Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2019 року м. Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Безрук Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Чемезової Г.О.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Волноваха цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

встановив :

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, пояснюючи, що їм, на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_1. У квартирі зареєстрований як член сімї відповідач, який протягом шести років не мешкає у квартирі, оскільки виїхав на проживання до Росії. Не проживаючи у квартирі понад один рік, він втратив право користування житловим приміщенням у квартирі за місцем реєстрації, добровільно знятися з реєстрації не бажає, тому з метою зняття його з реєстрації та захисту прав власників житла, просили в судовому порядку визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням у належній їм квартирі.

У судове засідання позивачі не зявилися, подали заяви про розгляд справи без їх участі, на позові наполягали, не заперечували проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, місце та час слухання справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подав, тому суд, у відповідності з вимогами ст. 280 ЦПК України ухвалює рішення при заочному розгляді справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам, дійшов висновку про необхідність задоволення позову виходячи з наступного.

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 23.12.1999 року, позивачі є власниками квартири АДРЕСА_2. Право власності позивачів зареєстровано Волноваським БТІ ( а.с.8)

З довідки виконавчого комітету Волноваської міської ради Донецької області від 30.10.2018 року за № 11137 вбачається, що відповідач зареєстрований за вказаною адресою. ( а.с.10)

Відповідно акту обстеження матеріально-побутових умов від 05.10.2018 року, складеного комісією за участю депутата ОСОБА_5, відповідач не мешкає у квартирі АДРЕСА_3 з 2012 року. ( а.с.9)

Згідно ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ ( майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Пунктами 33, 34 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07.02.2014 року передбачено, що відповідно до положень ст.. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не повязаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

При цьому усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення, про позбавлення права користування жилим приміщенням, про визнання особи безвісно відсутньою, про оголошення фізичної особи померлою.

Ураховуючи вищевикладене та вимоги діючого законодавства, суд вважає підтвердженим факт не проживання відповідача більше одного року у квартирі АДРЕСА_4 без поважних причин, особистих речей в будинку не має, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача до спеціального фонду Державного бюджету України підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 гривень.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст.405 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 258-259, 263-265, 280-284, 354 ЦПК України суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_5.

Стягнути з ОСОБА_4 до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у сумі 704,80 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року) : до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 296 ЦПК України: апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя Т.В. Безрук