КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження №22-ц/824/2204/2019 Доповідач - Рубан С.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Іванченко М.М.

при секретарі Клець О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - Литвиненко Олени Леонідівни на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 07 вересня 2018 року, ухвалене у складі судді Бабко В.В. у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулось з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором №б/н від 25.09.2013 року в розмірі 25 129,57грн, з яких: заборгованість за кредитом в розмірі 2 024,22 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 18 332,51 грн., заборгованість за пенею та комісією в розмірі 3100,00 грн., штраф в розмірі 500грн. (фіксована частина) та 1172,84 грн. (процентна складова).

Посилається на те, що між сторонами укладено кредитний договір у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, внаслідок чого виникла вказана заборгованість.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 07 вересня 2018 року позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 2 126,85 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» судові витрати в розмірі 704,80 грн.

В частині позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по процентам, пені та штрафам, передбачених Умовами та правилами надання банківських послуг - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - Литвиненко Олена Леонідівна подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду змінити, скасувавши його в частині відмови у стягненні заборгованості частини відсотків, пені та штрафів та ухвалити в цій частині нове рішення, задовольнивши позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» в цій частині в повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін, стягнути з відповідача судові витрати.

Посилається на те, що згідно анкети-заяви від 25.09.2013 року відповідачка власноручним підписом засвідчила, що ознайомлена з договором про надання банківських послуг до його укладення та згодна з його умовами та зобов'язалася виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті Приватбанку. Зазначає, що відсутність підпису позичальника на Умовах та Правилах не свідчить про те, що він не був ознайомлений з ними, не означає відсутність договірних правовідносин між сторонами та відсутність заборгованості. Підпис відповідачка поставила саме в заяві позичальника, яким засвідчила те, що вона повністю згодна з умовами кредитування та отримання кредиту саме на таких умовах. Крім того, відповідачка укладення чи неукладення кредитного договору не оспорювала, розрахунок заборгованості не спростувала, не доведено відсутність заборгованості та виконання умов договору належним чином, не заперечувала проти наявності між сторонами кредитних зобов'язань, зустрічних позовних вимог не заявляла.

Представник відповідача подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечив проти задоволення апеляційної скарги.

Посилається на те, що позивачем не надано доказів того, що відповідачка була ознайомлена з Умовами та Правилами надання банківських послуг, крім того не зрозуміло з Правилами станом на який рік відповідачку ніби-то було ознайомлено, оскільки до Правил зміни можуть вноситись щоденно. Відповідачці не відомо в якій саме редакції діяли Умови та Правила надання банківських послуг на момент підписання заяви. Зазначає, що відповідачка ніякого кредитного договору не укладала. Підписавши анкету - заяву ОСОБА_3 лише погодилася на видачу картки «Універсальна», більше ні про що дана анкета - заява не свідчить. Вказана анкета - заява не містить будь - яких даних про суму кредиту чи кредитного ліміту. Відповідачка не могла оспорити кредитний договір, який вона не укладала та про існування якого нічого не знала. Крім того, сплинув строк позовної давності вимог про стягнення неустойки та відсотків на залишок поточної заборгованості за кредитом. Відповідачка заявляла у відзиві на позовну заяву та запереченнях про застосування строку позовної давності.

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу з підстав викладених в апеляційній скарзі.

Представник відповідача заперечив проти задоволення апеляційної скарги з підстав викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулось з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором №б/н від 25.09.2013 року в розмірі 25 129,57грн, з яких: заборгованість за кредитом -2 024,22 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 18 332,51грн., заборгованість за пенею та комісією - 3 100,00грн., штраф - 500 грн. (фіксована частина) та 1172,84 грн. (процентна складова).

Посилається на те, що відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, внаслідок чого виникла вказана заборгованість.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 належним чином не виконувала умови кредитного договору укладеного 25.09.2013 року з ПАТ КБ «Приватбанк», тому з неї підлягає стягненню заборгованість за кредитом у розмірі 2024,22 грн. та несплачені проценти на поточну заборгованість. Враховуючи, що Умови та Правила надання банківських послуг не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору від 25.09.2013 року, суд відмовив у задоволенні вимог про стягнення з відповідача процентів (несплачені проценти на прострочену заборгованість), пені та штрафів, передбачених Умовами.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та не приймає до уваги доводи апеляційної скарги виходячи з наступного.

Виходячи з положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 264 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 25.09.2013 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір б/н від 25.09.2013 року, відповідно до якого ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 2100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Банк зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачу кредитні кошти в розмірі 2100,00 грн. Відповідач порушив умови договору в частині повернення кредиту та сплати відсотків за його користування та не виконав взяті на себе зобов'язання, тобто в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов'язань.

Згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 25.09.2013 року загальна заборгованість відповідача за невиконання умов договору станом на 31.10.2016року становить - 25 129,57 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 2024,22 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 18 332,51 грн., з яких: несплачені проценти на поточну заборгованість - 102,63 грн. та несплачені проценти на прострочену заборгованість - 18 229,88грн., заборгованість за пенею та комісією -3100,00 грн., штраф - 500 грн. (фіксована частина) та 1172,84 грн. (процентна складова).

Згідноч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовами п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 207 ЦК України Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Судом встановлено, що між сторонами укладено кредитний договір шляхом підписання заяви позичальника, у якій вказано, що вона разом з Умовами і тарифами складає між сторонами кредитний договір.

Згідно пункту 2.1.1.5.5 Умов передбачено, що відповідач зобов'язується погашати заборгованість за цим Кредитом, процентам за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором, а відповідно до пункту 2.1.1.5.6 Умов встановлено зобов'язання Клієнта з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредитуі Овердрафту), оплати Винагороди Банку.

Натомість зазначені Умови не містять підпису відповідача. При цьому,позивачем не надано доказів, а судом не встановлено наявності належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та відповідно, чи брав на себе зобов'язання відповідач зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобов'язання з повернення кредиту, чи в межах позовної давності позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Вказана правова позиція висловлена у постанові ВСУ № 6-2320цс16 від 22 березня 2017 року.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов правильного висновку, що такі Умови та Правила надання банківських послуг не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору від 25.09.2013 року.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови упозові (ч. 4 ст.267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Відповідно до п.1ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до даткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Згідно ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оскільки дія картки розпочалась з 25.09.2013 року, останній день використання картки 14.01.2014 року (відповідно до виписки за період 2013-2018 року), строк випущеної картки до останнього дня 06.2016 року, а до суду позивач звернувся 30.11.2016 року, суд вірно не прийняв до уваги посилання відповідача на сплив строку позовної давності.

Доводи апеляційної скарги, що відсутність підпису позичальника на Умовах та Правилах надання банківських послуг не свідчить про те, що він не був ознайомлений з ними та не означає відсутність договірних правовідносин між сторонами і відсутність заборгованості, колегія суддів не приймає до уваги.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме з ними погодився відповідач при підписанні заяви на отримання кредиту. Вказані Умови та Правила не містять дату коли вони були складені, а також в них відсутні підписи про те, що відповідач ознайомлений саме з цими Умовами.

Наданий позивачем Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку не доводить обставини заборгованості по відсоткам, пені та штрафам, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку лише передбачають загальний порядок надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк».

Матеріали справи не містять доказів, що сторони погодили нарахування пені та штрафів за кредитною карткою.

Сам по собі розрахунок заборгованості та виписка по рахунку не є підтвердженням наявності заборгованості по відсотках, пені та штрафам, оскільки з наданих документів не вбачається, які застосовувалися тарифи при нарахуванні заборгованості.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач поставив підпис у заяві позичальника, яким засвідчив те, що він повністю згодний з умовами кредитування та отримання кредиту саме на таких умовах колегія суддів оцінює критично.

В копії Анкети-заяви зазначені лише дані відносно відповідача. Яку кредитну картку відповідач отримав, строк дії цієї картки, який рахунок відкривається на ім'я відповідача, дані про видачу відповідачу пам'ятки клієнта тощо, у цій Анкеті-заяві відсутні.

В Анкеті-заяві відповідачем не зазначено, що відповідачу видано Пам'ятку про тарифи і таку Пам'ятку з підписом відповідача не долучено до позовної заяви.

Таким чином, надана позивачем до суду разом з позовом копія Анкети-заяви не доводить факт заборгованості по відсотках, пені та штрафам і не підтверджує факту погодження сторонами всіх умов кредитування.

Крім того, аналіз наданого позивачем розрахунку заборгованості, разом із іншими доказами у справі свідчить про те, що він не в повній мірі відповідає умовам укладеного сторонами кредитного договору, адже за Умовами кредитування за користування кредиткою «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» сторонами погоджена відсоткова ставка 30 % річних тоді, як за розрахунком заборгованості, починаючи із 01.09.2014 року по 31.03.2015 року банк нараховує відповідачу відсотки в розмірі 34,8 % річних, а із 01.04.2015 року до 31.10.2016 року 43,2 % річних.

Таким чином, позивачем не надано доказів відповідно до статей 77-78 ЦПК України на підтвердження розміру заборгованості по відсотках, пені та штрафам.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність позовних вимог в частині стягнення відсотків, пені та штрафів.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - Литвиненко Олени Леонідівни - залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 07 вересня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 28 березня 2019 року.

Головуючий Рубан С.М.

Судді Желепа О.В.

Іванченко М.М.