ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/2827/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" жовтня 2019 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Трусової Т.О.,

секретар судового засідання Волок І.О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

представник відповідача - ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києвів порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну порядку та способу стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад позицій учасників справи.

У листопаді 2018 р. ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі по тексту - ОСОБА_3 , відповідач, разом - сторони) про зміну порядку та способу стягнення аліментів на утримання дочки ОСОБА_5 , встановлених рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 15.05.2018 з твердої грошової суми в розмірі 2 500 грн. до ј частини усіх видів його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позов обґрунтований такими обставинами. Відповідач, громадянка Російської Федерації, маючи подвійне громадянство, виїхала до країни-агресора та забрала дитину з собою, у зв`язку з чим позивач не може повноцінно спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні. Така поведінка відповідача довела дитину до того, що у неї з`явилися проблеми зі здоров`ям, але позивача про це не повідомили. Позивач як міг, їздив до дитини, відвідував її на день народження, дарував подарунки, але чеки не збирав. Влітку дитина приїжджала до бабусі, і вони чудово провели час. Останнім часом через загострення політичної ситуації позивач не може поїхати до Російської Федерації, а відповідач народила другу дитину і взагалі унеможливила спілкування позивача з дочкою. В суді позивач намагався довести, що за рівнем доходів він не у змозі сплачувати аліменти в тому розмірі, який бажає відповідач, проте адвокат натиснула на суддю скаргами. Відповідач обманула позивача і залишила його без житла та не виконала домовленості про те, що вкладені ним кошти у ремонт квартири, що придбана на матір відповідача, будуть зараховані як аліменти та найближчі 5 років відповідач не буде подавати на аліменти. У позивача не має власного бізнесу і транспортних засобів, він має на утриманні непрацездатних батьків, також він допомагає повнолітній дочці від першого шлюбу, яка продовжує навчання. Останнім

часом у позивача погіршилось здоров`я, йому складно знайти роботу. Зараз позивач працює водієм в ТОВ «ТІІМ», раніше працював в КП «Гніваньводопостач». Отже за рівнем доходів і станом здоров`я позивач не у змозі сплачувати визначений судом розмір аліментів.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнала пославшись на його безпідставність. На обґрунтування заперечень вказала, що існує чинне рішення суду про стягнення аліментів, яке позивачем не виконується, у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 52 903,23 грн. Всі обставини, на які посилається позивач, досліджувались під час розгляду справи про стягнення аліментів. У рішенні суду про стягнення аліментів встановлені певні факти, а саме те, що ані повнолітня дочка, ані батьки, не перебувають на утриманні позивача, і що у позивача і його батьків є нерухоме майно. Позивачем не доведена зміна обставин, які можуть бути підставою для зміни порядку та способу стягнення аліментів.

ІІ. Процесуальні дії суду та заяви (клопотання) учасників справи

?26.12.2018 постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначення справи до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче засідання на 28.05.2019 (а.с. 35-36).

?28.05.2019 змінено строк подання заяв по суті справи, закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 27.06.2019 (а.с. 41-42).

?12.06.2019 представником відповідача подано відзив на позовну заяву (а.с. 48-49).

?13.06.2019 представником позивача подано заяву про відкладення розгляду справи (а.с. 46).

?27.06.2019 відкладено розгляд справи на 01.10.2019 (а.с. 72).

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом.

10.08.2002 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народилась дочка ОСОБА_5 .

24.10.2013 шлюб сторін розірвано.

15.05.2018 Дарницький районний суд м. Києва ухвалив рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дочки у твердій грошовій сумі в розмірі 2 500 грн. щомісячно, починаючи з 27.05.2017, до досягнення дитиною повноліття (а.с. 50-57).

30.08.2018 Апеляційний суд м. Києва ухвалив постанову, якою відхилив апеляційну скаргу ОСОБА_1 та частково задовольнив апеляційну скаргу ОСОБА_3 виключивши з мотивувальної частини посилання на встановлення обставин про утримання ОСОБА_1 дочки від першого шлюбу після досягнення нею повноліття та перебування на його утриманні батьків (а.с. 58-68).

