Справа №524/834/19
Провадження №2/524/1309/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2019 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі: головуючого - судді Андрієць Д.Д., за участю секретаря - Воблікової І.О., позивача - ОСОБА_1 , представника позивача - ОСОБА_2 , представника відповідача - ОСОБА_3 , третьої особи - ОСОБА_4 , розглянувши в порядку загального позовного провадження в судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до КП "КВАРТИРНЕ УПРАВЛІННЯ", третя особа - ОСОБА_4 про захист порушених прав на житло,-

ВСТАНОВИВ:

ВИМОГИ ПОЗИВАЧА

ОСОБА_1 звернулась до Автозаводського районного суду м.Кременчука із позовом, в якому просила визнати незаконним рішення КП «Квартирне управління» щодо відмови в опрацюванні заяви ОСОБА_1 про приватизацію квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за нею право на приватизацію квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА

Свої вимоги позивач мотивував тим, що вона, її неповнолітній син та чоловік проживають за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі ордеру, виданого Виконавчим комітетом Кременчуцької міської ради 28.09.2012 №37 серії Д.

18.12.2018 вона звернулась до відповідача із заявою про намір реалізувати своє право на приватизацію квартири в якій вона проживає. До заяви було долучено всі необхідні документи. Листом від 21.12.2018 відповідач відмовив в опрацюванні її заяви, в обґрунтування прийнятого рішення відповідач послався на відсутність згоди всіх членів сім`ї.

З таким рішенням відповідача вона погодитись не може, оскільки право особи на приватизацію не може бути залежним від бажання чи не бажання брати участь у приватизації інших осіб. Чинним законодавством не обмежується право на приватизацію частини житлового приміщення.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та просили задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві.

ПОЗИЦІЯ ВІДПОВІДАЧА

Відповідач надіслав суду відзив в якому зазначив, що позов вважає необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Згідно договору-доручення, укладеного між УЖКГ Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради та КП «Квартирне управління» від 29.04.2014, останнє виконує функції органу приватизації житлового фонду, що знаходиться в комунальній власності територіальної громади м.Кременчука в порядку та на умовах, визначених Договором та чинним законодавством. 18.12.2018 позивачем подано заяву, в якій вона просила передати у приватну власність членам сім`ї квартиру - у рівних частках «…дві кімнати - дві особи». Заява була підписана одноосібно ОСОБА_1 .. Вважає, що позивачем при поданні заяви на приватизацію не було дотримано одну з основних вимог, передбачену чинним законодавством, що регулює відносини з приватизації - надання письмової згоди всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають в квартирі.

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечувала з підстав, викладених у відзиві. Додатково зазначила, що квартира АДРЕСА_2 не передана у власність територіальної громади міста Кременчука та перебуває у власності Міністерства оборони України.

ПОЗИЦІЯ ТРЕТЬОЇ ОСОБИ

В судовому засіданні ОСОБА_4 погодився із доводами представника відповідача. Також підтвердив те, що квартира АДРЕСА_2 перебуває у власності Міністерства оборони України. Пояснив, що він отримав ордер на дану квартиру як військовослужбовець і не має наміру її приватизувати, оскільки як інвалід війни бажає поліпшити житлові умови.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

28 вересня 2012 року Виконавчим комітетом Кременчуцької міської ради ОСОБА_4(третя особа по справі) видано корінець ордера на жиле приміщення №37 серії Д на квартиру АДРЕСА_3 зі складом сім`ї - дружина ОСОБА_1 та син ОСОБА_5

18 грудня 2018 року ОСОБА_1 через Департамент «Центр надання адміністративних послуг у м.Кременчуці» подано заяву про передачу в приватну власність квартири АДРЕСА_2 .

Відповідно до змісту заяви, остання просила передати у приватну власність квартиру членам сім`ї у рівних частках: дві кімнати - дві особи.

У відповіді КП «Квартирне управління» від 21.12.2018 №01-12/544 наданій ОСОБА_1 на її заяву щодо приватизації квартири АДРЕСА_2 зазначено, в квартирі зареєстрований склад сім`ї три особи. В зв`язку із відсутністю згоди всіх членів сім`ї, заява ОСОБА_1 залишена без подальшого опрацювання. Після усунення обставин, які стали причиною відмови, особа має право повторно подати заяву для приватизації квартири.

НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1-2 статті 41 Конституції України Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону.

Частинами третьою, п`ятою статті 9 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК УРСР) визначено, що Громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання і утримання визначені ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду».

Вказаний Закон передбачає, що метою приватизації державного житлового фонду є створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, залучення громадян до участі в утриманні і збереженні існуючого житла та формування ринкових відносин.

Приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України(ч.1 ст.1 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду»).

Згідно ч.1 ст.2, 3 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. Приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов. Передача у власність громадян житлових приміщень у гуртожитках здійснюється з одночасною передачею їм у спільну сумісну власність допоміжних приміщень (приміщень загального користування).

Відповідно до ст.8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» Приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.

Відповідно до Законів України "Про приватизацію державного житлового фонду", "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків", Положення про Міністерство з питань житлово-комунального господарства, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 № 717, та з метою приведення у відповідність до законодавства власних нормативно-правових актів Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 № 396 затверджено Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян.

В п.4 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян визначено, що передача займаних квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах здійснюється в приватну (спільну сумісну, спільну часткову) власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цих квартирах (будинках), жилих приміщеннях у гуртожитку, кімнатах у комунальній квартирі, у тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника.

Згідно п.18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, громадянин подає до органів приватизації такі документи: заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; копії документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї (для осіб, які не досягли 14 років, копії свідоцтв про народження), які проживають разом з ним; копії довідок про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податку громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, які проживають разом з ним (крім випадків, коли через свої релігійні переконання особи відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); копії документів, виданих органами державної реєстрації актів цивільного стану або судом, що підтверджують родинні відносини між членами сім`ї (свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб, свідоцтва про розірвання шлюбу, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, тощо); довідки про реєстрацію місця проживання громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, зареєстрованих у квартирі (будинку), жилому приміщенні в гуртожитку, кімнаті у комунальній квартирі; технічний паспорт на квартиру (кімнату, жилий блок, секцію) у житловому будинку (гуртожитку), а на одноквартирний будинок - технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок; копія ордера на жиле приміщення або ордера на жилу площу в гуртожитку; документ, що підтверджує невикористання ним та членами його сім`ї житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації відповідно до законодавства (за наявності); заява-згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі. За малолітніх та неповнолітніх членів сім`ї наймача рішення щодо приватизації житла приймають батьки (усиновлювачі) або опікуни. Згоду на участь у приватизації дітей батьки (усиновлювачі) або опікуни засвідчують своїми підписами у заяві біля прізвища дитини.

ОЦІНКА СУДУ

Оцінюючи викладені сторонами доводи на обґрунтування своїх вимог, суд відзначає наступне.

Так, під час розгляду справи судом було встановлено і це не заперечувалось позивачем та його представником, а також підтверджується матеріалами справи, що позивачем разом із заявою про приватизацію квартири не було подано усіх необхідних документів, передбачених Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян.

Зокрема, позивачем не засвідчено своїм підписом згоду на участь у приватизації її неповнолітнього сина, а також не надано згоду ОСОБА_4 , як наймача квартири, на приватизацію квартири.

Суд не може погодитись із доводами позивача щодо незаконності рішення КП «Квартирне управління», оскільки на переконання суду, неподання всіх необхідних документів, позбавляє можливості орган приватизації прийняти законне та обґрунтоване рішення про приватизацію особою житла.

Крім того, суд враховує те, що реалізація права позивача на приватизацію без згоди інших осіб, які проживають в квартирі та мають право на користування вказаним житловим приміщенням, порушить право останніх, як на користування квартирою, так і на реалізацію права на набуття у власність її частини, оскільки в разі надання позивачу права на приватизацію квартири АДРЕСА_2 , він стане її єдиним власником.

Крім іншого, суд приймає до уваги те, що рішення КП «Квартирне управління» не носить остаточного характеру та після усунення недоліків, позивач не позбавлений можливості повторно звернутись із відповідною заявою для приватизації квартири.

В своєму рішенні від 25 грудня 1997 року по справі №9-зп за конституційним зверненням громадян ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та інших громадян щодо офіційного тлумачення статей 55, 64, 124 Конституції України (справа за зверненнями жителів міста Жовті Води)Конституційний Суд України вказав, що Частина перша статті 55 Конституції України містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Зазначена норма зобов`язує суди приймати заяви до розгляду навіть у випадку відсутності в законі спеціального положення про судовий захист. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв чи скарг, які відповідають встановленим законом вимогам, є порушенням права на судовий захист, яке відповідно до статті 64 Конституції України не може бути обмежене. Таким чином, положення частини першої статті 55 Конституції України закріплює одну з найважливіших гарантій здійснення як конституційних, так й інших прав та свобод людини і громадянина. Частина перша статті 55 Конституції України відповідає зобов`язанням України, які виникли, зокрема, у зв`язку з ратифікацією Україною Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, Конвенції про захист прав і основних свобод людини (Рим, 1950 рік), що згідно зі статтею 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави(ч.1 ст.2 ЦПК України).

Так, звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 вказувала на те, що її право на приватизацію порушується відповідачем - КП «Квартирне управління». Однак, під час розгляду справи було встановлено, що спірна квартира належить до житлового фонду Міністерства оборони України і відповідно до Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом Міністерства оборони України 31 липня 2018 року № 380 належними органами приватизації є квартирно-експлуатаційні органи Міністерства оборони України.

У зв`язку із цим, суд дійшов висновку про те, що задоволення позову не призвело б до ефективного захисту прав позивача на приватизацію квартири АДРЕСА_2 .

Відтак, суд дійшов до висновку про те, що на даний час житлові права ОСОБА_1 на приватизацію житла не порушені, а тому позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 141, 258, 259, 263 - 265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до КП"КВАРТИРНЕ УПРАВЛІННЯ" про захист порушених прав на житло - залишити без задоволення.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 06.12.2019

Суддя Д.Д.Андрієць