Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.03.2019 Справа №607/19826/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого Грицак Р.М.

за участю секретаря Чех Ю.Ю.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні спадковим майном, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 в якому просить зобовязати ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_1 у здійснення права користування спадковим майном, а саме квартирою №193 по вул. Симоненка, 6 в м.Тернополі, як особі, яка прийняла спадщину після померлого ОСОБА_5 у спосіб надання ключів ОСОБА_1 від вхідних дверей квартири. В обґрунтування заявлених вимог вказує на те, що 14.03.2018 помер її чоловік ОСОБА_5, після смерті якого залишилося спадкове майно Ѕ частка квартири АДРЕСА_1. Вона є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_5 та для отримання свідоцтва на спадкове майно їй необхідно увійти в спірну квартиру, та забезпечити доступ фахівцю Тернопільського БТІ, щоб він мав змогу провести обстеження даної квартири для отримання відповідних документів, які необхідні нотаріусу для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. 15.01.2018 Тернопільським міськрайонним судом було винесено рішення про визнання її права на користування квартирою по вищевказаній адресі, однак відповідач ОСОБА_3 всебічно перешкоджає їй у входженні у квартиру, міняючи замок у вхідних дверях, а тому вона не має можливості потрапити у квартиру та оформити всі необхідні документи для прийняття спадщини. З метою входження у квартиру 17.09.2018р.та18.09.2018р. нею викликалися працівники поліції, але відповідач не дав змоги зайти у помешкання, що стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом.

Ухвалою суду від 08.10.2018 відкрито провадження у справі за вказаним позовом.

Відповідач ОСОБА_3 14.11.2018 року подав відзив на позовну заяву в якому просить відмовити в задоволенні позову оскільки вважає, що речей позивача ОСОБА_1 у квартирі доступ до якої вона має бажання отримати не має. В квартирі знаходять речі та коштовні цінності інших співвласників, тому вважає незаконним перебування у квартирі будь-кого за відсутності співвласників квартири. З приводу надання доступу до квартири позивачу зазначає, що ОСОБА_1 не зверталась до інших співвласників та спадкоємців, які також прийняли спадщину, та не попереджала інших власників квартири про те, що буде проводитись інвентаризація квартири органом БТІ. В свою чергу, орган БТІ також не повідомляв інших власників про час та дату проведення інвентаризаційного огляду квартири. Також зазначає, що складений ОСОБА_5 заповіт на користь ОСОБА_1 оспорений у судовому порядку, тому вважає, що на даний час ОСОБА_1 не має законних підстав для користування спірною квартирою.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_2 позов підтримали та просять його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні просить в задоволенні позову відмовити з підстав наведених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав:

ОСОБА_6 свідоцтва про шлюб серії І-ИД № 147953, що видане 13.09.2017 Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, 13.09.2017 зареєстровано шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_5, про що складено актовий запис № 1115.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 26.09.1994 р., виданого Міським бюро технічної інвентаризації Тернопільської міської радиАДРЕСА_2, яка знаходиться по вул. В. Симоненка, 6 належить на праві приватної спільної власності ОСОБА_5 та членам його сімї ОСОБА_7 (1/4), ОСОБА_8 (1/4) та ОСОБА_9 (1/4).

Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15.11.2018 року, 17 жовтня 2014 року на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_10 проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 на Ѕ частину квартири №193, яка знаходиться за адресою м. Тернопіль вул. Симоненка, 6.

10.02.2017 ОСОБА_5 склав заповіт, який був посвідчений приватним нотаріусом Бучацького районного нотаріального округу ОСОБА_11, згідно якого ОСОБА_5 заповів ОСОБА_1 усе своє майно, що буде належати йому на день його смерті, а також все те на що за законом він матиме право.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15.01.2018 р. ухвалено: Визнати за ОСОБА_1 право користування на 1/4 частину квартири №193, що знаходиться в будинку №6 по вул. Симоненка в місті Тернопіль, та належить на праві власності ОСОБА_5. У задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про вселення у квартиру відмовлено.

ОСОБА_5 помер 14.03.2018 в м. Тернопіль, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД №240396.

