АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/22/19Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 307000000 Коваль А. Б.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2019 року

м.Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Храпка В.Д.

секретар: Попова М.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_5 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_6;

відповідачі - ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9;

особа, яка звернулася з апеляційною скаргою - ОСОБА_7;

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_7 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23 квітня 2018 року у складі судді Коваль А.Б.,

в с т а н о в и в :

У грудні 2017 року ОСОБА_5 звернулася до суду в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_6 з позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання права власності в порядку спадкування.

Позов обгрунтований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_8 року помер батько неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, - ОСОБА_10.

Після смерті ОСОБА_10 залишилося спадкове майно, яке складається із житлового будинку з надвірними спорудами та прибудовами, та земельна ділянка розміром 0,3598 га, з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, які розташовані по АДРЕСА_1

З метою оформлення спадкових прав на вище вказане спадкове майно, позивач звернувся до державної районної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак у здійсненні цієї нотаріальної дії йому було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок та земельну ділянку.

Таким чином, позивач позбавлений можливості в позасудовому порядку реалізувати своє право на оформлення спадкових прав на вказане вище майно, а тому змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Крім позивача, спадкоємцями за законом є ОСОБА_9, ОСОБА_8 та ОСОБА_7

За життя батько позивача заповідав вище вказане майно безпосередньо йому, але не встиг скласти на нього заповіт.

Уточнивши у квітні 2018 року свої позовні вимоги, остаточно позивач просив суд визнати за ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок № 9 з надвірними спорудами та прибудовами, що розташований по АДРЕСА_1, який належав померлому на підставі Договору дарування від 2 березня 2001 року № 817; на земельну ділянку розміром 0,2111 га, кадастровий номер НОМЕР_1; на земельну ділянку розміром 0,1487 га, кадастровий номер НОМЕР_2 з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, які належали померлому на підставі державного акта на право приватної власності на землю, виданого 1 липня 2003 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів за № 42, які розташовані на території Піковецької сільської ради Уманського району Черкаської області, що залишилося після смерті ОСОБА_10, який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 року.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23 квітня 2018 року позов задоволено.

Дане рішення суду вмотивоване тим, що позивач, як спадкоємець за законом, своєчасно прийняв спадщину, звернувшись до державного нотаріуса Звенигородської державної нотаріальної контори, що діє в порядку заміщення Уманської районної державної нотаріальної контори Шалденко Л.В. із заявою про прийняття спадщини, де було заведено спадкову справу № 508/2009, на даний час користується та розпоряджається спадковим майном, але юридично не може оформити свої спадкові права, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок та земельні ділянки, які б підтверджували право власності померлого на дане спадкове майно.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції у жовтні 2018 року ОСОБА_7 звернувся з апеляційною скаргою в якій просив скасувати рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23 квітня 2018 року.

Скарга обгрунтована тим, що на момент смерті його сина, ОСОБА_10, він, його дружина ОСОБА_8 та діти померлого ОСОБА_6, 2001 р.н. та ОСОБА_12, 1995 р.н., проживали та були зареєстровані в житловому будинку АДРЕСА_1. Тому, на думку скаржника, він, його дружина та онуки фактично прийняли спадщину, відносно спадкового майна, будучи спадкоємця першої черги згідно ст. 1261, 1266 ЦК України.

ОСОБА_7 зазначає, що про оскаржуване рішення дізнався лише після смерті своєї дружини ОСОБА_13, що померла 31 серпня 2018 року, оскільки ні йому, ні його дружині не надсилалася копія позовної заяви з додатками та копія оскаржуваного рішення.

Також скаржник зазначає, що заяви, які містяться в матеріалах справи, про визнання ним та його дружиною позовних вимог не відповідають дійсності та ними не надавалися.

На момент розгляду справи відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_7 не надходив.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції рішення не повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_8 року помер ОСОБА_10, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 (а.с.12).

Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними спорудами та прибудовами, що знаходиться в АДРЕСА_1 розташований на земельній ділянці, що перебуває у приватній власності, який належав померлому на підставі Договору дарування будинку від 2 березня 2001 року, посвідчений завідуючою Уманською районною державною нотаріальною конторою Штаферун О.І. та зареєстровано в реєстрі за № 817 (а.с. 16).

Також з Державного акта на право приватної власності на землю, виданого 1 липня 2003 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів за № 42 вбачається, що ОСОБА_10, на підставі договору дарування земельної ділянки від 2 березня 2001 року, зареєстрованого в реєстрі за № 819 Уманською районною державною нотаріальною конторою, належить земельна ділянка розміром 0,3598 га, з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території Піковецької сільської ради Уманського району (а.с.14-15), яка складається з двох земельних ділянок: площею 0,2111 га, кадастровий номер НОМЕР_1 та площею 0,1487 га, кадастровий номер НОМЕР_2 (а.с. 41-46).

За положеннями статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно із ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до Свідоцтва про народження НОМЕР_4 від 18 травня 1974 року, вбачається, що батьками ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4, є ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с. 13).

Згідно Свідоцтва про народження НОМЕР_5 від 10 березня 2001 року, ОСОБА_10 є батьком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.11).

Також відповідно до Свідоцтва про народження НОМЕР_6 від 11 травня 1995 року, ОСОБА_10 є батьком ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_6, яка відповідно до свідоцтва про одруження серія НОМЕР_7 від 2 серпня 2014 року змінила прізвище на «ОСОБА_6» (а.с. 8, 9).

Згідно ч. 1 ст. 1297 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Статтею 67 Закону України «Про нотаріат» визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім'я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, вих. № 943/02-31 від 13 листопада 2017 року, що видана державним нотаріусом Звенигородської державної нотаріальної контори Шалденко Л.В., що діє в порядку заміщення Уманської районної державної нотаріальної контори, вбачається, що згідно матеріалів спадкової справи № 508/2009 єдиними спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_10, що помер ІНФОРМАЦІЯ_8 року в с. Піковець Уманського району Черкаської області , в рівних частках є його батьки ОСОБА_7, ОСОБА_8, діти ОСОБА_9, ОСОБА_6.

13 листопада 2017 року вищезазначені спадкоємці звернулися до Уманської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу на їх ім'я свідоцтв про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 та на земельні ділянки площею 0,2111 га та 0,1487 га, розташовані на території Піківецької сільської ради Уманського району Черкаської області, надані для ведення особистого підсобного господарства, які залишились після смерті їх сина та батька ОСОБА_10, який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 року.

Спадкоємцями не було пред'явлено жодного правовстановлюючого документа на житловий будинок та земельні ділянки (а.с. 20).

Колегія суддів бере до уваги докази, що були надані скаржником при зверненні з апеляційною скаргою, оскільки в матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення ОСОБА_7 про розгляд справи в суді першої інстанції та про отримання ним оскаржуваного рішення.

З Довідки №441/02-33 від 13 вересня 2018 року виданої Піковецькою сільською радою вбачається, що станом на ІНФОРМАЦІЯ_8 року в житловому будинку АДРЕСА_1 були зареєстровані: ОСОБА_10 - домовласник, ОСОБА_5 - колишня дружина, ОСОБА_12 - донька домовласника, ОСОБА_6 - син домовласника, ОСОБА_7 - батько, ОСОБА_8 - мати.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Дії, що свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у частинах третій-четвертій статті 1268, статті 1269 ЦК України.

Згідно з частинами третьою та четвертою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Частиною першою статті 1269 ЦК України визначено, що обов'язок подання заяви про прийняття спадщини покладається на спадкоємця, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем.

Відповідно до частини першої третьої ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Неповнолітня особа віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років може відмовитися від прийняття спадщини за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальника і органу опіки та піклування.

