У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2019 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва в складі судді Гребенюка В.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 , про забезпечення його позову до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Департамент з питань державного архітектурного контролю міста Києва, про визнання права власності на новостворене майно, -

В С Т А Н О В И В:

Одночасно з поданням вищевказаного позову, позивач подав заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (надалі за текстом - спірний будинок), загальною площею 117,9 кв.м., що належить співвідповідачам.

Свою заяву про забезпечення позивач обґрунтовував тим, що співвідповідачі можуть здійснити відчуження спірного будинку, тоді як ним було добудовано певну кількість площі, право власності на яку просить визнати за собою у вказаному позові.

Дослідивши матеріали позовної заяви у межах вирішення заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається до суду, після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Пункт 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 р. № 9, передбачає, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Так, відповідно до ч.1 ст.318 ЦК України кожен власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Так, позов містить вимогу про визнання права власності на новостворене майно, фактично надбудову житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (надалі за текстом - спірний будинок), тоді як доданий до матеріалів позову технічний паспорт містить позначку про таку надбудову як «самочинно збудоване», з загальною площею 117,9 кв.м. При цьому, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 143533718 від 31.10.2018 р. (також доданої до позову), право власності на спірний будинок зареєстроване за співвідповідачами загальною площею 117, 9 кв.м., житловою площею 71.5 кв.м.

Позивачем не надано належних доказів на підтвердження того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду в разі невжиття заходів забезпечення даного позову.

З урахуванням наведеного, з матеріалів справи не вбачається підстав для задоволення заяви позивача про вжиття заходів забезпечення даного позову, оскільки останнім не наведено достатніх правових підстав для забезпечення позову, шляхом накладення арешту на спірний будинок.

Враховуючи вищевикладене, заява позивача про вжиття заходів забезпечення позову задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись положеннями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», ст. ст. 149, 150, 153, 353 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , про забезпечення його позову до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Департамент з питань державного архітектурного контролю міста Києва, про визнання права власності на новостворене майно - відмовити;

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.В. Гребенюк