Номер справи 623/695/19
Номер провадження 2/623/355/2019
У Х В А Л А

іменем України

27 березня 2019 року м. Ізюм

Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

в складі: головуючого судді: Бєссонової Т.Д.

за участю секретаря судового засідання: Костенко В.В.

судового розпорядника : ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Ізюмі справу № 623/695/19 за позовом Ізюмського комунального підприємства теплових мереж до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, -

в с т а н о в и в :

15 лютого 2019 року Ізюмське комунальне підприємство теплових мереж ( далі ІКПТМ) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 та просить суд стягнути з останнього32455,67 грн. заборгованості за послуги теплопостачання.

07 березня 2019 року відповідач, ОСОБА_3, через канцелярію суду надав зустрічну позовну заяву в якій просить суд відмовити ІКПТМ в задоволенні позову про стягнення боргу за послуги з теплопостачання; зобовязати ІКПТМ замінити труби опалення в горищному приміщенні над його квартирою на такі що не гниють чи неметалеві і в подальшому щоб вони не текли й не затопляли квартиру; зобовязати ІКПТМ зробити відновлювальний ремонт систематично затоплюваної ними квартири чи то стягнути з первинного позивача кошти на ремонт квартири в сумі 35276,46 грн; зобовязати ІКПТМ знищити всі персональні дані про первинного відповідача з бази первинного позивача; винести окрему постанову та направити до прокуратури про притягнення до відповідальності винних в скоєнні злочину передбаченого законом « Про персональні данні» за незаконне придбання, тримання, використання та розповсюдження його персональних даних; стягнути з ІКПТМ на користь ОСОБА_3 матеріальні збитки у сумі 35276,46 грн. та 8000,00 грн за упущену вигоду; стягнути з ІКПТМ на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у сумі 250000,00 грн. Посилаючись на ч. 3 ст.. 22 ЗУ « Про захист прав споживачів, відповідач по первинному позову вказує, що він звільнений від сплати судового збору

Представник первинного позивача, ОСОБА_2, заперечував проти прийняття зустрічної позовної заяви, оскільки вона не оплачена судовим збором та на ці правовідносини не розповсюджується дія ЗУ « Про захист прав споживачів».

Суд перевірив матеріали справи прийшов до наступного висновку.

Позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст.177 Цивільного процесуального кодексу України( далі ЦПК України).

Так, ч.4 ст. 177 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

З зустрічної позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено пять позовних вимог, які не оплачені судовим збором.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 ЗУ « Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайногово характеру.

Підстав звільнення позивача від сплати судового збору, установлених ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», чи наявності у позивача передбачених ст. 5 цього Закону пільг щодо сплати судового збору, з матеріалів позову не вбачається.

Також відсутні підстави звільнення позивача від сплати судового збору на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», на які покликається позивач, виходячи із наступного.

Із п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 р. «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» вбачається, що позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості про те, яке право споживача порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду; про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обґрунтуванням; про докази, що підтверджують позов. До заяви повинні бути додані необхідні документи - залежно від заявлених вимог (наприклад, договір, квитанція-замовлення, квитанція-зобов'язання, транспортна чи інша накладна, чек, касовий ордер).

Пунктом 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Відповідно доЗакону України «Про захист прав споживачів» послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини, які виникають між споживачами і виробниками, виконавцями, продавцями під час продажу товарів (виконанні робіт, наданні послуг), встановлює права споживачів на придбання товарів (робіт, послуг) належної якості та безпечних для життя і здоров'я, а також визначає механізм захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

У звязку з цим, застосування ЗУ «Про захист прав споживачів» до даних правовідносин, можливе лише в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови, процедури виконання договору та інше, тобто ті, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають інші правовідносини, які регулюються відповідними Законами (Цивільний кодекс України,тощо)

Тобто, права особи як споживача охоплюються і мають місце на стадії придбання, замовлення, використання або реалізації наміру придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, а коли така продукція вже придбана, замовлена або використовується, то діють правила і норми відповідних договірних правовідносин.

