ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7517/19 Справа № 212/4805/19 Суддя у 1-й інстанції - Власенко М. Д. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

сторони справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

боржник - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу заявника ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 червня 2019 року, яка ухвалена суддею Власенко М.Д. у місті Кривому Розі, повний текст ухвали складено 18 червня 2019 року,про відмову у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей з ОСОБА_2 ,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини заробітку, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання заяви до досягнення дітьми повноліття.

Заявник зазначала, що з 2004 року вона з ОСОБА_2 проживала разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу. За час сумісного проживання у них народилося два сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження НОМЕР_1 від 06.12.2004 року, актовий запис № 1203), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження НОМЕР_2 від 22.08.2012 року, актовий запис № 901). Батьком обох синів є ОСОБА_2 .

Також заявник ОСОБА_1 вказувала, що з ОСОБА_2 вони продовжують проживати разом, однак боржник фактично перестав утримувати дітей, не надає грошові кошти на їжу, одяг, школу, предмети гігієни та першої необхідності, і фактично дітей вона утримує самостійно.

Тому заявник звернулася до суду і просила видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 червня 2019 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дітей з ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі заявник ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків, викладених в ухвалі суду першої інстанції, обставинам справи, порушує питання про скасування ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, яким видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції відмовив їй у задоволенні заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дітей, аргументуючи це тим, що заявлена нею вимога пов`язана із встановленням батьківства, оскільки діти, на утримання яких вона просила стягнути аліменти, народились від фактичних шлюбних відносин, без реєстрації шлюбу і актовий запис про народження дітей до суду не надано. Однак це не відповідає дійсності, так як спору щодо оспорювання та встановлення батьківства немає. Батько дітей ОСОБА_2 до суду з приводу оспорювання батьківства ніколи не звертався, а при реєстрації дітей особисто приходив до відділу РАЦСу та писав заяви про те, що він є батьком дитини.

Заявник ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі наголошує на тому, що для підтвердження того, що ОСОБА_2 є батьком дітей, вона надавала суду першої інстанції належним чином завірені копії свідоцтв про народження синів. З наданих свідоцтв вбачається, що в книзі реєстрації актових записів про народження дітей вказано актові записи №1203 від 06.12.2004 року та № 901 від 22.08.2012 року, однак надати в судове засідання самі актові записи вона не може, оскільки вони знаходяться в книзі реєстрації актових записів, яка повинна за законом зберігатися в органах РАЦСу.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.2 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менша розміру ста мінімальних заробітних плат.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга заявника підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Матеріалами справи і судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулась до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини заробітку, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання заяви до досягнення дітьми повноліття.

Суд першої інстанції, відмовляючи ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на її користь на утримання неповнолітніх дітей, керувався статтями 160, 161, 165, 166 ЦПК України, й виходив з того, що заявлена ОСОБА_1 вимога пов`язана із встановленням батьківства, оскільки діти, на утримання яких просить стягнути аліменти, народились від фактичних шлюбних відносин, без реєстрації шлюбу і актовий запис про народження дітей до суду не надано.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, та погоджується з доводами апеляційної скарги заявника, з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст.161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, у разі якщо: заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Згідно ч.2 ст. 161 ЦПК України особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Вимоги, за якими може бути видано судовий наказ, викладені в статті 161 ЦПК України, є чітко визначеними і не містять альтернативи та судовий наказ може бути виданий, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства.

Заявник ОСОБА_1 звернулась до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини заробітку, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання заяви до досягнення дітьми повноліття, тобто відповідно до вимог ст. 161 ч.1 п.4 ЦПК України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, у разі якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Висновок суду про те, що у видачі судового наказу слід відмовити, оскільки в заяві про видачу судового наказу заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 ЦПК України, не відповідає обставинам справи. Заявником до позовної заяви було додано свідоцтва про народження дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження НОМЕР_1 від 06.12.2004 року, актовий запис № 1203), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження НОМЕР_2 від 22.08.2012 року, актовий запис № 901), в яких вказано , що батьком обох дітей є ОСОБА_2 . Тому виснововок суду першої інстанції про те, що заявлена ОСОБА_1 вимога пов`язана із встановленням батьківства базується на припущеннях суду та не відповідає дійсності.

Зважаючи на те, що висновок суду про відмову у видачі судового наказу із посиланням на п. 3 ч.1 ст. 165 ЦПК України не відповідає обставинам справи, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: 6) скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції (ст. 374 ч.1 п.6 ЦПК України).

Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали (ст. 379 ч.1 п.п.1-4 ЦПК України).

Приймаючи до уваги, що висновки суду про неможливість видачі судового наказу про стягнення аліментів не відповідають обставинам справи, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а ухвала суду скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, ч.1п.6 374, ч.1 п.п.1-4 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 червня 2019 року скасувати.

Цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дітей з ОСОБА_2 направити до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 30 липня 2019 року.

Головуючий:

Судді: