Справа № 386/317/19
Провадження № 2-з/386/3/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2019 року смт. Голованівськ

Суддя Голованівського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1

розглянувши клопотання ОСОБА_2 в інтересах Приватного підприємства "Дніпро" про забезпечення позову,

встановив:

ОСОБА_2 28.03.2019 звернувся до суду в інтересах Приватного підприємства "Дніпро" із заявою про забезпечення позову, в якій просить заборонити ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії спрямовані на використання земельної ділянки площею 2,72 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Грузької сільської ради Голованівського району Кіровоградської області та належить на праві власності ОСОБА_4, а саме: обробляти, засівати, засаджувати чи здійснювати інші роботи. Заяву обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 належить на праві власності земельна ділянка площею 3,12 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Грузької сільської ради Голованівського району Кіровоградської області. 20 лютого 2019 року заявник дізнався про те, що він начебто 01.09.2014 уклав з ОСОБА_4 угоду про розірвання договору оренди землі та про те, що ОСОБА_4 уклала договір оренди зазначеної земельної від 17.04.2018 з ОСОБА_3. Представник заявника вказує, що в реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень не міститься електронної копії зазначеного договору, а заявник такий договір не підписував з ОСОБА_4 та нікого не уповноважував на підписання такого договору. Такі дії вважає злочинними, оскільки заявник самостійно обробляє земельну ділянку, в лютому 2019 року - провів підготовчі роботи на земельній ділянці; з метою проведення посіву було зорано, рекультивовано та внесено мінеральні добрива в земельну ділянку. Однак ОСОБА_3 21.03.2019 о 13 год. 00 хв. почав обробляти належну заявнику земельну ділянку, а саме: проводити культивацію та на вимогу заявника припинити протиправні дії, той повідомив про наявність у нього договору оренди цієї земельної ділянки, після чого заявник мав розмову з ОСОБА_4, яка повідомила про те, що угоди про розірвання договору оренди землі із заявником не підписувала і про його існування їй нічого не відомо. Представник зазначає, що заявник подає до суду позов до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору оренди землі від 17.04.2018 на підставі ст. 215 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), а невжиття заходів до вирішення справи, в разі задоволення позовних вимог, може істотно ускладнити ефективний захист або поновлення порушених прав або інтересів позивача, оскільки зумовить необхідність ініціювати знищення посіву ОСОБА_3 та позбавить заявника права посіяти уже закуплений матеріал, який призначено для відповідного мін- та хімдобрива, яке вже внесено заявником на поле. В свою чергу, це призведе до значних матеріальних затрат або не надасть можливості розпочати посівну роботу у відповідності до посівного сезону. Представник заявника вважає, що підстави для застосування зустрічного забезпечення відсутні.

Вивчивши заяву про забезпечення позову та додані до неї документи, вважаю, що заява задоволенню не підлягає зі слідуючих підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв'язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України у п. 4 постанови Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову №9 від 22 грудня 2006 року роз'яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 на праві власності належить земельна ділянка площею 3,1174 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :02:000:0617, яка розташована на території Грузької сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, що підтверджується копією Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна обєкта щодо об'єкта нерухомого майна за №156900596 від 20.02.2019.

Згідно цієї довідки встановлено, що державним реєстратором Данилово-Балківської сільської ради Благовіщенського району Кіровоградської області ОСОБА_5 17.04.2018 зареєстровано договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0617, укладений 17.04.2018 між ОСОБА_4 та ОСОБА_3

ПП "Дніпро" оспорюється зазначений договір оренди землі від 17.04.2018, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з тих підстав, що такий договір ОСОБА_4 не підписувала, тобто на підставі ст. 215 ЦК України.

За нормами ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Правові наслідки недійсності правочину визначені ст. 216 ЦК України, так недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.

Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін.

Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою.

Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

Дослідивши заву про забезпечення доказів та додані до неї докази, враховуючи вищезазначені норми законодавства, суд приходить до висновку, що невжиття заходів забезпечення позову відносно ОСОБА_3 у виді заборони обробляти, засівати, засаджувати чи здійснювати інші роботи на земельній ділянці, жодним чином не призведе до істотного ускладнення чи унеможливить виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, яким може бути визнано недійсним договір оренди землі, оскільки позивач зможе звернутись до відповідного державного реєстратора про внесення записів до Державного реєстру прав, змін до них та їх скасування в порядку ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Також невжиття заходів забезпечення позову не призведе до неможливості застосування правових наслідків недійсності правочину, оскільки позивач зможе заявити та стягнути завдані збитків в разі наявності таких.

Враховуючи вищевикладене, в задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 149-153, 258-261, 353 ЦПК України, суддя -

постановив:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_2 в інтересах Приватного підприємства "Дніпро" про забезпечення позову.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі протягом п'ятнадцяти днів з дня її підписання безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду апеляційної скарги. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Голованівський районний суд Кіровоградської області.

Суддя Гарбуз О. С.