Провадження 2/357/903/19
19 березня 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючий суддя Цукуров В. П. ,
секретар судового засідання Кривенко О. С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Біла Церква Київської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщення, -
12 жовтня 2018 року ОСОБА_1 (далі «Позивач») звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 (далі «Відповідачі»), третя особа - Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщення.
В обґрунтування заявлених вимог Позивач посилається на наступні обставини.
Позивач є власником житлового приміщення (1/2 будинку), що знаходиться за адресою: вулиця ОСОБА_4 (колишня Радгоспна) №22 квартира №1 в місті Біла Церква Київської області, що підтверджується договором дарування частини житлового будинку, №2-3193 від 07.09.2006 року та витягу про державну реєстрацію прав, 31556851 від 06.10.2011 року. У вказаному будинку зареєстровані і Відповідачі. Проте вони не проживають в будинку з вересня 2011 року, витрат на утримання будинку не несуть. На цей час їх місцезнаходження невідомо.
Посилаючись на приписи ст.ст.386, 450 ЦК України Позивач просила визнати Відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою №1, у будинку №22 по вулиці Кирила Стеценка (колишня Радгоспна) в місті Біла Церква Київської області.
Оскільки дана справа є малозначною, ухвалою суду про відкриття провадження у справі від 05.11.2018 року постановлено провести її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
У судовому засіданні Позивач підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити, надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала, судові витрати залишила за собою.
В судове засідання Відповідачі не зявились, про дату, час та місце розгляду справи вважаються повідомленими належним чином, про причини неявки не повідомили, будь-яких заяв або клопотань на адресу суду від них не надходило (а.с. 23-24, 38-39, 51-52).
20.02.2019 року в судовому засіданні представник третьої особи - Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради пояснив, що інформації про порушення прав неповнолітньої дитини немає. Житло було обстежено працівниками соціальної служби та було встановлено, що воно для проживання не придатне. Просив вирішити справу на розсуд суду.
19.03.2019 року в судове засідання представник третьої особи - Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, на адресу суду надав заяву про розгляд справи без участі представника третьої особи, при винесенні рішення по справі поклався на розсуд суду з урахуванням інтересів дитини. Суду надано рішення Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області, №820 від 18.12.2018 року, питання визнання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинком №22 по вулиці Кирила Стеценка (колишня Радгоспна) в місті Біла Церква Київської області, покласти на розсуд суду (а.с. 42-43).
Суд, вислухавши пояснення Позивача, повно, обєктивно та всебічно дослідивши матеріали даної справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.
Судом встановлені наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.
На підставі договору дарування частини житлового будинку, №2-3193 від 07.09.2006 року, Позивач є власником житлового приміщення (1/2 будинку) по вулиці Кирила Стеценка (колишня Радгоспна) №22 в місті Біла Церква Київської області та витягу про державну реєстрацію прав, 31556851 від 06.10.2011 року (а.с. 7-8).
Відповідно до відмітки про реєстрацію, Позивач зареєстрована за адресою вулиця Перший провулок Леваневського будинок 15 в місті Біла Церква Київська область з 29.04.2011 року (а.с. 6).
Згідно із довідкою, №4380 від 10.07.2018 року, виданою Управлінням Адміністративних послуг Білоцерківської міської ради Київської області, в житловом приміщенні №22 квартира №1 по вулиці Кирила Стеценка (колишня Радгоспна) в місті Біла Церква Київської області, належить на підставі договору дарування частини житлового будинку ОСОБА_1, зареєстровані ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9).
Проте, як убачається із акту №55 від 15.03.2019 року, виданого Комунальним Підприємством Білоцерківської міської ради Київської області Житлово-Експлуатаційною конторою №7, Відповідачі у вказаному будинку не проживають з вересня 2011 року по теперішній час (а.с.53).
Таким чином, як убачається із матеріалів справи, пояснень Позивача, Відповідачі у вказаному будинку не проживають більше року та витрат по утриманню будинку не несуть. При цьому, вони не є ані власниками, ані співвласниками цього нерухомого майна.
Розглядаючи дану цивільну справу суд керується наступними нормами права.
Відповідно до статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди.
Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.
За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру. Стаття 13 Конвенції гарантує кожному, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі. А статтею 1 Першого протоколу до Конвенції передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.
У той же час, у пункті 36 рішення від 09 грудня 2010 року у справі «Буланов і Купчик проти України», Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обовязків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке, відповідно до практики Суду, включає не тільки право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Така сама правова позиція викладена Європейським судом з прав людини й у пункті 50 рішення від 13 січня 2011 року у справі «Чуйкіна проти України» та інших рішення Суду.
У свою чергу національне законодавство України встановлює наступне.
Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно із ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Згідно із ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно із ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Такими чином, Позивачем у справі доведено що Відповідачі більше року не проживають у спірному будинку, витрат по утриманню будинку не несуть, а тому враховуючи встановлені у справі фактичні обставини та наведені норми матеріального права, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 316, 317, 319, 321, 405 ЦК України, ст.150 ЖК України, ст.ст. 3, 12,13, 81, 141, 254, 263 - 265,273, 274-279, 352, 354 ЦПК України,суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщення - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, місце реєстрації: АДРЕСА_1 вулиця ОСОБА_4 (колишня Радгоспна), місто Біла Церква Київської області) такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою №1 у будинку №22 по вулиці Кирила Стеценка (колишня Радгоспна), в місті Біла Церква Київської області.
Визнати ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, місце реєстрації: будинок №22 вулиця Кирила Стеценка (колишня Радгоспна), місто Біла Церква Київської області) такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою №1 у будинку №22 по вулиці Кирила Стеценка (колишня Радгоспна), в місті Біла Церква Київської області.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте Білоцерківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.

Повне судове рішення складено 19.03.2019 року.

СуддяОСОБА_5