Зі складеного державним виконавцем розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, вбачається, що на виконання рішення суду позивачем сплачено аліментів на суму 5 000 грн., розмір заборгованості позивача за аліментами станом на 01.05.2019 становить 52 903,23 грн. (а.с. 69).

IV. Зміст спірних правовідносин, норми права і мотиви їх застосування.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття (статті 51 Конституції України) та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (статті 180 Сімейного кодексу України).

Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, в тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Заявляючи вимогу про зміну порядку та способу стягнення аліментів позивач посилався, зокрема, на правову позицію Верховного Суду України, висловлену у постанові від 05.02.2014 по справі № 143цс13, де суд зазначив, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Водночас посилання позивача на вищевказану правову позицію суд вважає необґрунтованими з таких підстав.

На момент прийняття Верховним Судом України вищевказаної постанови Сімейний кодекс України передбачав два способи стягнення аліментів - у частці від доходу та у твердій грошовій сумі, при цьому стягнення аліментів у твердій грошовій сумі було можливе, якщо платник аліментів мав нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержував в натурі або існували інші обставини, що мають істотне значення.

Водночас Законом від 17.05.2017 № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності з 08.07.2017, до частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України були внесені зміни, відповідно до яких право вибору способу стягнення аліментів (у частці від доходу або у твердій грошовій сумі) надано тому з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Право зміни способу стягнення аліментів, визначеного рішенням суду, законодавець також надав лише одержувачу аліментів (абзац другий частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України).

Відтак вимоги позивача про зміну способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від його доходу не ґрунтуються на законі і є безпідставними.

Однак, незважаючи на відсутність у платника аліментів права вимагати зміни способу стягнення аліментів, він вправі порушувати питання про зменшення розміру аліментів, що передбачено частиною 1 статті 192 Сімейного кодексу України, за приписом якої розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже за змістом наведеної правової норми в сукупності з положеннями інших норм сімейного законодавства, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей, умовою зменшення або збільшення розміру аліментів є зміна обставин, які враховувалися судом при визначенні розміру аліментів.

Ухвалюючи рішення про стягнення з ОСОБА_1 аліментів в розмірі 2 500 грн. суд, врахував, зокрема, ту обставину, що у 2016 р. ним було набуто у власність нерухоме і рухоме майно, вартість якого значно перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, а саме: будинок великої площі та земельну ділянку у м. Гнівань Тиврівського району Вінницької обл. та автомобіль Ягуар, а також відсутність доказів про походження коштів на придбання цього майна.

Доводи позивача про неспроможність сплачувати аліменти у присудженому судом розмірі з огляду на його непрацездатність, перебування на його утриманні дочки від першого шлюбу після досягнення нею повноліття та батьків та надані на підтвердження вказаних обставин докази вже були предметом судового розгляду, при цьому суд апеляційної інстанції визнав їх необґрунтованими вказавши, що висновок суду першої інстанції про стягнення аліментів в розмірі 2 500 грн. є правильним, оскільки з матеріалів справи встановлено, що відповідач є працездатною особою, офіційно не працює, але має мінливий дохід, який дає йому можливість здійснювати придбання майна, вартість якого перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи.

Що стосується інших обставин, на які посилається позивач, а саме: зміна відповідачем громадянства і її виїзд з дитиною до Російської Федерації, перешкоджання у спілкуванні з дитиною, спільне будівництво квартири, зростання курсу долара, підвищення цін тощо, то суд їх відхиляє як такі, що не мають правового значення для вирішення даної справи.

За загальним правилом, встановленим ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень…

Отже враховуючи, що у позивача відсутнє право ставити питання про зміну способу стягнення аліментів та ураховуючи, що обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, вже були предметом судового розгляду і їм була дана правова оцінка, при цьому на інші обставини, з якими закон пов`язує можливість зменшення розміру аліментів, позивач не послався і доказів на їх підтвердження не надав, суд відмовляє у позові у зв`язку з необґрунтованістю та недоведеністю вимог.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

З огляду на результат розгляду справи та понесення судових витрат лише позивачем, судові витрати розподілу не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 5, 7, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну порядку та способу стягнення аліментів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: