Провадження №4-с/523/116/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2019 р. м. Одеса

Суддя Суворовського районного суду м. Одеси Малиновський О.М. розглянувши матеріли цивільної справи за скаргою Публічного акціонерного товариства «Одеський нафтопереробний завод» на дії заступника начальника Другого відділу державної виконавчої служби м. Одеси Мельничука Р.В., за участю заінтересованої особи ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ

Публічне акціонерне товариство «Одеський нафтопереробний завод» звернулось до суду зі скаргою на дії в якій просить визнати неправомірними дії заступника начальника Другого відділу державної виконавчої служби м. Одеси Мельничука Р.В. щодо винесення постанови від 23.10.2019р. про накладання штрафу, та зобов`язати останнього скасувати вказану постанову у виконавчому провадженні № 58716978.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.12.2019р., справу було розподіллено на головуючого, суддю Малиновського О.М.

Суддя, вивчивши матеріали справи прийшов до наступного висновку.

Так, предметом розгляду скарги є оскарження постанови заступника начальника Другого відділу ДВС м. Одеси, про накладання штрафу на боржника, ПАТ «Одеський нафтопереробний завод», за невиконання судового рішення, ухвалену в межах виконавчого провадження №58716978.

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція).

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є окремими виконавчими документами.

На спірні правовідносини поширюється саме Закон № 1404-VIII, згідно зі статтею 1 якого виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частин другої статті 63 Закону № 1404-VІІІ у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

За змістом пункту 7 частини другої статті 17 Закону № 1404-VІІІ постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами. Якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій або штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.

Згідно із частиною другою статті 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, імперативною нормою - частиною другою статті 74 Закону № 1404-VIII закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Таким, чином слід дійти висновку, що внесена до суду скарга, в порядку статті 447 ЦПК України, не може розглядатися в порядку цивільного судочинства, а відтак, підлягає поверненню.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII, ст. 447 ЦПК України,

УХВАЛИВ

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Одеський нафтопереробний завод» на дії заступника начальника Другого відділу державної виконавчої служби м. Одеси Мельничука Р.В., за участю заінтересованої особи ОСОБА_1 повернути.

Роз`яснити право Публічного акціонерного товариства «Одеський нафтопереробний завод» на звернення до суду в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з дня її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня виготовлення повної ухвали суду.

Повна ухвала суду складена та підписана суддею 04 грудня 2019р.

Суддя