0,25 га, розташований житловий будинок літ. «А-1», веранда літ. «а», тамбур літ. «а1», літня кухня літ. «Б», веранда літ. «б», гараж літ. «Г», сарай літ. «г», сарай літ. «Д», сарай літ. «д», погріб літ. «В», сарай літ. «Е», туалет літ. «г1», ворота літ. «N», огорожа літ. «N1», загальна площа якого становить 79,5 кв.м., житлова площа 48,6 кв.м.

24 червня 2015 року ОСОБА_4 направила на ім'я ОСОБА_5 заяву претензію про поділ майна, що перебуває у спільній частковій власності.

Установивши, що житловий будинок з надвірними будівлями та земельна ділянка, на якій вони розташовані, перебувають у спільній частковій власності, співвласниками спірного житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки є ОСОБА_4, якій на праві власності належить 2/3 частки будинку і 2/3 земельної ділянки, та ОСОБА_5, яка у встановленому законом порядку прийняла спадщину на 1/3 частку будинку та земельної ділянки.

Вказане домоволодіння, в натурі не розподілялося, порядок користування ним та земельною ділянкою у відповідності належних частин домоволодіння не встановлювався.

Поняття спільної часткової власності визначено в частині першій статті 356 ЦК Українияк власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.

Згідно зі статтею 364 ЦК Україниспіввласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до статті 367 ЦК Українимайно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то, з урахуванням конкретних обставин, такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна.

Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно.

Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток жилих будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженою наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55 (далі - Інструкція).

Згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об'єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об'єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об'єкту поштової адреси.

Суд першої інстанції, вирішуючи даний спір, ухвалив рішення про виділ частки із майна без проведення судової будівельно-технічної експертизи, чим допустив неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, не встановив чи відповідають житлові та надвірні споруди, що виділені у користування кожному із співвласників, ідеальній частці в праві власності на зазначений житловий будинок, можливість переобладнання.

Під час апеляційного розгляду справи вказаний недолік був усунутий апеляційним судом, шляхом призначення у справі за клопотанням позивача будівельно-технічної експертизи, висновком 06 березня 2017 року якої встановлено, що технічно розділити житловий будинок, надвірні будівлі домоволодіння в натурі відповідно до розміру часток власників, не уявляється можливим. На розгляд суду запропоновано чотири варіанти розподілу будинку з незначним відступом від ідеальних часток співвласників з зазначенням виду необхідних переобладнань та переустаткувань, та з розрахунком компенсації, та чотири варіанти розподілу земельної ділянки відповідно до розміру часток співвласників домоволодіння, що відповідають запропонованим варіантам розподілу домоволодіння (далі - висновок).

Про прийняття нового доказу апеляційний суд навів відповідні мотиви.

За першим запропонованим варіантом розподілу ОСОБА_4 виділяється приміщень і будівель на суму 111 507,00 грн, а ОСОБА_5 на суму 57 090 грн, частки співвласників відповідно будуть становити 66/100 та 34/100. За даним варіантом розподілу домоволодіння ОСОБА_5 повинна сплатити на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію в розмірі 1 475 грн.

Відповідно до даного розподілу домоволодіння ОСОБА_4 запропоновано надати у користування земельну ділянку площею 1 666,7 кв.м. (де земельна ділянка площею 1 649,6 кв.м.; 1/2 площі загального користування співвласників 17,1 кв.м.), а ОСОБА_5 833,3 кв.м. (де земельна ділянка площею 816,2 кв.м.; Ѕ площі загального користування співвласників 17,1 кв.м.).

За кожним із запропонованих експертом варіантів розподілу житлового будинку передбачено виконання співвласниками переобладнання.

Правильно встановивши характер спірних правовідносин, повно та всебічно дослідивши обставини справи на підставі оцінки кожного здобутого доказу окремо та усіх доказів у їх сукупності, врахувавши технічну можливість виділу частки ОСОБА_4 у спільній частковій власності з незначним відхиленням від розміру її частки у бік зменшення, з чим остання погодилась і відмовилась від відповідної грошової компенсації, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про виділ позивачу її частки за першим варіантом, запропонованим експертом у висновку судової будівельно-технічної експертизи, посилаючись на ті обставини, що даний варіант є найбільш наближеним до ідеальних часток власників у праві власності на будинок, не потребує значних переобладнань, є найбільш пропорційним, оскільки не завдає шкоди інтересам сторін, передбачає максимальну ізоляцію власників по користуванню земельною ділянкою.

За вказаним варіантом розподілу приміщень і будівель, що виділяються кожному із співвласників, вони становлять фактично відокремлені житлові приміщенням із самостійним виходом і самостійною системою життєзабезпечення, тобто, складають окремий об'єкт нерухомого майна.

При цьому, проведення переобладнань за вказаним варіантом висновку судової будівельно-технічної експертизи не потребує виконання робіт, які відповідно до статті 152 ЖК Україниможуть бути проведені лише з дозволу органів державної влади або місцевого самоврядування

Вказаний варіант розподілу житлового будинку та надвірних будівель згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи є технічно можливим та не вплине негативно на здатність основних несучих будівельних конструкцій житлового будинку, не вчинить негативного впливу на санітарно-гігієнічні умови та комфортність сусідньої квартири, не вплине на зміну архітектурної подоби будівлі

Посилання у касаційній скарзі на те, що апеляційний суд вийшов за межі позовних вимог та вирішив спір на підставі нового доказу - висновку експерта, не ґрунтуються на положеннях закону, оскільки судом апеляційної інстанції, відповідно до вимог закону усунуто допущену судом першої інстанції неповноту встановлення фактичних обставин у справі, за клопотанням сторони справі призначено судову будівельно-технічну експертизу з метою встановлення обставин, які потребують спеціальних знань та надано належну оцінку, складеному за результатами її проведення висновку у сукупності з іншими зібраними у справі доказами.

Доводи касаційної скарги є необґрунтованими та не впливають на законність оскаржуваного судового рішення, в тому числі щодо розподілу судових витрат.

Колегія суддів перевірила доводи касаційної скарги на предмет законності судових рішень виключно в межах, які безпосередньо стосуються правильності застосування судами норм матеріального і дотримання норм процесуального права, у зв'язку із чим, не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом зводяться до необхідності переоцінки доказів та встановлення обставин, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 20 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

В. В. Пророк

І. М. Фаловська