ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5753/19 Справа № 213/528/19 Суддя у 1-й інстанції - Князєва Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів : Барильської А.П., Зубакової В.П.

секретаря судового засідання -Євтодій К.С.

сторони:

позивач- ОСОБА_1

відповідач- Публічне акціонерне товариство «Південний гірничо-збагачувальний комбінат»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за апеляційними скаргами представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Гузєва Ігоря Григоровича, відповідача Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат», на рішення Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 квітня 2019 року, ухваленого суддею Князєвою Н.В. в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, (відомості про складення повного тексту судового рішення відсутні), -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Гузєв І.Г., звернувся до суду з позовом до відповідача Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач, працюючи на посаді дробильника ПАТ «ПІВДГЗК» (правонаступник ВАТ «ПівдГЗК»), 23 травня 2012 року приблизно о 13 годині 00 хвилин, знаходячись в бункері для прийому руди технологічної лінії «Я» корпусу 1-2 стадії дроблення цеху №1 управління дробильно-транспортного комплексу ПАТ «ПІВДГЗК», внаслідок нещасного випадку, отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді: «Сполучена травма: відкрита, проникаюча черепно-мозкова травма, забій мозку 1 ст., субдуральна гематома малого об`єму базальних відділів скроневої долі ліворуч, субара-хноідальний крововилив, пневмоцефалія, перелом лобної кістки праворуч, луски скроневої кістки ліворуч, перелом кісток носу. Забійна рана м`яких покровів голови. Компресійно-відривний перелом тіла ThVII хребця ІІст. Закрита травма грудної клітини: перелом Х ребра ліворуч, перелом тіла лівої лопатки. Забійні рани кінцівок».

Цей факт підтверджується актами Форми Н-1 «Про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом» та Форми Н-5 «Проведення розслідування нещасного випадку, що стався 23 травня 2012 року о 13 годині 00 хвилин».

Нещасний випадок на виробництві стався під час виконання позивачем своїх трудових обов`язків, а саме: під час виконання робіт з розчистки посадочного місця встановлення футеровки рудоспуску нитки «Я» позивач послизнувся та почав падати, через незадовільний технічний стан страхувального канату розірвалося металеве кільце на страхувальному канаті, внаслідок чого позивач через отвір впав в загрузочний бункер нитки «Я», від чого отримав вищезазначені тяжкі травми.

Відповідно до п.6 акту Форми Н-1:

вид події - падіння потерпілого в колодязь, ємність, яму тощо (02.3)

шкідливий або небезпечний фактор та його значення - розташування робочого місця на значній висоті відносно поверхні землі (підлоги) (1.1.1).

Згідно з п.7 акту Форми Н-1, причинами настання нещасного випадку є:

-Основна - незадовільний технічний стан страхувального канату

-Супутня - невиконання посадових обов`язків.

Відповідно до п.10 Акту Форми Н-1 нещасний випадок, в результаті якого позивачем отримано тяжкі тілесні ушкодження, стався внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці з боку посадової особи відповідача, а саме: ОСОБА_2 , майстра основної виробничої дільниці цеху №1 управління дробильно-транспортного комплексу ПАТ «ПІВДГЗК», який порушив п.4.1.5 «Правил охорони праці при роботі на висоті» НПАОП 0.00-1.15-07 та п.2.7 «Посадової інструкції №02-042 від 03.05.2006 року для майстра основної виробничої дільниці цеху №1 управління дробильно-транспортного комплексу».

Таким чином, нещасний випадок стався внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці з боку посадової особи відповідача та обумовлений неналежним виконанням відповідачем вимог законодавства щодо створення та підтримання безпечних умов праці.

Внаслідок зазначеного вище нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, позивач вперше 06.09.2012 року пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією (надалі - МСЕК), де йому встановлено ступінь втрати професійної працездатності - 70% та другу групу інвалідності внаслідок трудового каліцтва.

10.10.2013 року позивач повторно пройшов огляд МСЕК, де йому встановлено ступінь втрати професійної працездатності - 70% та другу групу інвалідності внаслідок трудового каліцтва.

09.10.2014 року позивач повторно пройшов огляд МСЕК, де йому встановлено ступінь втрати професійної працездатності - 60% та третю групу інвалідності внаслідок трудового каліцтва.

22.09.2015 року позивач повторно пройшов огляд МСЕК, де йому встановлено ступінь втрати професійної працездатності - 40% та третю групу інвалідності внаслідок трудового каліцтва.

04.10.2016 року позивач повторно, пройшов огляд МСЕК, де йому встановлено ступінь втрати професійної працездатності - 40% та третю групу інвалідності внаслідок трудового каліцтва.

26.09.2017 року позивач повторно пройшов огляд МСЕК, де йому встановлено ступінь втрати професійної працездатності - 40% та третю групу інвалідності внаслідок трудового каліцтва.

18.09.2018 року позивач повторно пройшов огляд МСЕК, де йому встановлено ступінь втрати професійної працездатності - 40% та третю групу інвалідності внаслідок трудового каліцтва.

Таким чином, позивач змушений тривалий час проходити чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури і лікування.

У зв`язку з нещасним випадком порушено нормальні життєві зв`язки позивача, останній позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, в нього постійно виникають складнощі у зв`язку з загальною слабкістю, втомою, постійними болями.

Тривалий процес лікування тілесних ушкоджень, отриманих внаслідок нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, позбавляє позивача можливості вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання травм позивач постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Окрім того, позивач внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, що супроводжується значною втратою працездатності в відносно молодому віці, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, відсутності наявності реальної динаміки покращення стану здоров`я, яке позивач мав до отримання каліцтва, постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначається на душевному та фізичному станах позивача, який в тому числі не має можливості приділяти належної уваги своїй родині.

На цей час самопочуття позивача не поліпшується, негативні зміни у його житті є незворотними, усвідомлення чого завдає позивачу душевного болю та страждань.

У зв`язку із чим просив стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 292 110 грн.

Рішенням Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 квітня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково.

Стягнуто з Публічного акціонерне товариство «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» (м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч) гривень без урахування податку з доходів фізичних осіб.

Стягнуто з Публічного акціонерне товариство «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» в дохід держави судовий збір у сумі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) гривень.

Адвокат Гузєв І.Г., не погоджуючись з ухваленим рішенням подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про зміну судового рішення в частині збільшення розміру моральної шкоди до заявлених у позові вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, апелянт вказує на занижений судом розмір моральної шкоди, вважає його недостатнім для повного відшкодування моральних страждань позивача, які останній відчуває від отриманих внаслідок нещасного випадку травм. Вказує, що суд не повністю врахував те, що через нещасний випадок, що стався з позивачем, порушено нормальні життєві зв`язки позивача, останній позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, в нього постійно виникають складнощі у зв`язку з загальною слабкістю, втомою, постійними болями, що тривалий процес лікування тілесних ушкоджень, отриманих внаслідок нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, позбавляє позивача можливості вести повноцінний спосіб життя.

В апеляційній скарзі, відповідач ПАТ «ПІВДГЗК», посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у судовому рішенні, обставинам справи, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового, про повну відмову позивачу у задоволенні його позовних вимог.

Апелянт, посилаючись на акти від 23.05.2012 року за формою Н-5 проведення розслідування нещасного випадку та за формою Н-1 - акт № 4 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, від 23.05.2012 року, вказує на те, що причинами настання нещасного випадку з позивачем стало незадовільний технічний стан страхувального канату та невиконання посадових обов`язків майстром основної виробничої дільниці цеху №1 УДТК ОСОБА_2 . Відповідач вважає, що вина підприємства в травмуванні позивача та його моральних стражданнях відсутня. Вказує, що позивачем не обґрунтовано ціну позову та спричинення йому моральних страждань не підтверджено належними та допустимими доказами. Окрім того, відповідач вважає, що визначений судом розмір моральної шкоди, стягнутої на користь позивача не відповідає засадам розумності та справедливості та усталеній судовій практиці в аналогічних справах.

