Ухвала

26 липня 2019 року

м. Київ

справа № 576/7/18

провадження № 61-13165ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Литвиненко І. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 13 лютого 2019 року та постанову Сумського апеляційного суду від 14 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів у розмірі 103 125 грн в рахунок грошової компенсації вартості 1/2 частки легкового автомобіля марки «KIA CERATO», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був придбаний за час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі і яким відповідач розпорядилась без його відома.

Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 13 лютого 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 ( ОСОБА_2) на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 71 778 грн 50 коп. в рахунок грошової компенсації вартості 1/2 частки легкового автомобіля марки «KIA CERATO», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 . В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішив питання про розподіл судових витрат.

Сумський апеляційний суд постановою від 14 травня 2019 року рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 13 лютого 2019 року змінив, стягнув із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти у сумі 40 000 грн в рахунок компенсації за частку легкового автомобіля, а не 71 778 грн 50 коп, як вказав суд першої інстанції. Вирішив питання щодо розподілу судових витрат, стягнувши із ОСОБА_2 судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 412 грн 50 коп, а за апеляційний перегляд справи в сумі 1 004 грн 34 коп.

03 липня 2019 року ОСОБА_1 , засобами поштового зв`язку, подав касаційну скаргу на рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 13 лютого 2019 року та постанову Сумського апеляційного суду від 14 травня 2019 року, повний текст якої апеляційним судом було складено 20 травня 2019 року та отриманий ОСОБА_1 04 червня 2019 року, що підтверджується копією конверту з трек - кодом № НОМЕР_2 , розміщеним на сайті ПАТ «Укрпошта», тому строк звернення до суду із касаційною скаргою не пропущений.

Касаційну скаргу подано у строк, передбачений статтею 390 ЦПК України та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з пунктом 1 частиною четвертою статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб обчислюється станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» передбачено, що у 2019 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2019 року (на час подання касаційної скарги) - 1 921 грн.

Предметом позову у цій справі є визнання права власності на 1/2 частки вказаного автомобіля, вартість якого становить 103 125 грн, що станом на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921 грн х 100 = 192 100 грн).

Тому справа є малозначною в силу вимог пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України і окремого визнання її такою не потребує.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Верховний Суд дослідив та взяв до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановив випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Верховний Суд також врахував, що застосування критерію малозначності справи у цій справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонстрував наявності виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. Наведене повністю узгоджується з правовою позицією, сформованою Європейським судом з прав людини у справі «Azyukovska v. Ukraine» («Азюковська проти України») рішення від 09 жовтня 2018 року.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі «Зубац проти Хорватії» від 05 квітня 2018 року).

Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалено у малозначній справі і вони не підлягають касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Зазначення у постанові Сумського апеляційного суду від 14 травня 2019 року про можливість оскарження цієї постанови в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки справа є малозначною, а тому ухвалені у ній судові рішення касаційному оскарженню не підлягають.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 13 лютого 2019 року та постанову Сумського апеляційного суду від 14 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Литвиненко