А відтак, ОСОБА_3, вважаючи себе споживачем, при зверненні до суду у дотримання вимогст.175ЦПК України зобовязаний викласти зміст позовних вимог та обставини, якими він обґрунтовує вказані позовні вимоги у відповідності до норм Закону України «Про захист прав споживачів», зазначивши про те, яке право споживача порушено у відповідності до ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», коли і в чому це виявилося, способи захисту, яких суд може вжити, таким чином навівши підтвердження того, що між сторонами існують правовідносини, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів».

Системний аналіз положень Закону України «Про захист прав споживачів» доводить, що для того, щоб особа була звільнена від сплати судового збору, недостатньо зазначити, що це є позов про захист прав споживачів, оскільки такий позов повинен містити предмет та обставини, які вказують на порушення прав позивача як споживача послуг. Тобто, предмет та підстави позову повинні вказувати на те, що такий позов пов'язаний з порушенням права споживача, з зазначенням такого права та способу захисту відповідно до положень, передбачених Законом України «Про захист прав споживачів».

Однак в порушення даних вимого закону, позивач у своїй позовні заяві взагалі не посилається зміст позовних вимог та обставини, якими він обґрунтовує вказані позовні вимоги у відповідності до норм Закону України «Про захист прав споживачів», не зазначає про те, яке право споживача порушено у відповідності до ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів».

Таким чином, заявляючи пять позовних вимог, позивачу необхідно сплатити судовий збір за кожну вимогу.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» установлено ставки судового збору за подачу позовної заяви немайнового характеру:

-0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно абзацу 4 ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» з 1 січня 2019 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 1921,00гривня.

Отже відповідачем за первинним позовом заявлено дві позовні вимоги немайнового характеру, сума судового збору, яку необхідно сплатити за вимоги немайнового характеру, становить 768,40х2= 1536,80 гривень.

Вимога майнового характеру повинна бути оплачена судовим збором в розмірі визначеному п. 1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», а саме:

-1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб ( 1 відсоток ціни позову, але не менше 768,40 гривень, та не більше 9605 грн.). ОСОБА_3 у зустрічній позовній заяві заявляє дві вимоги майнового характеру, сукупною вартістю 78 552,92 грн. а отже сума судового збору за вимоги майнового характеру становить 785,53 гривень.

Крім того за вимогу про стягнення моральної шкоди в розмірі 250 000 грн. необхідно сплатити 764,80 грн.

Судовий збір має бути сплачений на рахунок: отримавач коштів Ізюмське УК /мІзюм/ 22030101; код отримувача ( код ДРПОУ) 37283992; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача 899998; рахунок отримувача 0012; код класифікації доходів бюджету 22030101.

Таким чином, враховуючи ту обставину, що позивач як підставу звільнення від сплати судового збору посилається на ЗУ «Про захист прав споживачів», суддя вважає, що потребують уточнень обґрунтування позовних вимог з приводу застосування до спірних правовідносин положень ЗУ «Про захист прав споживачів» та звільнення позивача від сплати судового збору або сплата судового збору у відповідності до Закону України «Про судовий збір».

Крім того, у відповідності до ч.1 ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Вищевказані обставини перешкоджають вирішенню питання про відкриття провадження у даній справі.

За таких обставин, суд приходить до висновку про залишення позовної заяви без руху для усунення вказаних недоліків в строк, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання копії ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.175, 177, 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Залишити без руху зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до Ізюмського комунального підприємства теплових мереж про зобов"язання вчинити певні дії та стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Надати позивачу строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз"яснити позивачу, що згідно ч.3 ст.185 ЦПК України в разі якщо у вказаний строк недоліки позовної заяви не будуть усунуті, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Ізюмського міськрайонного суду Т.Д. Бєссонова