Постанова

Іменем України

13 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 395/1235/16-ц

провадження № 61-24375св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Лідовця Р. А., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Обласна спілка атестованих працівників органів внутрішніх справ України,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області на рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 23 листопада 2016 року у складі судді Орендовського В. А. та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 22 лютого 2017 року у складі колегії суддів: Суровицької Л. В., Авраменко Т. М., Чельник О. І.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області (далі - ГУНП в Кіровоградській області) про поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Позов мотивовано тим, що з 07 листопада 2015 року він працював на посаді старшого діловода Новомиргородського відділення поліції Маловисківського відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області (далі - Новомиргородського ВП Маловисківського ВП ГУНП в Кіровоградській області).

28 липня 2016 року його ознайомили з наказом ГУНП в Кіровоградській області № 491 про скорочення чисельності штату Новомиргородського ВП Маловисківського ВП ГУНП в Кіровоградській області у зв`язку з організаційно-штатними змінами, а саме - скорочення посади старшого діловода та введення посади діловода Новомиргородського ВП Маловисківського ВП ГУНП в Кіровоградській області.

Зазначає, що йому було запропоновано вказану посаду діловода і він надав свою згоду, про що написав відповідну заяву на ім`я тимчасово виконуючого обов`язки начальника ГУНП в Кіровоградській області. Проте, 28 вересня 2016 року його було звільнено за пунктом 1 статті 40 КЗпП України та вручено трудову книжку і витяг з наказу про звільнення.

Вважає своє звільнення незаконним, оскільки він погодився на запропоновану йому посаду, звільнення здійснено без попередньої згоди профспілкової організації атестованих працівників органів внутрішніх справ Кіровоградської області, членом якої він є.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просив суд поновити його на посаді старшого діловода Новомиргородського ВП Маловисківського ВП ГУНП в Кіровоградській області, стягнути з ГУНП в Кіровоградській області на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 8 946,80 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 23 листопада 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено. Поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого діловода Новомиргородського ВП Маловисківського ВП ГУНП в Кіровоградській області з 28 вересня 2016 року. Стягнуто з ГУНП в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 28 вересня 2016 року до 23 листопада 2016 року в сумі 8 946,80 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що наказ про звільнення ОСОБА_1 суперечить вимогам статей 40, 49-2 КЗпП України та є незаконним, оскільки відповідач не виконав належним чином обов'язок про переведення позивача на іншу роботу, про попередження позивача за 2 місяці про наступне вивільнення.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 22 лютого 2017 року апеляційну скаргу ГУНП в Кіровоградській області відхилено, рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 23 листопада 2016 року залишено без змін.

Ухвалу суду мотивовано тим, що суд першої інстанції в повному обсязі встановив фактичні обставини справи, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів

У касаційній скарзі, поданій у березні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ГУНП в Кіровоградській області, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права, просило скасувати рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 23 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 22 лютого 2017 року і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не взяли до уваги те, що у ГУНП в Кіровоградській області мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, відбулося скорочення чисельності (штату) працівників, що вказує на правомірність звільнення ОСОБА_1 на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України. Також судами помилково зазначено, що відповідач не виконав належним чином обов`язок з переведення позивача на іншу роботу та з попередження позивача про наступне звільнення неможливості, оскільки не було досліджено обставини справи, що мають значення для правильного вирішення справи. Питання щодо переведенні позивача на іншу роботу вирішувалось т.в.о начальника ГУНП в Кіровоградській області, однак позивачу було відмовлено. Крім того, позивач не користувався переважним правом на залишення на роботі відмовідно до вимог статті 42 КЗпП України та був повідомлений про наступне звільнення за 2 місяці згідно зі статтею 49-2 КЗпП України.

Короткий зміст позиції інших учасників справи

У відзиві на касаційну скаргу, поданому до суду у червні 2017 року, ОСОБА_1 заперечував проти доводів касаційної скарги ГУНП в Кіровоградській області, просив залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 травня 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ГУНП в Кіровоградській області на рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 23 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 22 лютого 2017 року і витребувано із Новомиргородського районного суду Кіровоградської області цивільну справу № 395/1235/16-ц.

Статтею 388 ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набрав чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року цивільну справу № 395/1235/16-ц передано до Верховного Суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 червня 2019 року справу № 395/1235/16-ц призначено судді-доповідачеві Черняк Ю. В.

Ухвалою Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року справу за позовом ОСОБА_1 до ГУНП в Кіровоградській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Обласна спілка атестованих працівників органів внутрішніх справ України, про поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини, встановлені судами

Суди встановили, що 07 листопада 2015 року ОСОБА_1 прийнятий на посаду старшого діловода Новомиргородського ВП Маловисківського ВП ГУНП в Кіровоградській області (а. с. 6-7).

Наказами Національної поліції України від 25 липня 2016 року № 640 та ГУНП в Кіровоградській області від 28 липня 2016 року № 491 «Про організаційно-штатні зміни в Головному управлінні Національної поліції в області» здійснено організаційно-штатні зміни в ГУНП в Кіровоградській області відповідно до статті 15 Закону України «Про Національну поліцію» (а. с. 58, 75).

Відповідно до вказаних змін у Новомиргородському ВП Маловисківського ВП ГУНП в Кіровоградській області скорочено посаду старшого діловода та введено посаду діловода (а. с. 76).

З указаними вище наказами ОСОБА_1 був ознайомлений (під підпис) 28 липня 2016 року (а.с.74).

У цей же день ОСОБА_1 було запропоновано посаду діловода Новомиргородського ВП Маловисківського ВП ГУНП в Кіровоградській області, на що ОСОБА_1 погодився та надав письмову заяву про свою згоду (а. с. 77).

Наказом ГУНП в Кіровоградській області по особовому складу від 28 вересня 2016 року № 228 ОСОБА_1 звільнено з посади старшого діловода Новомиргородського ВП Маловисківського ВП ГУНП в Кіровоградській області згідно з пунктом 1 статті 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням чисельності або штату працівників (а. с. 81).

Позиція Верховного Суду

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, і застосовані норми права

За змістом пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, зокрема, у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (частина третя статті 40 КЗпП України).

Згідно з частинами першою та третьою статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Відповідно до абзаців 1, 5 пункту 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 статті 40 КЗпП, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Судам слід мати на увазі, що при проведенні звільнення власник або уповноважений ним орган вправі в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, з його згоди на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника. Якщо це право не використовувалось, суд не повинен обговорювати питання про доцільність такої перестановки (перегрупування).

Судовим розглядом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що після ознайомлення з наказом ГУНП в Кіровоградській області від 28 липня 2016 року № 491 про скорочення чисельності штату Новомиргородського ВП Маловисківського ВП ГУНП в Кіровоградській області у зв`язку з організаційно-штатними змінами ОСОБА_1 в той самий день подав письмову заяву, згідно з якою надав згоду на переведення його на новостворену посаду діловода.

Крім того, наявність указаної вище посади діловода у штаті Новомиргородського ВП Маловисківського ВП ГУНП в Кіровоградській області як вакантної відповідачем не заперечувалась.

Однак позивача не було переведено на вказану посаду.

За таких обставин суди попередніх інстанцій обґрунтовано вважали, що відповідачем не дотримано вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України при звільненні позивача.

Заперечення начальника Новомиргородського ВП Маловисківського ВП ГУНП в Кіровоградській області підполковника поліції Чуйка Є . В. щодо працевлаштування ОСОБА_1 на посаду діловода не вказують на наявність об`єктивних та поважних причин, які б унеможливлювали працевлаштування позивача на вказану посаду.

Крім того, вказані заперечення начальника Новомиргородського ВП Маловисківського ВП ГУНП в Кіровоградській області не можуть розцінюватися як належне виконання роботодавцем обов`язку з працевлаштування працівника з огляду на положення статей 40 і 49-2 КЗпП України, оскільки інших посад позивачу запропоновано не було.

Доводи касаційної скарги в цій частині висновків судів не спростовують.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що фактично скорочення працівників Новомиргородського ВП Маловисківського ВП ГУНП в Кіровоградській області у зв`язку з організаційно-штатними змінами не відбулось.

Отже, оскільки з дня попередження позивача про можливе наступне звільнення у зв`язку зі скороченням посади, яку він обіймав, відповідач протягом двох місяців не сприяв його працевлаштуванню на новостворену посаду діловода, не запропонував йому інші вакантні посади, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, дійшов правильного висновку про звільнення позивача з порушеннями вимог чинного трудового законодавства України та, відповідно, наявність підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність судових рішень не впливають, афактично зводяться до переоцінки доказів, що на стадії перегляду справи у касаційному порядку нормами чинного ЦПК України не передбачено.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

Згідно із статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області залишити без задоволення.

Рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 23 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 22 лютого 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк