Справа № 202/3644/19
Провадження № 2/202/1700/2019
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02 грудня 2019 року місто Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі головуючої судді Марченко Н.Ю., за участю секретаря судового засідання Мазниці Х.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з вищевказаним позовом, позивач ОСОБА_1 зазначає, що їй на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 07.04.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Лозенко В.В., належить квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в якій зареєстрований її колишній співмешканець ОСОБА_2 та подруга ОСОБА_3 . Відповідачі за вищевказаною адресою не проживають. ОСОБА_2 в лютому 2014 році переїхав до Росії. В свою чергу, ОСОБА_3 у серпні 2017 року переїхала в інше місце проживання, де мешкає разом із чоловіком. Їх речі у належній їй квартирі відсутні.

За цих підстав позивач просить визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житлом за адресою: АДРЕСА_1 .

На підтвердження своїх позовних вимог позивач ОСОБА_1 надала суду копію договору купівлі-продажу квартири, копію витягу про державну реєстрацію права власності, копію витягу з державного реєстру правочинів, акт про непроживання відповідачів у квартирі, копію інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 червня 2019 року було відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, надала заяву, в якій позов підтримала та просила розглянути справу в її відсутність.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися, повідомлялися про час і місце розгляду справи шляхом направлення повісток за їх зареєстрованим місцем проживання та розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади, причину неявки не повідомили, відзив на позов не надали, у зв`язку з чим судом проведено заочний розгляд справи, яка вирішується на підставі наявних доказів.

Представник третьої особи - Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність.

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне:

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 07 квітня 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Лозенко В.В. в реєстрі за № 1297, позивачу належить на праві власності квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

Право власності позивача на зазначену квартиру зареєстроване 08.05.2012 року в Рєстрі прав власності на нерухоме майно.

Як вбачається з матеріалів справи, в належній позивачу квартирі зареєстровані відповідачі: ОСОБА_2 - з 30.12.2013 року, ОСОБА_3 - з 04.08.2017 року.

Згідно з долученим до матеріалів справи актом від 21.05.2019 року, складеним мешканцями будинку АДРЕСА_1 , в квартирі № 7 ОСОБА_2 не проживає з лютого 2014 року, ОСОБА_3 - з серпня 2017 року, їх речі в квартирі відсутні.

Згідно зі статтею 41 Конституції України, частиною 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до частини 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Ці положення закону кореспондуються зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожна фізична або юридична особа має право вільно володіти своїм майном.

Частиною 1 статті 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Отже, гарантуючи захист права власності, закон надає саме власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав.

Враховуючи, що відповідно до договору купівлі-продажу від 07 квітня 2012 року позивач є власником квартири АДРЕСА_1 , позивач вправі вимагати усунення будь-яких порушень її прав, у тому числі з боку відповідачів, які не є членами її сім`ї, але зареєстровані за вказаною адресою, а тому позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, а саме ОСОБА_2 та ОСОБА_3 необхідно визнати такими, що втратили право користування даною квартирою.

Крім того, при звернені до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Відповідно до частини 1 статтею 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені при зверненні до суду з цим позовом витрати по сплаті судового збору в розмірі 384 грн. 20 коп. з кожного.

Керуючись ст. ст. 258-259, 263-265, 281-282 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Старокозацька, буд. 58) про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп. з кожного.

Це заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду безпосередньо або через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська (до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи) протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Н.Ю. Марченко