Справа № 755/8201/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" травня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючої судді - Астахової О.О.

при секретарі Якименко Т.С.

за участю

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та її виселення, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із позовом в якому просить, визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 . Виселити ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1 . Стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 640,00 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що квартира АДРЕСА_1 належить позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 06 жовтня 2015 року, укладеного між позивачем і відповідачем, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовським В.С. та зареєстровано в реєстрі за № 3649.

Проте, після укладання означеного договору купівлі-продажу квартири від 06 жовтня 2015 року, відповідач з квартири не виселилась і не зважаючи на вимоги позивача звільнити житло продовжує в ній проживати. У зв`язку з чим, позивач не може в повній мірі реалізувати своє право власника у володінні користуванні та розпорядженні належною йому на праві власності квартирою, що змушує його звернутись з даним позовом до суду.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 30.06.2017 року відкрито провадження у даній справі. (а.с. 17).

Відповідачу був встановлений строк до 19 вересня 2017 року подати письмові заперечення або пояснення щодо позову.

Даним правом відповідач не скористався.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09 листопада 2017 року зупинено провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та її виселеннядо набрання законної сили судовим рішенням по цивільній справі № 755/18402/16-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Войтовський Валентин Сергійович, про визнання договору купівлі-продажу квартири удаваним,що знаходиться в провадженні Дніпровського районного суду м. Києва. (а.с.37).

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 07.12.2017 року задоволено апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , скасовано ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 09 листопада 2017 року , а справу передано для продовження розгляду до суду першої інстанції. ( а.с. 67,68).

Відповідно до п. 9 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 05.12.2018 року закінчено підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду (а.с.113).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 28.05.2019 року відмовлено представнику відповідача у зупиненні провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та її виселення, до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі № 755/926/19 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Войтовський Валентин Сергійович, про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним. (а.с.154-156).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 28.05.2019 року відмовлено представнику відповідача у об`єднанні цивільної справи № 755/8201/17 із цивільною справою № 755/926/19 у одне провадження. (а.с. 163,164).

У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі та виходячи з доводів, якими обґрунтовується позовна заява просили позов задовольнити. Зокрема, представник позивача зазначив, що відповідач не зареєстрована у квартирі АДРЕСА_1 . Проте, з огляду на укладання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , вона втратила право користування нею. Оскільки відповідач добровільно з квартири не виселяється, позивач просить визнати її такою, що втратила право користування житлом та виселити із займаного житлового приміщення.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позову, вважав, що позивач обманом заволодів квартирою АДРЕСА_1 . А тому правових підстав для виселення ОСОБА_4 не має. Враховуючи, що відповідач не зареєстрована у спірній квартирі, позовні вимоги щодо визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням не грунтуються на нормах матеріального права. З огляду на означене просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06 жовтня 2015 року між ОСОБА_4 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) був укладений договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовським В.С. та зареєстровано в реєстрі за № 3649. Згідно з яким відповідач продав, а позивач купив квартиру АДРЕСА_1 . (а.с. 4).

За даними витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.10.2015 року здійснено реєстрацію права власності позивача ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 5).

Згідно із ч. 4 ст. 334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Таким чином, позивачу належить на праві приватної власностіквартира АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Під час судового розгляду сторонами не заперечується, що відповідач ОСОБА_4 продовжує проживати у квартирі АДРЕСА_1 , не зважаючи, на те, що позивач вимагає звільнити займане нею житлове приміщення. А тому, дана обставина в силу положень ч.1 ст. 82 ЦПК України не підлягає додатковому доказуванню, оскільки у суду не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

За ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 150 ЖК України позивач має право користуватися та розпоряджатися своєю власністю (квартирою) на свій розсуд, а відповідач зобов`язаний не чинити позивачу перешкоди у користуванні власністю.

Згідно із ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 16 ЦК України, визначено способи захисту цивільних прав та інтересів судом.

Оскільки позивач в установленому законом порядку на відповідній правовій підставі набув право власності на вказану квартиру, відповідач відмовляється добровільно виселитись із квартири, що призводить до порушення прав і законних інтересів власника квартири АДРЕСА_1 , суд приходить до висновку, що позовні ОСОБА_1 про виселення ОСОБА_4 підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про визнання відповідача такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 , то суд виходить з наступного.

Як убачається із довідки форми 3 виданої Комунальним концерном «Центр Комунального сервісу» Дніпровського району № 81 від 18.01.2017 року у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані особи відсутні. Дана обставина також визнається сторонами. А тому позовні вимоги в частині визнання відповідача такою, що втратила право користування задоволенню не підлягають.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 640,00 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 12-13, 141, 258-259, 265, 268, 280-281, 284, 289, 352-355 ЦПК України, ст.ст. 15,16, 321, 386, 391 ЦК України, ст.ст. 109, 150, 155 ЖК України, суд, -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та її виселення - задовольнити частково.

Виселити ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640,00 грн.

В іншій частині -відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Астахова

Повний текст судового рішення виготовлений 31 травня 2019 року.