ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«26» березня 2019 року

м. Харків

справа № 646/5224/17-ц

провадження № 22ц/818/1778/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Бровченка І.О., Колтунової А.І.

за участю секретаря Ігнатової Т.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1,

відповідачі Прокуратура Харківської області, Державна казначейська служба України,

треті особи народний депутат України ОСОБА_2, посол Сполучених Штатів Америки в Україні ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 31 січня 2019 року у складі судді Шелест І.М.

в с т а н о в и в:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Прокуратури Харківської області, Державної казначейської служби України, треті особи: народний депутат України ОСОБА_2, посол Сполучених Штатів Америки в Україні ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди та просив стягнути з Державного бюджету України на його користь 512 000,00 грн. компенсації за моральну шкоду, спричинену йому злочинною бездіяльністю службових осіб Прокуратури Харківської області при проведенні перевірки в межах кримінального провадження №0000830 за період з 14 вересня 2016 року по 14 липня 2017 року; зобовязати Державну казначейську службу України перерахувати зазначену суму коштів на рахунок громади Ікони Ієрусалимської Божої Матері ОСОБА_4 православної церкви Московського патріархату для використання їх в будівництві храму на честь Ікони Різдва Пресвятої Богородиці та ОСОБА_5, яка будується за адресою: м. Харків, вулиця С. Грицевця, № 40; надати йому на руки оригінал платіжної квитанції, яка буде свідчити про виконання даної позовної вимоги.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 серпня 2017 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 09 листопада 2017 року рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 серпня 2017 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 серпня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 09 листопада 2017 року залишено без змін.

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 серпня 2017 року за нововиявленими обставинами.

Заява мотивована тим, що має місце неоднакове застосування норм матеріального і процесуального права Касаційним цивільним судом при розгляді аналогічних справ з подібних правовідносин, де судом було встановлено наявність підстав для відшкодування шкоди, зокрема, у справах за позовами ОСОБА_6, ОСОБА_7

Вказав, що суд касаційної інстанції посилався на те, що питання про відшкодування йому моральної шкоди вже було предметом розгляду в іншій справі, проте, не врахував, що ці справи виникли з різних правовідносин, а саме, з приводу відшкодування шкоди, завданої під час розгляду різних кримінальних проваджень.

Зазначив, що рішення судів мотивовані, зокрема, тим, що постановою прокуратури Харківської області від 28 лютого 2017 року закрито кримінальне провадження №0000830 щодо слідчого Панова О.О., проте ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28 лютого 2018 року зазначену постанову скасовано, що свідчить про наявність істотних для справи обставин, які не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Вказав, що у листопаді 2018 року він звертався із заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами до суду касаційної інстанції, однак, заяву повернуто, оскільки Верховний Суд не змінював рішення судів попередніх інстанцій та не ухвалював нове, отже його рішення не є остаточним судовим рішенням, яке може бути предметом перегляду за нововиявленими обставинами.

Просив ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 31 січня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 серпня 2017 року за нововиявленими обставинами відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно зясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Вважав, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув увагу на те, що рішення судів у справі мотивовані тим, що кримінальне провадження, під час проведення якого йому завдано шкоди закрито, проте, ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28 лютого 2018 року постанову про закриття кримінального провадження скасовано, що є істотною обставиною, яка не була врахована під час ухвалення рішення суду першої інстанції.

26 березня 2019 року від прокуратури Харківської області надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник прокуратури вважала, що ухвала суду є законною, а апеляційна скарга необугрунтованою. При цьому посилалася на те, що заявником не наведено жодної підстави для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала суду першої інстанції, з висновком якої погоджується судова колегія, мотивована тим, що судові рішення суду касаційної інстанції в інших справах, а також скасування постанови про закриття кримінального провадження не є нововиявленими обставинами у даній справі.

Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів.

Європейський суд з прав людини зазначив, що правова визначеність передбачає повагу до принципу res judicata, тобто принципу остаточності судових рішень (рішення у справі «Рябих проти Росії» від 24 липня 2003 року, заява № 52854/99).

Принцип юридичної визначеності передбачає повагу до остаточності судових рішень та полягає у тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов'язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України»).

Жодна зі сторін не має права вимагати відкриття провадження з метою повторного розгляду справи та постановлення у ній нового рішення. Існування різних поглядів на одне питання не є підставою для перегляду, про що неодноразово зазначав Європейський суд з прав людини (рішення у справі «Нелюбін проти Росії», від 2 листопада 2006 року, заява № 14502/04).

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, новий розгляд справи, провадження у якій було закінчено остаточним рішенням, можливий у зв'язку з нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження лише у разі необхідності виправлення суттєвих помилок правосуддя, коли така процедура застосовується у спосіб, сумісний зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв'язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

Відповідно до частин 1,2 статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Відповідно до розяснень, які містяться в пункті 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Для визначених пунктами 3, 4 частини другої статті 423 ЦПК України нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Як вбачається з пункту 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з. розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов'язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред'явлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів).

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Нововиявленими обставинами за своєю юридичною суттю є фактичні дані, що у встановленому порядку спростовують факти, які були покладені в основу судового рішення.

