Постанова

Іменем України

29 липня 2019 року

м. Київ

справа № 761/37759/18

провадження № 61-10439св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Сібірцевої Олени Сергіївни, на постанову Київського апеляційного суду від 23 квітня 2019 року у складі колегії суддів: Сержанюка А. С., Матвієнко Ю. О., Сушко Л. П.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позовна заява мотивована тим, що вони з ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 червня 2007 року. У шлюбі у них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказував, що спільне подружнє життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя та сімейні обов`язки. З кінця 2011 року з відповідачем спільно не проживають, спільного господарства не ведуть. Зазначав, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просив суд розірвати шлюб між ним та ОСОБА_2 , який зареєстрований 05 червня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 851.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 01 лютого 2019 року у складі судді Макаренко І. О. позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 05 червня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис №851 - розірвано.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечить інтересам сторін, оскільки вони не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, не підтримують шлюбних стосунків, наміру зберігати сім`ю не мають, що є підставою для розірвання шлюбу.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 23 квітня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01 лютого 2019 року скасовано і ухвалено нове судове рішення про залишення позову без розгляду.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що на час звернення з цим позовом до суду, справа про розірвання шлюбу сторін вже розглядалася Судом із розгляду сімейних справ Центрального Суду у сімейних справах м. Лондона, тому позов, поданий до Шевченківського районного суду м. Києва, підлягав залишенню без розгляду.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у травні 2019 року до Верховного Суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Сібірцева О. С.,посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати та залишити у силі рішення районного суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що на час відкриття провадження у справі ні позивачу, ні суду першої інстанції не було відомо про розгляд аналогічної справи судом іноземної держави, тому вважає, що районний суд правильно відкрив провадження у справі, розглянув справу та ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає інтересам сторін.

Зазначає, що апеляційний суд не повинен був брати до уваги рішення Суду із розгляду сімейних справ Центрального Суду у сімейних справах Лондона, оскільки докази відповідачем були подані вже після ухвалення рішення судом першої інстанції.

Крім того вважає, що оскільки районному суду стало відомо про аналогічну справу в іноземному суді вже після відкриття провадження у справі, тому підстав для застосування норми статті 75 Закону України «Про міжнародне приватне право» у нього не було.

Також посилається, що останнім місцем проживання сторін була Україна, тому саме український суд має вирішувати цей спір.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У липні 2019 року представник ОСОБА_2 - адвокат Губін О. Т., подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому вказує на те, що доводи скарги є безпідставними, а судове рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з дотриманням норм ЦПК України та Закону України «Про міжнародне приватне право».

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Сібірцевої О. С., задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Згідно зі статтею 497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надано Верховною Радою України.

У міжнародному праві категорія «підсудність» застосовується для визначення розподілу як компетенції між судами існуючої в державі системи розгляду цивільних справ, так і компетенції судів щодо вирішення справ з іноземним елементом, тобто міжнародної підсудності.

Вирішуючи питання про підсудність справ з іноземним елементом, суди України відповідно до вимог статей 2, 497 ЦПК України повинні керуватися нормами Закону України «Про міжнародне приватне право» та нормами відповідних міжнародних договорів.

Закон України «Про міжнародне приватне право» встановлює порядок урегулювання приватно-правових відносин,які хоча б через один зі своїх елементів пов`язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок, зокрема, визначає підсудність судам України справ з іноземним елементом (пункт 3 частини першої статті 1, статті 75-77 Закону).

У пункті 2 частини першої статті 1 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлено, що іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм:

хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою;

об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави;

юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави.

Положеннями статей 60, 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлено, що припинення шлюбу та правові наслідки його припинення визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу.

Правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, тобто правом тієї держави, громадянами якої вони є одночасно, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі.

Відповідно до статті 75 Закону України «Про міжнародне приватне право» підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених у статті 76 цього Закону.

Суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо у суді чи іншому юрисдикційному органі іноземної держави є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Згідно із частиною першою статті 377 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із залишенням позовної заяви без розгляду з підстав, визначених статтею 257 ЦПК України.

Положенням пункту 4 частини першої статті 257 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав розглядається в іншому суді.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції встановив, що ОСОБА_1 звернувся до суду із цим позовом 03 жовтня 2018 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2018 року було відкрито провадження у справі.

21 січня 2019 року у судовому засіданні ОСОБА_2 заявила клопотання про залишення позову без розгляду, посилаючись на те, що вона проживає у м. Лондоні та нею 01 жовтня 2018 року вже подано позов про розірвання цього шлюбу до Центрального суду з розгляду сімейних справ м. Лондона.

Також зазначала, що 01 жовтня 2018 року за вказаною позовною заявою було відкрито провадження у справі.

На підтвердження заявлених вимог нею надано, зокрема, копію заяви про розірвання шлюбу, припинення або окреме проживання з відповідною відміткою Центрального суду з розгляду сімейних справ м. Лондона, повідомлення про відкриття провадження від 01 жовтня 2018 року, повідомлення про призначення першого слухання.

21 березня 2019 року Судом із розгляду сімейних справ Центрального Суду у сімейних справах м. Лондона постановлено рішення про розірвання шлюбу між сторонами.

Встановивши вказані обставини, керуючись наведеними нормами права, апеляційний суд дійшов правильного висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції та залишення позову ОСОБА_1 без розгляду, оскільки ОСОБА_2 є громадянкою Великої Британії, на час звернення ОСОБА_1 з цим позовом до суду справа за позовом про розірвання шлюбу між сторонами вже розглядалася Судом із розгляду сімейних справ Центрального Суду у сімейних справах м. Лондона.

Доводи касаційної скарги представника позивача, зокрема, про те, що про розгляд аналогічної справи іноземним судом районному суду стало відомо вже після відкриття провадження у справі, а також про те, що останнім місцем проживання сторін була Україна, не спростовують висновків апеляційного суду й не впливають на правильність вирішення ним справи, оскільки, як правильно встановив апеляційний суд,ще 01 жовтня 2018 року у Центральному суді з розгляду сімейних справ м. Лондона була порушена справа про розірвання шлюбу сторін, тобто до звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу до Шевченківського районного суду м. Києва (03 жовтня 2018 року) та відкриття цим судом провадження у справі (19 жовтня 2018 року).

Апеляційний суд правильно вказав, що суд першої інстанції, розглянувши цю справу, порушив правила підсудності, передбачені частиною другою статті 75 Закону України «Про міжнародне приватне право», відповідно до якої суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо у суді чи іншому юрисдикційному органі іноземної держави є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Інші доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставою для скасування судового рішення апеляційного суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні представником ОСОБА_1 - адвокатом Сібірцевою О. С., норм процесуального права, були предметом дослідження у суді апеляційної інстанції із наданням відповідної правової оцінки, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Оскільки спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав вже розглядався у Суді із розгляду сімейних справ Центрального Суду у сімейних справах м. Лондона на час звернення до суду із позовом у справі, яка переглядається судом касаційної інстанції, вирішуючи його, апеляційний суд з дотриманням вимог статей 263, 264, 374, 377 ЦПК України повно, всебічно та об`єктивно з`ясував обставини справи, правильно встановив правовідносини, що склалися, й правильно скасував рішення суду першої інстанції та залишив позов ОСОБА_1 без розгляду.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Оскільки доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують, на законність та обґрунтованість його судового рішення не впливають, то колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Сібірцевої Олени Сергіївни - залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного суду від 23 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Р. А. Лідовець

І. А. Воробйова

Ю. В. Черняк