Тарутинський районний суд Одеської області
_________________________________________________________________________
Справа №514/1549/18
Провадження по справі № 2/514/79/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2019 року смт Тарутине

Тарутинський районний суд Одеської області у складі :

головуючого судді Кравченко П.А.,

за участі секретаря Чолак Я.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про дострокове розірвання договору оренди землі,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Тарутинського районного суду Одеської області звернувся позивач ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 про дострокове розірвання договору оренди землі, в якому просить суд розірвати договір оренди землі від 15 листопада 2001 року укладеного між ним та ОСОБА_2 .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 15 червня 2001 року між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди земельної ділянки строком на 49 років. Відповідно до умов зазначеного договору оренди земельної ділянки позивач надає, а відповідач приймає в оренду земельну ділянку, розташовану на землях Підгірнянської сільської ради, Тарутинського району Одеської області, загальною площею 5,05 га, яка належить позивачу на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серії РІ №463204.

Згідно п.1.1 умов договору загальна оцінка вартості земельної ділянки, відповідно до довідки Тарутинського районного відділу земельних ресурсів Одеської області Держкомзему України від 15 червня 2001 року становить 40368 грн.

Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендареві за користування земельною ділянкою.

Згідно п.п.3.2 пункту 3 зазначеного договору, плата за землю вноситься орендарем щорічно (згідно п.1 ст.21 ЗУ «Про оренду землі») виключно у грошовій формі із розрахунку 5 (п`ять) грн. на рік не пізніше 15 листопада поточного року. Розмір орендної плати при інфляції індексується.

Зазначені умови договору не відповідають вимогам чинного законодавства, відповідно до якого розмір орендної плати встановлюється в межах від 3 до 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

Орендна плата не відповідає вимогам ст. 288 Податкового кодексу України, крім того відповідач не сплачує орендну плату.

Наведене в сукупності зумовило позивача звернутися до суду з вказаним позовом.

Ухвалою суду від 29 жовтня 2018 року цивільну справу прийнято до провадження, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, просив відмовити у задоволені позову з підстав необґрунтованості та необхідності застосування строків позовної давності.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення сторін та їх представників, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 15 червня 2001 року між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди землі, який було посвідчено державним нотаріусом Арцизської державної нотаріальної контори та зареєстровано Тарутинським земельним відділом від 20.06.2004 року №1 (а.с.7).

Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5.0512 га, за адресою, Одеська область Тарутинський район, с/рада Підгірненська, належить позивачу ОСОБА_1 (а.с.8)

Відповідно до п.1.1 умов договору загальна оцінка вартості земельної ділянки, відповідно до довідки Тарутинського районного відділу земельних ресурсів Одеської області Держкомзему України від 15 червня 2001 року становить 40368 грн.

Частиною першою, другою статті 31 Закону України «Про оренду землі», визначено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

Згідно п.2.1. пункту 2 земельна ділянка надається на умовах оренди строком до п`ятнадцятого листопада 2050 року.

Згідно п.п.3.2 пункту 3 зазначеного договору, плата за землю вноситься орендарем щорічно (згідно п.1 ст.21 ЗУ «Про оренду землі») виключно у грошовій формі із розрахунку 5 (п`ять) грн.. на рік не пізніше 15 листопада поточного року. Розмір орендної плати при інфляції індексується.

Підпунктом 8.3. п.8 Договору передбачає, що Договір оренди земельної ділянки може бути розірвано

- за взаємною згодою сторін;

- на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі не виконання сторонами їх зобов`язань, у разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкту оренди якщо інше не передбачено договором оренди земельної ділянки.

Згідно до ч. ч. 1, 9 ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини пов`язані з орендою землі, регулюються законом.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем (ч. 4 ст. 124 ЗК України).

Законом України «Про оренду землі» визначається порядок укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

В силу ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 14 цього Закону договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

За змістом ч. 8 ст. 93 ЗК України та ч. 1 ст. 4 Закону України «Про оренду землі» орендодавцями земельних ділянок є їх власники або уповноважені ними особи.

Відповідно до статтею 409 ЦК України власник земельної ділянки має право на одержання плати за користування нею. Розмір плати, її форма, умови, порядок та строки її виплати встановлюються договором.

Пунктом «в» частини першої статті 96 ЗК України визначено, що землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

Відповідно до статей 1, 13, 24, 25, 32 Закону України «Про оренду землі» та пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати.

Згідно з частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Статтями 3, 6, 203, 626, 627 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів ( вільне волевиявлення учасника правочину)

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Стаття 627 ЦК України передбачає свободу договору, яка полягає в тому, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як було встановлено під час судового розгляду позивач та відповідач під час укладання договору оренди землі дійшли згоди щодо умов договору та орендної плати за договором. Після укладання договору відповідач передав в рахунок майбутньої орендної плати позивачу грошові кошти в розмірі 2000 грн. Факт отримання зазначеної суми позивач підтвердив в судовому засіданні, та пояснив, що у 2001 році у нього склались складні життєві обставини, та він звернувся до відповідача за отриманням матеріальної допомоги. Відповідач погодився надати таку допомогу та запропонував укласти договір оренди землі, на що він погодився та вони уклали у нотаріуса вказаний договір оренди землі, після чого він отримав грошові кошти в рахунок майбутньої орендної плати за договором оренди землі.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

В силу ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу.

З урахуванням цих правових норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів позивача та підтвердження їх відповідними доказами, суд приходить до висновку, що внесення орендарем орендної плати авансом на перед та у зв`язку з не внесенням щорічної плати за оренду землі не може вважатися систематичною несплатою орендної плати.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди. При цьому, фундаментальне значення, крім ознаки «систематичність», має значення саме несплата орендної плати, тоді як у вказаній справі має місце сплата орендної плати у меншому розмірі.

Якщо орендар виплачує орендну плату але у меншому розмірі, то орендодавець має право вимагати іі сплати в повному (більшому) розмірі або вимагати іі перегляд. При цьому суд зазначає про те, що позивач не зверталася до відповідача з претензією щодо зміни розміру орендної плати та іі перегляду. Відповідно до умов укладеного сторонами договору розмір орендної плати може бути переглянуто за згодою сторін або у судовому порядку.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги позивача про розірвання договору оренди землі є не обґрунтованими та не підлягають задоволенню.

З урахуванням вищевикладеного та керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 76,, 264, 265, 273, 274, 279, 280-289, 354 ЦПК України, ст. ст. 3,6, 15,16, 203, 626, 627 ЦК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про дострокове розірвання договору оренди землі - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Тарутинський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 05 грудня 2019 року.

Суддя П.А. Кравченко