Для вирішення питання про наявність підстав для перегляду судового рішення у зв'язку із нововиявленими обставинами, необхідно розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту).

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судом у процесі розгляду справи.

Відповідно до розяснень, які містяться в пункті 7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» обставини, які відповідно до пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Згідно з частиною четвертою статті 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 26 грудня 2012 року Прокуратурою Харківської області внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне провадження за № 0000010 за фактом незаконного звільнення ОСОБА_1

Слідчим в ОВС першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_8 неодноразово виносились постанови про закриття вищевказаного кримінального провадження, які були скасовані ухвалами слідчих суддів Червонозаводського районного суду м. Харкова та Апеляційного суду Харківської області.

14 вересня 2016 року Прокуратурою Харківської області до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000830 внесені відомості про кримінальне правопорушення з наступною фабулою «неналежне виконання службових обовязків слідчого в ОВС першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_8 під час розслідування кримінального провадження № 0000010».

За результатами досудового розслідування 31 жовтня 2016 слідчим в ОВС другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_9 винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі пункту 2 частини 1 статті 284 КПК України у звязку з відсутністю в діях слідчого в ОВС прокуратури Харківської області ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 365 КК України.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14 грудня 2016 року постанову слідчого в ОВС другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_9 від 31 жовтня 2016 року про закриття кримінального провадження скасовано.

Постановою слідчого в ОВС другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_9 від 28 лютого 2017 року вказане кримінальне провадження закрито на підставі пункту 2 статті 284 КК України у звязку з відсутністю в діях слідчого Панова О.О. складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 365 КК України.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28 лютого 2018 року вищевказану постанову слідчого в ОВС другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_9 від 28 лютого 2017 року про закриття кримінального провадження скасовано.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 серпня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Харківської області, Державної казначейської служби України, треті особи: народний депутат України ОСОБА_2, посол Сполучених Штатів Америки в Україні ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 09 листопада 2017 року та постановою Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року, позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Із змісту заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами вбачається, що ОСОБА_1 вважав, що скасування постанови прокуратури Харківської області від 28 лютого 2017 року про закриття кримінального провадження №0000830 щодо слідчого Панова О.О., якою мотивовані судові рішення, є нововиявленою обставиною у справі.

Проте, судові рішення у справі мотивовані тим, що оскарження позивачем процесуальних рішень слідчого є механізмом реалізації його права на контроль за діяльністю уповноважених осіб на здійснення функцій досудового розслідування в порядку кримінального судочинства, що не є підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки не є порушенням прав особи.

Твердження ОСОБА_1 щодо того, що мотивами ухвалення судових рішень є постанова слідчого прокуратури від 28 лютого 2017 року про закриття кримінального провадження № 000830 (повторно), не заслуговує на увагу, оскільки суд апеляційної інстанції, вказуючи на те, що зазначена постанова набрала законної сили, лише констатував той факт, що на момент апеляційного перегляду справи вона не була скасованою.

Отже, факт скасування вищевказаної постанови слідчого про закриття кримінального провадження не входить до предмету доказування у справі та не може вплинути на висновки суду про права та обов'язки учасників справи.

Крім того, зазначену постанову слідчого скасовано 28 лютого 2018 року, тобто після ухвалення судових рішень суду першої та апеляційної інстанції, отже, така обставина на час розгляду справи не існувала.

При цьому, на час винесення ухвали про скасування постанови слідчого від 28 лютого 2018 року справа перебувала на розгляді у Верховному Суді, та ОСОБА_1 обґрунтовував цим фактом свої вимоги в процесі перегляду рішень у касаційному порядку, що підтверджується його заявою від 13 березня 2018 року (а. с. 171-172, том 1).

Таким чином, матеріали справи свідчать про те, що факт скасування вищезазначеної постанови враховано під час перегляду судових рішень судом касаційної інстанції.

Не можуть бути визнані нововиявленими нові обставини, тобто такі, що виникли після постановлення рішення, а також обставини, на які посилалась особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в скарзі або які могли бути встановлені при з'ясуванні судом обставин у справі.

Посилання ОСОБА_1 у заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами у звязку з неоднаковою практикою розгляду справ судом касаційної інстанції є необґрунтованими, оскільки правові висновки щодо відшкодування шкоди у інших справах не є підставами для перегляду рішення у даній справі за нововиявленими обставинами.

Сама по собі незгода ОСОБА_1 з судовим рішенням суду касаційної інстанції не є підставою для перегляду рішення суду першої інстанції за нововиявленими обставинами.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскаржувана ухвала суду відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Встановивши, що обставини, на які посилається ОСОБА_1 у своїй заяві про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 серпня 2017 року, не є нововиявленими, суд першої інстанції правильно залишив його заяву без задоволення.

Виходячи з того, що ухвалу суду постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, судова колегія вважає за необхідне відповідно до статті 375 ЦПК України апеляційну скаргу залишити без задоволення, судове рішення залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги зведені до посилань на ті обставини, які були предметом розгляду в суді першої інстанції і яким суд надав відповідну правову оцінку.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 31 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді І.О. Бровченко

ОСОБА_10

Повний текст постанови складено 26 березня 2019 року.