ОСОБА_6 ч.1 ст. 4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. ОСОБА_6 ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

ОСОБА_6 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У разі наявності заповіту в силу ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти або не прийняти її.

Відповідно до ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Частиною 1 статті 1297 ЦПК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобовязаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

ОСОБА_6 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, Першою тернопільською державною нотаріальною конторою 03.04.2018 року заведено спадкову справу №62234948 після смерті ОСОБА_5.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 18.09.2018 відкрито провадження у цивільній справі №607/18411/18 за позовною заявою ОСОБА_3, ОСОБА_8 до приватного нотаріуса Бучацького районного нотаріального округу ОСОБА_11, ОСОБА_1; третя особа, що не заявляє самостійних вимог Перша Тернопільська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним.

Як встановлено в судовому засіданні позивач ОСОБА_1, як спадкоємець за заповітом після смерті ОСОБА_5 спадщину прийняла, та вживає усіх передбачених законом дій для оформлення свідоцтва про право власності на спадкове майно, однак її право оспорюється відповідачем ОСОБА_3, який як співвласник спірного помешкання чинить позивачу перешкоди у доступі до квартири №193, що знаходиться в будинку №6 по вул. Симоненка в місті Тернопіль.

Відповідачем ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечувався факт його відмови надати позивачу ОСОБА_1 ключів від вхідних дверей вищевказаної квартири.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

ОСОБА_6 ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 1 статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. ОСОБА_6 ст. 150 ЖК УРСР власники квартири користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право на розпорядження квартирою, що знаходиться в приватній власності.

Частиною першою статті 405 ЦК України визначено, що члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

За змістом цієї статті право членів сімї власника квартири користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на квартиру в особи, членами сімї якої вони є; з припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сімї.

Речове право є одним з істотних обмежень права власності. Його сутність полягає у тому, що субєкт даного права має змогу користуватися чужою річчю.

Слід зазначити, що в ЦК України вказана категорія прав виділена в окремий розділ ІІ, що має назву «Речові права на чуже майно». Крім інших, ст. 395 ЦК України речовими правами на чуже майно визнає право користування (сервітут).

Те, що це право користування є речовим та представлене одним з його видів особистим сервітутом, підтверджується наступним: право користування, що виникло у членів сімї, існує довічно, тобто до смерті особи, на користь якої встановлено сервітут (зобовязальні правовідносини виникають на певний строк або діють безстроково).

Право користування позивачем ј часткою квартири №193, що знаходиться по вул. Симоненка,6 в місті Тернопіль підтверджено рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 15.01.2018.

Суд критично оцінює твердження відповідача ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_1 втратила право на користування квартирою №193, що знаходиться по вул. Симоненка,6 в місті Тернопіль, у звязку з смертю ОСОБА_5, оскільки право користування, що виникло у позивача ОСОБА_1, як члена сімї (дружини) власника житла існує довічно, та ніхто не може припинити право користування члена сімї та виселити членів сімї, навіть власник, крім випадків, встановлених законом.

Крім того позивач має право на користування спірним житлом, як спадкоємець за заповітом після смерті ОСОБА_5, а оспорення заповіту не є підставою для позбавлення позивача права користування житловим приміщенням.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку про порушення відповідачем прав позивача, які підлягають захисту шляхом задоволення позову та зобовязання ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_1 у здійснення права користування спадковим майном, а саме квартирою №193 по вул. Симоненка, 6 в м.Тернополі, як особі, яка прийняла спадщину після померлого ОСОБА_5 у спосіб надання ключів ОСОБА_1 від вхідних дверей квартири.

На підставі ст. 391, 405, 1296 ЦК України, ст. 150 ЖК УРСР керуючись ст.ст. 4, 5, 12-13, 81, 89-90, 95, 141, 258-259, 264-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити.

Зобовязати ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_1 у здійснення права користування спадковим майном, а саме квартирою №193 по вул. Симоненка, 6 в м.Тернополі, як особі, яка прийняла спадщину після померлого ОСОБА_5 у спосіб надання ключів ОСОБА_1 від вхідних дверей квартири.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його проголошення в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення має право на поновлення строку на апеляційне скарження в порядку вимог ч. 2 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення суду складено 26 березня 2019 року.

Головуючий суддяОСОБА_12