Справа № 459/3088/19
Провадження № 2/459/1224/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2019 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого судді Рудакова Д.І.,

з участю секретаря судових засідань Сиванич У.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Червонограді цивільну справу за правилами загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Червоноградської міської ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною-

ВСТАНОВИВ:

Позивач 30.10.2019 року звернувся з позовом до відповідача, у якому просив визначити спосіб його участі у вихованні дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: систематичні побачення з можливістю спільного відпочинку, з відвідуванням дитиною його місця проживання, без присутності матері у такі дні: кожний вівторок, четвер з 16:00 год. до 18:00 год. та кожна неділя з 16:00 год. до 19:00 год.

На обгрунтування позову послався на те, що з відповідачем перебував у зареєстрованому шлюбі. Від подружнього життя мають дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В подальшому шлюб з відповідачем було розірвано. Після цього відповідач стала чинити йому перешкоди у вихованні дочки та спілкуванні з нею, тому спір вирішувався виконавчим комітетом Червоноградської міської ради. Рішенням виконавчого комітету Червоноградської міської ради призначено йому дні побачення з дочкою, однак дане рішення колишня дружина не виконує. Стверджує, що всі його намагання з моменту розлучення нормальним, мирним шляхом врегулювати спір призводять лише до конфліктів.

Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 12.11.2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позов визнала повністю.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, відповідача, суд прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Згідно з ч.1, першим реченням ч.4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від подружнього життя мають дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 21.12.2017 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини доходу щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць, починаючи з 31.10.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання розподілу судових витрат (а.с. 8).

Як видно з копії витягу з рішення виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області від 29.05.2018 року № 110 ОСОБА_1 призначено дні та години побачень з малолітньою дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , двічі на тиждень: четвер з 15.00 год. до 17.00 год. та неділя з 14.00 год. по 16.00 год. (а.с. 9).

У зв`язку з невиконанням відповідачем рішення виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області від 29.05.2018 року № 110 звернувся до суду із цим позовом.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно зі ст.153 Сімейного кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ч.2 ст. 1 СК України регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов`язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім`ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку.

Стаття 151 СК України, стаття 12 Закону України "Про охорону дитинства" надає батькам переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини і одночасно зобов`язує повністю бути відповідальним за виховання дітей, піклування про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання.

Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Керуючись Конвенцією про контакт з дітьми від 15травня 2003року, ратифікованої Законом України від 20вересня 2006 року №166-У, дитина та її батьки мають право встановлювати й підтримувати регулярний контакт один з одним. Такий контакт може бути обмежений або заборонений лише тоді, коли це необхідно в найвищих інтересах дитини. Якщо підтримання неконтрольованого контакту з одним з батьків не відповідає найвищим інтересам дитини, то розглядається можливість контрольованого особистого контакту чи іншої форми контакту з одним з таких батьків.

Стаття 18 Конвенції ООН «Про права дитини» встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Статтями 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї разом з батьком або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Аналізуючи зібрані та досліджені судом докази в їх сукупності та з метою дотримання балансу інтересів та прав батьків, враховуючи визнання відповідачем позову в повному обсязі, суд дійшов висновку про задоволення позову.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 12, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визначити спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: систематичні побачення з можливістю спільного відпочинку, з відвідуванням дитиною місця проживання батька, а саме: АДРЕСА_1 , без присутності матері у такі дні: кожний вівторок, четвер з 16:00 год. до 18:00 год. та кожна неділя з 16:00 год. до 19:00 год.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 04.12.2019 року.

Суддя: Д. І. Рудаков