У відзиві на апеляційну скаргу представника позивача Гузєва І.Г. , відповідач, просить відмовити апелянту в задоволенні його апеляційної скарги в повному обсязі, задовольнивши апеляційну скаргу відповідача щодо скасування оскаржуваного судового рішення з відмовою позивачу у задоволенні його позовних вимог.

Від представника позивача адвоката Гузєва І.Г. надійшла заява з проханням провести судовий розгляд без участі позивача і його представника, оскільки ОСОБА_1 не може з`явитися до суду через стан здоров`я, а він зайнятий в іншому судовому процесі.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши представника відповідача ОСОБА_8 .., яка підтримала доводи своєї апеляційної скарги та просила скасувати рішення суду першої інстанції із зазначених у скарзі підстав, заперечувала проти задоволення вимог апеляційної скарги представника позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника позивача не може бути задоволена, тоді як апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 18.07.2008 року позивач прийнятий на ВАТ «ПівдГЗК» (яке змінило назву на ПАТ «ПІВДГЗК») в управління дробильно-транспортного комплексу дробильником. 06.09.2012 року переведений в управління торгівлі та громадського харчування на дільницю допоміжних робіт підсобним робітником на 0,25 ставки. 30.10.2012 року переведений підсобним робітником на 0,5 ставки дільниці допоміжних робіт управління торгівлі та громадського харчування (а.с. 29-31).

23.05.2012 року на підприємстві з позивачем стався нещасний випадок .

Відповідно до акту № 4 від 28.05.2012 року форми Н-1 «Про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом» - 23.05.2012 року о 06 години 45 хвилин позивач отримав письмовий наряд від майстра зміни ОСОБА_2 на експлуатацію та обслуговування дробарок 1-2 та 3-4 стадій дроблення цеху № 1 і о 7 годині 00 хвилин приступив до його виконання. О 12 годині 20 хвилин позивач у складі бригади з 3-х чоловік отримав письмовий наряд та наряд-допуск № 1087 на виконання робіт з ошуровки прийомного бункеру для розчищення посадочного місця встановлення футеровки рудоспуску нитки «Я». користуючись страхувальним канатом № 3 та монтажним поясом № 10, ОСОБА_1 почав поступово спускатися вниз, до місця встановлення футеровки рудоспуску. У цей час майстер ОСОБА_2 та дробильник ОСОБА_6 знаходилися на поверхні, спостерігаючи за діями позивача, а дробильник ОСОБА_7 пішов до корпусу 3-4 стадії дроблення за скребком. ОСОБА_1 спустився до місця встановлення футеровки, після чого ОСОБА_6 спустив йому лом і позивач почав ошуровку укосу руди. При виконання робіт з розчистки посадочного місця встановлення футеровки рудоспуску нитки «Я» позивач послизнувся та почав падати, під вагою його тіла розірвалося металеве кільце на страхувальному канаті і він через отвір впав в загрузочний бункер нитки «Я».

Відповідно до п. 7 акту основною причиною настання нещасного випадку є незадовільний технічний стан страхувального канату; супутньою - невиконання посадових з обов`язків.

У пункті 10 акту особою, яка допустила порушення вимог законодавства про охорону праці, зазначено ОСОБА_2 , майстра основної виробничої дільниці цеху №1 управління дробильно-транспортного комплексу ВАТ «ПівдГЗК», який порушив п.4.1.5 «Правил охорони праці при роботі на висоті» НПАОП 0.00-1.15-07 та п.2.7 «Посадової інструкції №02-042 від 03.05.2006 року для майстра основної виробничої дільниці цеху №1 управління дробильно-транспортного комплексу».

Встановлений діагноз потерпілого - «Сполучена травма: відкрита, проникаюча черепно-мозкова травма, забій мозку 1 ст., субдуральна гематома малого об`єму базальних відділів скроневої долі ліворуч, субара-хноідальний крововилив, пневмоцефалія, перелом лобної кістки праворуч, луски скроневої кістки ліворуч, перелом кісток носу. Забійна рана м`яких покровів голови. Компресійно-відривний перелом тіла ThVII хребця ІІст. Закрита травма грудної клітини: перелом Х ребра ліворуч, перелом тіла лівої лопатки. Забійні рани кінцівок» (а.с. 18-21).

