ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 683/3095/18
Провадження № 22-ц/4820/610/19
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Купельського А.В., Янчук Т.О.,

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

представника третьої особи Савелюк Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа Квартирно-експлуатаційний відділ міста Хмельницького, про визнання рішення щодо зняття з квартирного обліку незаконним і скасування цього рішення, зобов`язання до поновлення особи на квартирному обліку за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 17 січня 2019 року,

встановив:

У листопаді 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа Квартирно-експлуатаційний відділ міста Хмельницького (далі КЕВ), про визнання рішення щодо зняття з квартирного обліку незаконним і скасування цього рішення, зобов`язання до поновлення особи на квартирному обліку.

ОСОБА_3 зазначив, що він у період з 1 серпня 1990 року до 1 листопада 2017 року проходив військову службу у Збройних силах України та з 10 лютого 1995 року перебував на квартирному обліку за місцем служби. Рішенням житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 від 22 липня 2005 року №45 позивача у складі сім`ї з двох осіб (він і дружина) зараховано на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при вказаній військовій частині на загальну чергу. 8 лютого 2007 року йому за рахунок фондів Міністерства оборони України була виділена однокімнатна квартира АДРЕСА_1 , житловою площею 17,69 кв.м. Протягом 2012-2014 рокові у позивача народилося двоє дітей, у зв`язку з чим його сім`я набула право на поліпшення житлових умов. Житлова комісія Військової частини НОМЕР_1 рішенням від 8 липня 2016 року №49 зарахувала позивача у складі сім`ї з чотирьох осіб на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при вказаній військовій частині на загальну чергу, а рішенням від 28 жовтня 2016 року №55 включила його до списку осіб, які потребують першочергового надання жилих приміщень. Наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 6 жовтня 2017 року №398 позивача звільнено з військової служби у запас за п. «а» ч. 6 ст. 26 Закону України від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції на час звільнення; далі Закон №2232-ХІІ) у зв`язку із закінченням строку контракту. На момент звільнення його вислуга років у Збройних Силах України становила 27 календарних років. 1 листопада 2017 року наказом командира Військової частини НОМЕР_1 №102 позивача виключено зі списків особового складу військової частини та усіх видів забезпечення. Рішенням житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 від 13 квітня 2018 року №38 його знято з квартирного обліку за місцем служби на підставі п. 2.16 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністра оборони України від 30 листопада 2011 року №737 (далі Інструкція), у зв`язку зі звільненням з військової служби за закінченням контракту. Це рішення є незаконним, оскільки позивач звільнений з військової служби у запас і потребує поліпшення житлових умов, а тому він має право залишатися на квартирному обліку до одержання жилого приміщення з державного житлового фонду.

За таких обставин ОСОБА_3 просив суд визнати рішення житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 від 13 квітня 2018 року №38 про зняття його з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, за місцем служби незаконним і скасувати це рішення, зобов`язати житлову комісію Військової частини НОМЕР_1 поновити його у складі сім`ї з чотирьох осіб на квартирному обліку в загальній черзі з 8 липня 2016 року та у першочерговій черзі з 28 жовтня 2016 року.

Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 17 січня 2019 року позов задоволено. Визнано незаконним і скасовано рішення житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 від 13 квітня 2018 року №38 про зняття ОСОБА_3 з квартирного обліку за місцем служби. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 в особі її житлової комісії поновити ОСОБА_3 зі складом сім`ї чотири особи на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов при військовій частині, в загальній черзі з 8 липня 2016 року та в першочерговій черзі з 28 жовтня 2016 року за тим же номером у списку станом на 13 квітня 2018 року. Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_3 1 409 грн 60 коп. судового збору.

Суд керувався тим, що ОСОБА_3 має вислугу на військовій службі понад 20 років, яка дає йому право на пенсійне забезпечення та отримання житла з державного житлового фонду. Після звільнення з військової служби у запас за закінченням контракту ОСОБА_3 вправі був залишатися на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, у зв`язку з чим рішення житлової комісії про зняття його з квартирного обліку є незаконним, а порушене право позивача підлягає відновленню.

