Справа № 344/8619/18
Провадження № 2/344/1266/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

11 червня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого - судді Антоняка Т.М.

за участю секретаря Максимів Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визначення ідеальних часток,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визначення ідеальних часток, мотивуючи позов тим, що згідно рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 81 від 03 лютого 1977 року «Про доповнення до рішення міськвиконкому від 01 березня 1973 року № 139/14 «Про затвердження акту прийняття в експлуатацію індивідуального жилого будинку по АДРЕСА_1 , побудованого громадянином ОСОБА_5 » вирішено оформити за останнім право власності на домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 . ОСОБА_5 був батьком позивачки та чоловіком та дідом відповідачів. 29 вересня 1988 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (син ОСОБА_5 та ОСОБА_2 та батько ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ) уклали договір дарування (номер за реєстром 2- 4260), за яким ОСОБА_5 подарував ОСОБА_6 25/100 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 . 29 вересня 1988 року ОСОБА_5 та ОСОБА_7 уклали договір дарування (номер за реєстром 2-4262) за яким ОСОБА_5 подарував ОСОБА_7 10/100 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер, в зв`язку з чим було видано ОСОБА_6 (дружині покійного) свідоцтво від 06 листопада 1998 року, номер за реєстром 5Д-904 про право власності на 1/2 частку в спільному майні подружжя, а саме на 65/100 домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 ; ОСОБА_6 (дружині покійного) та ОСОБА_11 (сину покійного) свідоцтво від 06 листопада 1998 року, номер за реєстром 5Д-906 про право на спадщину за законом по 2/3 на спадкове майно, а саме на 65/200 домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 ; ОСОБА_1 (дочці покійного) свідоцтво від 27 листопада 1998 року, номер за реєстром 5Д-1129 про право на спадщину за законом на 1/3 на спадкове майно, а саме на 65/200 домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 .

Як зазначено у позові, ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_6 помер і після його смерті спадщину по 1/3 прийняли ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Отже, домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 належить в таких частках наступним особам 125/600 (або 375/1800) ОСОБА_7, 260/600 (або 780/1800) ОСОБА_6 , 43/360 (або 215/1800) ОСОБА_4 , 43/360 (або 215/1800) ОСОБА_3 . Згідно рішення Івано-Франківської міської ради № 168 від 20 квітня 2004 року земельна ділянка площею 0,0740. цільове призначення - для будівництва та обслуговування, житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер НОМЕР_1 , за адресою АДРЕСА_2 передати у спільну сумісну власність ОСОБА_6 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 згідно державного акта на право власності на земельну ділянку від 18 вересня 2006 року серія НОМЕР_2 . Оскільки вищевказана земельна ділянка передана позивачці, відповідачці ОСОБА_11 та батькові відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у спільну сумісну власність, а житловий будинок, розміщений на ній перебуває у спільній частковій власності, при тому, що частки співвласників будинку не є рівними, позивач просить про визначення ідеальних часток.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак подав суду заяву про розгляд справи безе його участі, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та щодо заочного розгляду справи не заперечив.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, однак подала суду заяву про розгляд справи безе її участі, проти задоволення позову не заперечила.

Інші відповідачі в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, однак повідомлялись про розгляд справи належним чином.

З урахуванням думки представника позивача та положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що згідно рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 81 від 03 лютого 1977 року «Про доповнення до рішення міськвиконкому від 01 березня 1973 року № 139/14 «Про затвердження акту прийняття в експлуатацію індивідуального жилого будинку по АДРЕСА_2, побудованого громадянином ОСОБА_5 » оформлено за останнім право власності на домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 (а.с.4). ОСОБА_5 був батьком позивачки та чоловіком та дідом відповідачів.

Згідно договору дарування від 29.09.1988 року встановлено, що ОСОБА_5 подарував ОСОБА_6 25/100 частин будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд за адресою в АДРЕСА_2 (а.с.5-6).

Згідно договору дарування від 29.09.1988 року встановлено, що ОСОБА_5 подарував ОСОБА_1 10/100 частин будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд за адресою в АДРЕСА_2 (а.с.7-8).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер, в зв`язку з чим було видано ОСОБА_6 (дружині покійного) свідоцтво від 06 листопада 1998 року про право власності на 1/2 частку в спільному майні подружжя, а саме на 65/100 домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 (а.с.9).

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_6 (дружині покійного) та ОСОБА_6 (сину покійного) видано свідоцтво від 06 листопада 1998 року про право на спадщину за законом по 2/3 на спадкове майно, а саме на 65/200 домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 (а.с.10).

Також, ОСОБА_1 (дочці покійного) видано свідоцтво від 27 листопада 1998 року про право на спадщину за законом на 1/3 на спадкове майно, а саме на 65/200 домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 (а.с.11).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 помер, і після його смерті спадщину по 1/3 прийняли ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_3 ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 є співвласниками земельної ділянки загальною площею 0,0740 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.12).

Згідно із ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно до ст.89 ЗК України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом.

Згідно зі ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

Тобто, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Невизнання цивільного права полягає в пасивному запереченні наявності у особи суб`єктивного цивільного права, зокрема, на майно, на право користування майном, на спадкування, на частину в загальному майні, яке безпосередньо не спричиняє шкоду суб`єктивному праву, але створює невпевненість у правовому статусі носія суб`єктивного права.

Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом. Якщо ж спеціальні норми не встановлюють конкретних заходів, то особа має право обрати спосіб із числа передбачених ст. 16 ЦК Україниз урахуванням специфіки порушеного права й характеру правопорушення.

За змістом статей 355, 368-372 ЦК України вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільній сумісній власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Пленум Верховного Суду України у п.5постанови від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснив, що при відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Таким чином, враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 до суду подано заяву про визнання позову.

Суд, відповідно до ст. 89 ЦПК України оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності приходить до висновку, що порушене право підлягає захисту в обраний позивачем спосіб, а заявлені вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 355, 357 ЦК України, ст. 89, 120 ЗК України, ст.ст. 4-6, 76-81, 83, 258-259, 268, 273, 280-282, 354-356 ЦПК України,суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визначення ідеальних часток - задовольнити.

Визнати, що частка в земельній ділянці площею 0,0740, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, кадастровий номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) складає 125/600;

частка ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) складає 260/600;

частка ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ) - 43/360;

частка ОСОБА_4 (РНОКПП - НОМЕР_7 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) складає 43/360.

Заочне рішення може бути переглянуте Івано-Франківським міським судом за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Антоняк Т.М.

Повний текст рішення складено та підписано 12.06.2019 року.