Справа № 175/1655/19
Провадження № 2-о/175/42/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2019 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Озерянської Ж.М.

з участю секретаря Лукієнко В.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , зацікавлена особа: Дніпровський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про встановлення факту постійного проживання особи на території України, -

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2019 року заявник звернувся до суду із заявою, в якій просив встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Заявник ОСОБА_2 та його адвокат за договором про надання юридичної допомоги ОСОБА_3 заяву підтримали та просили задовольнити.

Представник зацікавленої особи Дніпровського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області за довіреністю Косінова І.М. не заперечувала проти задоволення заяви.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши сторони, свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що 15 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернувся до начальника Дніпровського районного відділу ГУ в Дніпропетровській області Державної міграційної служби України з питанням оформлення паспорта громадянина України, у зв`язку з втратою паспорта зразка 1974 року, але отримав відмову в оформленні паспорта громадянина України та рекомендацію звернутися до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року, що підтверджується відповіддю начальника Дніпровського РВ ГУ ДМС України Ступак Т.П. №1244-5/650 від 15 лютого 2019 року (а.с.8).

Факт постійного проживання ОСОБА_1 на території України станом на 24 серпня 1991 року підтверджується наданими заявником доказами, зокрема: домовою книгою для прописки громадян в будинку АДРЕСА_1 , в якій вказано, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 16.09.1988 року зареєстрований за вищевказаною адресою, з реєстраційного обліку не знімався (а.с.9-11); довідкою Підгородненської міської ради про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 уродженець м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 з 16.09.1988 року по теперішній час (а.с.12); тимчасовим посвідченням військовозобов`язаного №261 від 11 квітня 2019 року, в якому зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , взятий на облік в Підгороднянський м/р Дніпропетровського району Дніпропетровського РВК 16.09.1988 р. з військового обліку не знімався (а.с.13); посвідченням водія серії НОМЕР_1 виданим 24 вересня 1996 року ОРЕВ УДАІ УМВС в Дніпропетровській області заявнику ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.14); свідоцтвом про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 і ОСОБА_6 , про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 118 від 09 червня 2009 року, серія НОМЕР_2 від 09 червня 2009 року (а.с.15); та поясненнями допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Пунктом 5 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, і справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно із ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені юридичні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися з фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України, а також особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Відповідно до п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року.

У п. 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 не має іншої можливості документально підтвердити факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, але його встановлення породжує юридичні наслідки, оскільки з таким фактом чинне законодавство пов`язує можливість видачі паспорту громадянина України, при цьому, спір про встановлення даного факту відсутній. Надані ОСОБА_1 докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета розгляду, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують факт проживання заявника на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України підлягає задоволенню.

Судові витрати залишити за заявником ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст. 16 ЦК України, Законом України «Про громадянство України», Постановою Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», ст.ст. 12, 13, 76, 130, 263-266, 315, 319 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , зацікавлена особа: Дніпровський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про встановлення факту постійного проживання особи на території України - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Озерянська Ж.М.