В апеляційній скарзі Військова частина НОМЕР_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в позові посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, та неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що військовослужбовці, які перебувають на квартирному обліку, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку за місцем служби до одержання житла з державного житлового фонду. Оскільки ОСОБА_3 звільнено в запас у зв`язку з закінченням строку контракту, то він не має права залишатися на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військовій частині. За таких обставин житлова комісія прийняла законне та обґрунтоване рішення про зняття позивача з квартирного обліку. Крім того, за час проходження військової служби ОСОБА_3 був забезпечений благоустроєним житлом відповідно до норм жилої площі, внаслідок чого його неправомірно зараховано на квартирний облік для повторного поліпшення житлових умов.

ОСОБА_3 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, вказуючи на його законність та обґрунтованість.
КЕВ не скористався своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу.

Заслухавши учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Суд першої інстанції встановив обставини справи повно та правильно, проте висновки з установлених обставин зроблено ним неправильно. Крім того, суд неправильно витлумачив норми ст. 12 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон №2011-ХІІ), Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2006 року №1081 (далі Порядок) та Інструкції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин.

У зв`язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи та неправильним застосуванням норм матеріального права оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України суд апеляційної інстанції має змінити розподіл судових витрат.

Встановлено, що з 1 серпня 1990 року до 1 листопада 2017 року ОСОБА_3 проходив військову службу у Збройних Силах України.

8 лютого 2007 року під час проходження служби у Військовій частині НОМЕР_1 ОСОБА_3 на склад сім`ї з двох осіб, у тому числі він і дружина ОСОБА_4 , за рахунок фондів Міністерства оборони України була виділена однокімнатна квартира АДРЕСА_1 , жилою площею 17,69 кв.м.

Протягом 2012-2014 років у ОСОБА_3 народилося двоє дітей: ІНФОРМАЦІЯ_1 син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 дочка ОСОБА_6 .

Рішенням житлової комісії Військовій частині НОМЕР_1 від 8 липня 2016 року №49 ОСОБА_3 у складі сім`ї з чотирьох осіб прийнято на квартирний облік за місцем служби та зараховано до загальної черги осіб, які потребують поліпшення житлових умов, з 8 липня 2016 року.

28 жовтня 2016 року ОСОБА_3 з сім`єю включено до списку осіб, які користуються правом першочергового одержання житлових приміщень, як військовослужбовця, що прослужив 25 і більше календарних років.

Наказом Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 6 жовтня 2017 року №398 ОСОБА_3 звільнено з військової служби в запас відповідно до п. «а» ч. 6 ст. 26 Закону №2232-ХІІ у зв`язку із закінченням строку контракту. Вислуга військової служби ОСОБА_3 склала 27 років 2 місяці. З 1 листопада 2017 року позивача виключено зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 .

Житлова комісія Військової частини НОМЕР_1 рішенням від 13 квітня 2018 року №38 зняла ОСОБА_7 з квартирного обліку у зв`язку зі звільненням з військової служби за підставами, не зазначеними в п. 2.16 Інструкції, а саме за закінченням строку контракту.

Вказані обставини визнані сторонами та підтверджуються письмовими доказами.

Частиною 1 статті 12 Закону №2011-ХІІ встановлено, що держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 3 ст. 34 ЖК Української РСР громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, беруться на облік для одержання жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду.

Облік потребуючих поліпшення житлових умов громадян, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, що мають житловий фонд і ведуть житлове будівництво або беруть пайову участь у житловому будівництві, здійснюється за місцем роботи, а за їх бажанням також і за місцем проживання (ч. 1 ст. 37 ЖК Української РСР).

В силу ч. 9 ст. 12 Закону №2011-ХІІ військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.

Аналогічні положення містяться у п. 29 Порядку.

