Справа №442/4543/19
Провадження №2/442/1250/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2019 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Крамара О.В.

з участю секретаря - Малик О.Я.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Дрогобич цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд із вказаним вище позовом, в якому просить: визнати за нею право власності на Ѕ частину будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона з народження і по даний час зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Її батьки ( ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ) 02 вересня 1979 року уклали шлюб. За час шлюбу було побудовано будинок по АДРЕСА_1 , який Рішенням Стебницької міської ради № 11 від 21.01.1999 року, введено в експлуатацію.

31 березня 2011 року шлюб між батьками розірвано. ІНФОРМАЦІЯ_1 батько ОСОБА_3 помер.

Після смерті батька, документи на спадщину не оформляла, оскільки не було оформлено належним чином документи на будинок як на майно, яке нажите батьками під час шлюбу

29.01.2019 Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області визнано за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину житлового будинку, загальною площею 216,5 кв.м., житловою площею 88,8 кв.м., що на АДРЕСА_1 .

З огляду на вказане вище в неї виникла необхідність звернутися з даним позовом в суд.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, подала клопотання про розгляд справи у її відсутності. Позов підтримує у повному обсязі та просить його задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, подала клопотання про розгляд справи у її відсутності. Відносно задоволення позову не заперечує.

Судове засідання проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до наступного

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів

Відповідно до положень ст.5 ЦПК України, «здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Під способами захисту цивільних прав розуміють передбачені законом заходи примусового характеру, за допомогою яких відновлюються порушені, невизнані або оспорювані права.

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

За принциповими положеннями ст. 12 ЦПК України, які встановлюють змагальність цивільного процесу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Нормами ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до вимог ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогами статей 78, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Водночас як встановлено, позивач до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, не звертався, відповідно постанови нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, не має, тобто позивачем не наведено перешкод які існують для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Суду не наведено позивачем доказів того, що відповідачем порушуються (не визнаються) її права чи інтереси. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

В матеріалах справи відсутні будь які належні та допустимі докази з боку позивача, що підтверджували би її позовні вимоги та судом не здобуто таких доказів в судовому процесі, тобто встановлених джерел інформації, що має значення для справи.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Особи, які беруть участь у справі, розпоряджаються своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів - із поданих позивачем доказів, не вбачається яке саме її право порушено.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для відмови у задоволені позову за безпідставністю та недоведеністю.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 12, 13, 81, 223, 263, 265 ЦПК України, суд,-

У х в а л и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя ___________________ О.В. Крамар