ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

Справа № 645/5064/19

Провадження № 22-ц/818/5440/19

03 грудня 2019 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого Сащенко І.С.

суддів Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.

за участю секретаря Іманвердізаде А.А.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Кадиров Владислав Володимирович, Державний реєстратор Департаменту реєстрації Харківської міської ради,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу акціонерного товариства «Дельта Банк» на ухвалу Фрунзенського районного суду міста Харкова від 23 вересня 2019 року (суддя Сілантьєва Е.Є.) по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Кадирова Владислава Володимировича, Державного реєстратора Департаменту реєстрації Харківської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, -

встановив:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вимогою визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ( з відкриттям розділу) індексний номер 44235228 від 26 листопада 2018 року, номер запису про право власності 29095363 від 20 листопада 2018 року, прийняте 26 листопада 2018 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаменту реєстрації Харківської міської ради Харківської області - Венглюк Тетяною Василівною про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна: квартиру АДРЕСА_1 за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» код 34047020.

20 вересня 2019 року позивач звернувся з заявою про забезпечення позову, в якій просила вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 та заборонити органам державної реєстрації здійснювати будь яке переоформлення права власності на зазначене нерухоме майно до розгляду справи по суті.

Позивач зазначала, що на теперішній час існують підстави вважати, що відповідач може незаконно переоформити право власності на квартиру на третіх осіб, що значно ускладнить виконання рішення по цій справі.

Ухвалою Фрунзенського районного суду міста Харкова від 23 вересня 2019 року заяву ОСОБА_1 задоволено.

Вжито заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту та заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії, стосовно нерухомого майна, а саме на квартиру АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк».

Не погодившись з вказаною ухвалою суду АТ «Дельта Банк» звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу скасувати, відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Скарга мотивована неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи; порушенням норм процесуального права. Зазначає, що не допускається забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти неплатоспроможного банку. Тому накладення арешту на майно АТ «Дельта Банк», який перебуває в процедурі ліквідації, є незаконним.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначила, що підстави вжиття заходів забезпечення позову, наведені судом та мотиви оскаржуваної ухвали є обґрунтованими.

У відзиві на апеляційну скаргу державний реєстратор Департаменту реєстрації ХМР зазначила, що на теперішній час ухвала Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2019 року є виконаною в частині накладення заборони на вчинення реєстраційних дій щодо квартири за адресою: АДРЕСА_3 . В частині реєстрації арешту ухвала не може бути виконана до скасування заборони на вчинення реєстраційних дій.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з`явилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи заяву та забезпечуючи позов суд першої інстанції вказав, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що належить банку, та заборони вчиняти певні дії, які є співмірними із заявленими позовними вимогами, може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у даній справі.

Проте, погодитись із зазначеним висновком суду неможливо, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини 1 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з частиною 2 статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпечення позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону, як підприємець.

Виділені матеріали справи свідчать про те, що 25 червня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк», (правонаступник Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк») та ОСОБА_1 , укладено Кредитний договір № 2008/0608/55-039, згідно умов якого позивач отримала від відповідача у позику грошові кошти на споживчі потреби.

25 червня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк», та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір № №2008/0608/55-039-Z-1, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Носовою О.В. та зареєстрований в реєстрі за № 918, згідно умов п. 2 якого ОСОБА_1 передала у іпотеку належне їй на праві власності, згідно договору купівлі-продажу per. № Н9-286, зареєстрованого 20.03.1998 року на Біржі нерухомості та основних фондів «Україна», нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_4 .

25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено Договір купівлі - продажу прав вимоги, згідно умов якого ПАТ «Сведбанк» продав (відступив) ПАТ «Дельта Банк» право вимоги за Кредитними договорами, укладеними, між ПАТ «Сведбанк» та позичальниками.

20 листопада 2018 року державним реєстратором Департаменту реєстрації Харківської міської ради Венглюк Тетяною Василівною прийнято рішення про державну реєстрацію права приватної власності на квартиру за адресою АДРЕСА_3 за ПАТ «Дельта Банк».

Разом з тим, 02 березня 2015 року на підставі постанови Правління Національного банку України про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно із яким з 03 березня 2015 року у банку запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду №71 від 08 квітня 2015 року тимчасову адміністрацію у банку запроваджено на період з 03 березня 2015 року по 02 вересня 2015 року включно, а у подальшому строк здійснення тимчасової адміністрації продовжено до 02 жовтня 2015 року.

Постановою Національного банку України від 02 жовтня 2015 року відкликано банківську ліцензію та ліквідовано Акціонерне товариство «Дельта Банк».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду №181 від 02 жовтня 2015 року розпочато ліквідацію банку з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року, а 20 лютого 2017 року прийнято рішення Фонду № 619 про продовження процедури ліквідації банку на два роки до 04 жовтня 2019 року.

04 квітня 2019 року виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення №772, відповідно до якого продовжено строки здійснення процедури ліквідації банку на один рік до 04 жовтня 2020 року.

Отже, на момент вирішення питання про забезпечення позову в цій справі зазначена вище процедура ліквідації Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» триває.

При цьому, Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальним нормативно-правовим актом і має пріоритет перед іншими нормами законодавства під час запровадження тимчасової адміністрації та ліквідації банків.

На підставі пункту 7 частини 2 статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури ліквідації банку втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається.

Частиною 4 статті 150 ЦПК України передбачено, зокрема, що не допускається забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти неплатоспроможного банку, а також на майно або грошові кошти Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Зважаючи на те, що з дня початку процедури ліквідації банку втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження, зокрема, арешти, будь-яким майном (коштами) банку, а накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається, ухвала суду щодо накладення арешту та заборони вчинення будь-яких дій щодо спірного нерухомого майна не ґрунтується на вимогах закону і підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки наразі вирішується лише процесуальне питання, а не розглядається справа по суті, питання щодо стягнення судових витрат не вирішується.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст.374, ст.376, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України

постановив:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Дельта Банк» -задовольнити.

Ухвалу Фрунзенського районного суду міста Харкова від 23 вересня 2019 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 05 грудня 2019 року.

Головуючий І.С. Сащенко

Судді А.І.Овсяннікова

І.П. Коваленко