На час виникнення спірних правовідносин організація обліку військовослужбовців Збройних Сил України та осіб, звільнених у запас або відставку, що залишилися на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у Збройних Силах України визначалася Інструкцією.

Як передбачено абзацом першим пункту 2.16 Інструкції, військовослужбовці, які перебувають на обліку, під час звільнення з військової служби в запас або відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі, залишаються (за їх бажанням) на обліку у військовій частині до одержання жилого приміщення з державного житлового фонду за останнім місцем проходження служби, а в разі розформування військової частини у військовому комісаріаті і квартирно-експлуатаційному відділі (квартирно-експлуатаційній частині) району, на території обслуговування яких знаходилася розформована військова частина, та користуються правом позачергового одержання жилого приміщення.

Відповідно до п. 2.18 Інструкції військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, знімаються з обліку за місцем служби (за місцем звільнення з військової служби), зокрема у разі звільнення з військової служби за підставами, не зазначеними в абзаці першому пункту 2.16 цього розділу.

За змістом указаних норм права військовослужбовці Збройних Сил України (крім військовослужбовців строкової служби), які потребують поліпшення житлових умов забезпечуються житловими приміщеннями на підставах, у порядку та відповідно до вимог чинного законодавства.

Такі військовослужбовці беруться на облік для одержання жилих приміщень з державного житлового фонду за місцем служби. В установлених законом випадках вони можуть залишатися на цьому обліку й після звільнення в запас або у відставку. Зокрема, на квартирному обліку залишаються військовослужбовці, які звільнилися з військової служби за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів при реформуванні Збройних Сил України, у разі неможливості використання на військовій службі. При цьому строк вислуги років військовослужбовця не має правового значення для вирішення питання про залишення його на квартирному обліку у разі звільнення в запас або у відставку.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 звільнено з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту, тому після звільнення він не мав права бути залишеним на квартирному обліку за місцем служби.

Отже житлова комісія Військової частини НОМЕР_1 прийняла обґрунтоване рішення про зняття ОСОБА_3 з квартирного обліку після звільнення його в запас у зв`язку із закінченням строку контракту.

Не врахувавши вказаних обставин і неправильно витлумачивши норми чинного законодавства, суд першої інстанції помилково виходив з того, що після звільнення з військової служби ОСОБА_3 вправі був залишатися на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, у зв`язку з чим рішення житлової комісії про зняття його з квартирного обліку є незаконним.

Також є необґрунтованим висновок суду про невідповідність Інструкції положенням нормативних актів, які мають вищу юридичну силу, і звуження цією Інструкцією змісту та обсягу існуючих прав і свобод військовослужбовців.

За таких обставин рішення суду першої інстанції не може залишатися в силі, а в позові ОСОБА_3 слід відмовити.

Правомірність зарахування ОСОБА_3 на квартирний облік (за рішенням житлової комісії Військовій частині НОМЕР_1 від 8 липня 2016 року №49) та перебування його на цьому обліку не є предметом спору, тому доводи апеляційної скарги щодо незаконності включення позивача до списку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військовій частині не перевіряються судом апеляційної інстанції.

Оскільки в позові ОСОБА_3 , який містить дві вимоги немайнового характеру, відмовлено, то понесені ним судові витрати не можуть бути покладені на відповідача. У свою чергу, з ОСОБА_3 на користь Військової частини НОМЕР_1 слід присудити 2 114 грн 40 коп. (1762х0,4х2х150%) судових витрат за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 141, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити.

Рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 17 січня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В позові ОСОБА_3 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (місце проживання АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь Військової частини НОМЕР_1 (місцезнаходження АДРЕСА_3 ; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 08497649) 2 114 гривень 40 копійок судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28 березня 2019 року.

Судді: /підпис/ О.І. Ярмолюк

/підпис/ А.В. Купельський

/підпис/ Т.О. Янчук

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду О.І. Ярмолюк

Головуючий у першій інстанції Сагайдак І.М.
Доповідач Ярмолюк О.І. Категорія 43