Аналогічні обставини викладені в акті 28.05.2012 року форми Н-5 «Проведення розслідування нещасного випадку, що стався 23 травня 2012 року о 13 годині 00 хвилин» (а.с. 22-24).

При огляді МСЕК 06.09.2012 року позивачу первинно встановлено ступінь втрати професійної працездатності - 70% з 06.09.2012 року до 01.10.2013 року. Встановлено другу групу інвалідності внаслідок трудового каліцтва (а.с. 11).

При огляді МСЕК 10.10.2013 року позивачу повторно встановлено ступінь втрати професійної працездатності - 70% з 01.10.2013 року по 01.10.2014 року. Встановлено другу групу інвалідності внаслідок трудового каліцтва (а.с. 12, 13).

При огляді МСЕК 09.10.2014 року позивачу повторно встановлено ступінь втрати професійної працездатності - 60% з 01.10.2014 року по 01.10.2015 року. Встановлено третю групу інвалідності внаслідок трудового каліцтва (а.с. 12, 13).

22.09.2015 року позивачу повторно встановлено ступінь втрати професійної працездатності - 40% з 01.10.2015 року по 01.10.2016 року. Встановлено третю групу інвалідності внаслідок трудового каліцтва (а.с. 14, 15).

04.10.2016 року позивачу повторно встановлено ступінь втрати професійної працездатності - 40% з 01.10.2016 року по 01.10.2017 року. Встановлено третю групу інвалідності внаслідок трудового каліцтва (а.с. 14, 15).

26.09.2017 року позивачу повторно встановлено ступінь втрати професійної працездатності - 40% з 01.10.2017 року по 01.10.2018 року. Встановлено третю групу інвалідності внаслідок трудового каліцтва (а.с. 16, 17).

18.09.2018 року позивачу повторно встановлено ступінь втрати професійної працездатності - 40% з 01.10.2018 року по 01.10.2020 року. Встановлено третю групу інвалідності внаслідок трудового каліцтва (а.с. 16, 17).

ОСОБА_1 внаслідок виробничої травми проходив лікування в медичному закладі з 23.05.2012 року по 13.06.2012 року (а.с. 27-28).

Внаслідок трудового каліцтва позивачу завдано моральної шкоди, що полягає у моральних стражданнях через погіршення здоров`я, постійне лікування, вимушені зміни способу життя, втрату професійної працездатності.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги позивача, керувався статтями 153, 173, 237-1 КЗпП України, стаття 23, 1167, 1168 ЦК України, й виходив з того, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки нещасний випадок з позивачем внаслідок, якого він отримав трудове каліцтво, стався з останнім під час виконання ним трудових обов`язків на підприємстві відповідача, і наявності у зв`язку з цим підстав для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, однак не в повній мірі згідна із визначеним судом розміром моральної шкоди,частково, погоджуючись у цій частині із доводами відповідача, з огляду на таке.

Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

У відповідності до ст.4 ЗУ «Про охорону праці», державна політика в області охорони праці, базується; зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань.

Згідно частин 1,3 ст.13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Частиною 3 ст.1166 ЦК України визначено, що шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

У відповідності зі ст.ст.23,1167 ЦК України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання складається, зокрема, у фізичному болі, душевних стражданнях, які він поніс у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок нещасного випадку.

Наведені вище докази свідчать про те, що ушкодження здоров`я, заподіяне позивачеві під час виконання ним трудових обов`язків, заподіює йому моральні й фізичні страждання, які обмежують його можливість вести звичний спосіб життя, тягнуть за собою не відновлення здоров`я, відчуття болю.

Відповідно до Закону України "Про охорону праці», на підприємство покладено обов`язок забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку, основною причиною настання нещасного випадку є незадовільний технічний стан страхувального канату; супутньою - невиконання посадових обов`язків ОСОБА_2 , майстром основної виробничої дільниці цеху №1 управління дробильно-транспортного комплексу ВАТ «ПівдГЗК», який порушив п.4.1.5 «Правил охорони праці при роботі на висоті» НПАОП 0.00-1.15-07 та п.2.7 «Посадової інструкції №02-042 від 03.05.2006 року для майстра основної виробничої дільниці цеху №1 управління дробильно-транспортного комплексу», що встановлено актом №4 від 28.05.2012 року форми Н-1 «Про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом»

Колегія суддів не сприймає доводів відповідача про те, що позивач не навів доказів завдання йому моральної шкоди, оскільки, як правильно зазначив суд першої інстанції, такі доводи не ґрунтуються на законі та спростовуються наведеними у судовому рішенні висновками суду, так як уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві йому спричинена моральна шкода.

При цьому, слід зазначити, що статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, тому доводи відповідача про відсутність підстав для стягнення з підприємства на користь позивача моральної шкоди, колегія суддів не сприймає.

Доводи відповідача щодо відсутності факту встановлення наявності доказу вини відповідача колегія суддів відхиляє, оскільки у судовому засіданні були встановлені обставини щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу.

Між тим, колегія суддів погоджується із доводами відповідача щодо завищеного розміру моральної шкоди, та не погоджується із доводами представника позивача щодо заниженого розміру моральної шкоди, оскільки вважає, що він визначений без повного урахування роз`яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Так, визначаючи розмір суми, що підлягає стягненню на відшкодування моральної шкоди, суд виходив з конкретних обставин справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних позивачу моральних страждань, стан його здоров`я, суттєвість вимушених змін у житті, врахував суд і те, що основною причиною нещасного випадку став незадовільний технічний стан страхувального канату, тобто грубе порушення основних обов`язків роботодавця щодо створення необхідних умов праці; супутньою - невиконання посадових обов`язків посадовою особою відповідача, ступінь втрати професійної працездатності у зв`язку з трудовим каліцтвом, який, починаючи з 2015 року не змінювався (становить 40%) та свідчить про відсутність поліпшення стану здоров`я позивача, обсяг фізичних та моральних страждань позивача, їх інтенсивність та довготривалість, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, наслідків, що наступили, визначивши розмір моральної шкоди 250 000 грн.

Проте, суд апеляційної інстанції вважає завищеним, визначений судом розмір моральної шкоди, враховуючи те, що після нещасного випадку у 2012 році ступінь втрати професійної працездатності позивача становив 70%, такий же процент був встановлений і в наступному 2013 році, в 2014 році процент втрати професійної працездатності знизився до 60%, а починаючи з 2015 року по теперішній час цей процент знизився на 30% та становить 40 %, що свідчить про покращення його стану здоров`я в порівнянні з часом настання нещасного випадку, оскільки після 2015 року процент втрати працездатності позивача не підвищується.

У зв`язку із викладеним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди №4 від 31.03.1995 року з подальшими змінам, колегія суддів вважає за необхідне зменшити визначений судом розмір моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача з 250 000 грн. до 120 000 грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Згідно ч.5 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частина 6 ст.141 ЦПК України передбачає, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи те, що судом апеляційної інстанції зменшена сума моральної шкоди, то відповідно до задоволеної частини позовних вимог, стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 1200 грн., що становить 1% від суми визначеної судом до відшкодування, а отже судовий збір стягнутий судом першої інстанції, також підлягає зменшенню, з 2500 грн. до 1200 грн.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381,382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Гузєва Ігоря Григоровича, залишити без задоволення, апеляційну скаргу відповідача Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат», задовольнити частково.

Рішення Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 квітня 2019 року, змінити в частині стягнутого з Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 розміру моральної шкоди, зменшивши його з 250 000 грн. (двісті п`ятдесят тисяч) грн. до 120 000 грн. (сто двадцять тисяч) грн. та в частині стягнутого з Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь держави судового збору, зменшивши його розмір з 2 500 (дві тисячі п`ятсот) грн. до 1 200 (одна тисяча двісті) грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 29 липня 2019 року.

Головуючий:

Судді: