ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2019 року

м.Суми

Справа №591/6844/18

Номер провадження 22-ц/816/4891/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Орлова І. В. (суддя-доповідач),

суддів - Левченко Т. А. , Хвостика С. Г.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.

учасники справи:

заявник: боржник - Виконавчий комітет Сумської міської ради

суб`єкт оскарження: старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень

Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області Колос Р.В.

заінтересовані особи: стягувач - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Сумського апеляційного суду цивільну справу 591/6844/18 за апеляційною скаргою Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області на ухвалу Зарічного районного суду міста Суми від 10 вересня 2019 року (суддя Сидоренко А.П.), -

в с т а н о в и в :

13 листопада 2018 року Виконавчий комітет Сумської міської ради (далі - Виконком) звернувся зі скаргою на дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області (далі - відділ ДВС) Колоса Р.В., від частини вимоги якої заявою від 31 січня 2019 року відмовився (а.с. 78), та просив визнати неправомірною і скасувати постанову державного виконавця від 30 жовтня 2018 року про закінчення виконавчого провадження № 53804784.

Вимоги скарги мотивовано тим, що рішення Зарічного районного суду м. Суми від 29 вересня 2016 року було виконане до моменту відкриття виконавчого провадження № 53804784, про що було повідомлено відділ ДВС. Однак виконавче провадження не було закінчено, а на боржника 30 червня 2017 року було накладено штраф. Крім того, постановами від 30 жовтня 2018 року державним виконавцем накладено ще один штраф, стягнуто виконавчий збір, витрати виконавчого провадження, а також винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 11 ч.1 ст. 39 та ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з тим, що рішення неможливо виконати без участі боржника. На думку заявника, державний виконавець мав закінчити виконавче провадження у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду в повному обсязі, як це передбачено п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону.

Ухвалою Зарічного районного суду міста Суми від 10 вересня 2019 року скаргу Виконкому задоволено.

Визнано неправомірною постанову старшого державного виконавця відділу ДВС Колоса Р.В. від 30 жовтня 2018 року про закінчення виконавчого провадження № 53804784.

Відділ ДВС з ухвалою суду першої інстанції не погодився та оскаржив її в апеляційному порядку. Посилаючись на незаконність і необґрунтованість ухвали суду, невідповідність висновків суду обставинам справи, заявник просить її скасувати та відмовити у задоволенні скарги Виконкому. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що відділом ДВС дійсно було отримано повідомлення про виконання судового рішення, однак 14 червня 2017 року від стягувача ОСОБА_1 надійшла заява про те, що рішення фактично не виконане, тому на боржника було накладено штраф та вирішено питання стягнення виконавчого збору. Закінчення виконавчого провадження на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» заявник апеляційної скарги обґрунтував тим, що рішення суду про виключення квартири АДРЕСА_1 з числа службового житла неможливо виконати без участі боржника, тобто Виконкому.

У відзиві на апеляційну скаргу Виконком вважає ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 20 вересня 2019 року законною, обґрунтованою та такою, що не підлягає скасуванню. Зазначає, що рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 09 січня 2019 року скасовано постанови державного виконавця відділу ДВС Колоса Р.В. про накладення штрафу, стягнення виконавчого збору та витрат у виконавчому провадженні № 53804784, а також встановлено, що рішення суду боржником було виконане до моменту відкриття виконавчого провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Задовольняючи вимоги скарги Виконкому, суд першої інстанції взяв до уваги встановлені рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 09 січня 2019 року обставини виконання боржником рішення Зарічного районного суду м. Суми від 29 вересня 2016 року до моменту відкриття виконавчого провадження № 53804784 та дійшов висновку про те, що державний виконавець мав закінчити виконавче провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», тобто у зв`язку з фактичним виконанням судового рішення у повному обсязі.

Апеляційний суд погоджується з правильністю таких висновків суду першої інстанції, оскільки вони відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Судовим розглядом встановлено, що рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 29 вересня 2016 року зобов`язано Виконком в особі Управління обліку, розподілу та приватизації житла вчинити дії щодо виключення квартири АДРЕСА_1 з числа службових жилих приміщень (а.с.116-117).

13 квітня 2017 року Зарічним районним судом м. Суми видано виконавчий лист № 591/6635/15-ц (а.с. 93-94).

20 квітня 2017 року державним виконавцем відділу ДВС Колосом Р.В. відкрито виконавче провадження № 53804784 з виконання зазначеного виконавчого листа (а.с. 98-99).

28 квітня 2017 року Сумська міська рада в особі Управління обліку, розподілу та приватизації житла листом №179/11.04-09 повідомила відділ ДВС про те, що після надання Департаментом інфраструктури міста клопотання про виключення квартири АДРЕСА_1 з числа службових жилих приміщень, Управлінням було вчинено дії по збору, підготовці, обробці документів та винесення даного питання на засідання громадської комісії з житлових питань, а також підготовлено проект відповідного рішення на засідання Виконкому. Після ознайомлення з судовим рішенням та підготовленими документами членами Виконкому 17 січня 2017 року було прийнято рішення № 24 про відмову у виключенні вказаної квартири з числа службових приміщень у зв`язку з відсутністю законних підстав. Таким чином, рішення Зарічного районного суду м. Суми від 29 вересня 2016 року Управлінням обліку, розподілу та приватизації житла, як структурним підрозділом Виконкому, було виконане до моменту відкриття виконавчого провадження № 53804784 (а.с.102, 103-104, 122, 123-124).

10 травня 2017 року відділ ДВС надіслав стягувачу ОСОБА_1 зазначений вище лист з проханням повідомити чи виконано на його думку судове рішення (а.с. 71-72), у відповідь на який стягувач заявою від 14 червня 2017 року повідомив відділ ДВС про невиконання судового рішення та просив вжити заходи з його примусового виконання (а.с.73).

Після вчинення ряду виконавчих дій, зокрема, накладення на боржника штрафу за невиконання судового рішення, стягнення виконавчого збору та покладення витрат виконавчого провадження, постановою державного виконавця відділу ДВС від 30 жовтня 2018 року закінчено виконавче провадження № 53804784 на підставі ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з тим, що в ході здійснення виконавчого провадження про зобов`язання Виконкому в особі Управління обліку, розподілу та приватизації житла вчинити дії щодо виключення квартири АДРЕСА_1 з числа службових жилих приміщень було встановлено, що рішення суду не можна виконати без участі боржника (а.с. 140).

Водночас, рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 09 січня 2019 року було встановлено фактичне виконання структурним підрозділом Виконкому - Управлінням обліку, розподілу та приватизації житла рішення рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 29 вересня 2016 року. Також суд вказав, що обов`язок виконати дії покладався саме на структурний підрозділ, а не на Виконком (а.с. 149-153).

Отже, позитивного рішення про виключення квартири АДРЕСА_1 з числа службових житлових приміщень Виконком не прийняв, про що свідчить його рішення № 24 від 17 січня 2017 року. Однак, як правильно встановив суд першої інстанції, дії щодо виключення вказаної квартири з числа службових приміщень рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 29 вересня 2016 року зобов`язано вчинити саме структурний підрозділ Виконкому - Управління обліку, розподілу та приватизації житла, який ці дії вчинив шляхом збору, підготовки, обробки документів та винесення даного питання на засідання громадської комісії з житлових питань, а також шляхом підготовки проекту відповідного рішення на засідання Виконкому.

Таким чином, боржником судове рішення було виконане до моменту відкриття виконавчого провадження № 53804784, а тому у державного виконавця були передбачені п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» підстави для закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, чого зроблено не було.

За викладених вище обставин апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про неправомірність постанови державного виконавця відділу ДВС Колоса Р.В. від 30 жовтня 2018 року про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», тобто у зв`язку з надісланням виконавчого документа до суду, який його видав через невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника.

Доводи апеляційної скарги вже були предметом розгляду суду першої інстанції, який надав їм належну оцінку.

Отже, суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому її необхідно залишити без змін, а скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області залишити без задоволення, а ухвалу Зарічного районного суду міста Суми від 10 вересня 2019 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 09 грудня 2019 року.

Головуючий І.В.Орлов (суддя-доповідач)

Судді: Т.А.Левченко

С.Г.Хвостик