Отже, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_12, ОСОБА_6, як особи, що постійно проживали з померлим, а ОСОБА_6 ще як і неповнолітня особа на момент смерті свого батька, не звернувшись із заявою про відмову у прийнятті спадщини, у встановленому законом порядку, прийняли її в розмірі по 1/4 частині всього спадкового майна на кожного, в силу прямої дії норми матеріального права, а тому правила частини першої статті 1269 ЦК України на них не поширюються.

Крім цього, апеляційним судом була витребувана спадкова справа № 508/2009, заведена Уманською районною держнотконторою після смерті ОСОБА_10, померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 року.

Дослідженням даної спадкової справи встановлено, що як позивач, так і всі відповідачі 18 вересня 2009 року до Уманської районної держнотконтори подали заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_10, тобто прийняли спадщину в установленому законом порядку.

Також, встановлено, що ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_6 13 листопада 2017 року отримали свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частку кожний після смерті ОСОБА_10 на належний померлому на праві власності житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_2.

Також ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_6 13 листопада 2017 року отримали свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частку кожний після смерті ОСОБА_10 на належну померлому на праві власності земельну ділянку площею 0,4151 га, кадастровий номер НОМЕР_8, наданої для ведення особистого підсобного господарства, розташованої в с.Краснопілка Уманського району Черкаської області, вул. Л.Українки, що належала померлому ОСОБА_10 на праві власності.

Наведене свідчить, що як позивач, так і відповідачі прийняли та отримали право власності на вказану частину спадкового майна після померлого ОСОБА_10

Однак, вказані обставини залишилися поза увагою суду першої інстанції.

Визнавши право власності в порядку спадкування за законом лише за позивачем на іншу частину спадкового майна, а саме на житловий будинок АДРЕСА_1 на земельну ділянку розміром 0,2111 га, кадастровий номер НОМЕР_1 та на земельну ділянку розміром 0,1487 га, кадастровий номер НОМЕР_2, з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, які розташовані на території Піківецької сільської ради, Уманського району Черкаської області, що залишилося після смерті ОСОБА_10, який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 року, суд порушив права на спадкування інших спадкоємців, а саме відповідачів ОСОБА_7 (особа, яка подала апеляційну скргу), ОСОБА_8 та ОСОБА_12

Доводи позивача, зазначені в позовній заяві проте, що за життя ОСОБА_10 розпорядився та заповів все своє майно ОСОБА_6, але не встиг скласти заповіт, відповідно до норм ЦПК, є припущеннями та не можуть бути взяти до уваги при розгляді справи, оскільки не відповідають обставинам справи.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_7 підлягає до часткового задоволення, а рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23 квітня 2018 року - до скасування з прийняттям нової постанови, про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_5, в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_6

З урахуванням встановлених у справі обставин за ОСОБА_6 необхідно визнати право власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частку спадкового майна, що належало на праві приватної власності померлому ІНФОРМАЦІЯ_8 року ОСОБА_10, а саме: на 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_1 на 1/4 частину земельної ділянки розміром 0,2111 га, кадастровий номер НОМЕР_1 та на 1/4 частину земельної ділянки розміром 0,1487 га, кадастровий номер НОМЕР_2, з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, які розташовані на території Піківецької сільської ради Уманського району Черкаської області.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23 квітня 2018 року скасувати.

Позов ОСОБА_5 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_6 задовольнити частково.

Визнати в порядку спадкування за законом за ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7, право власності на 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_1

Визнати в порядку спадкування за законом за ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7, право власності на 1/4 частину земельної ділянки розміром 0,2111 га, кадастровий номер НОМЕР_1, з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території Піківецької сільської ради Уманського району Черкаської області.

Визнати в порядку спадкування за законом за ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7, право власності на 1/4 частину земельної ділянки розміром 0,1487 га, кадастровий номер НОМЕР_2, з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території Піківецької сільської ради Уманського району Черкаської області.

Судові витрати, які підлягають стягненню з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 в сумі 107 грн. 49 коп., компенсувати за рахунок держави.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_5 судові витрати в розмірі 107 грн. 49 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави судовий збір в сумі 967 грн. 39 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді: Н.І. Гончар

Ю.В.Сіренко

В.Д. Храпко