Справа № 657/189/19
20.06.2019 Каланчацький районний суд Херсонської області
головуючого судді Максимович І. В.
за участю секретаря Соколовської В.В..
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Каланчак цивільну справу за № 657/189/19,
Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Представник позивача: ОСОБА_2 , місце знаходження: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ПАТ «Страхова група «ТАС» місце знаходження: м. Київ, пр.. Перемоги, б. 65.
Предмет позову: про відшкодування шкоди.
Мотивуючи свої вимоги позивач вказує, що 16 травня 2015 року на 110 км. а/д «Херсон-Джанкой-Феодосія-Керч» Каланчацького району Херсонської області відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «ВАЗ 2109», з номерним знаком НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , який зіткнувся з напівпричепом стоячого автомобіля "DAF" з номерним знаком НОМЕР_3 , в результаті чого пассажир транспортного засобу «ВАЗ 2109» ОСОБА_3 , отримав тілесні ушкодження. В результаті отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 від 25.05.2015 року видане Виконавчим комітетом Строганівської сільської ради Чаплинського району Херсонської області).
Цивільна правова відповідальність власника (водія) транспортного засобу «ВАЗ 2109» була застрахована в АГ «СГ «ТАС». Потерпілий ОСОБА_3 є сином позивачки. 15 січня 2018 року позивач звернулася до АТ «СГ «ТАС» з заявою на виплату страхового відшкодування, як до страховика транспортного засобу «ВАЗ 2109» з номерним знаком НОМЕР_2 , а саме: відшкодування 1/4 моральної шкоди та відшкодування витрат на спорудження надгробного пам`ятника. Однак, листом від 31 січня 2018 року за вих. №21-18/62 відповідачем відмовлено їй у виплаті страхового відшкодування в зв`язку з незавершенням кримінального провадження по факту дорожньо-транспортної пригоди та відсутністю у даній справі рішення, яке б набрало законної сили. Відмову у виплаті страхового відшкодування вважає незаконною, оскільки в силу положень ст.ст. 1166, 1187, 1188, 1200 ЦК України та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» має право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
Ухвалою судді від 06.02.2019 року позовну заяву залишено бех руху. Ухвалою судді від 01.03.2019 року відкрито провадження, по справі призначено підготовче судове засідання та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 25.04.2019 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду. Будь-яких інших процесуальних дій по справі не вчинялося.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, причину неявки суду не повідомила. Про час, дату та місце розгляд справи повідомлялась належним чином.
Представник позивача ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився у відповіді на відзив зазначив, що просить справу розглядати без участі позивача та представника позивача також зазначив що позов підтримує .
Представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхової Групи «ТАС» в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив та від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.
Однак, у встановлений судом строк представник відповідача надав суду відзив в якому зазначає про безпідставність позову з огляду на наступне. Ліміт відповідальності згідно полісу № АІ/4172440, за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілого становить 100 000 грн. Відповідно до положень п. 36.3, ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» уразі заподіяння шкоди сукупними діями винних осіб, розмір страхового відшкодування визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. Тому, страховому відшкодуванню підлягає половина суми в розмірі: витрати на спорудження надгробного пам`ятника загиблому в розмірі - 7308,00 грн. та моральна шкода у розмірі 1827, 00 грн. Проте, таке страхове відшкодування моживе після розгляду кримінальної справи по факту дорожньо-транспортної пригоди так, як і відшкодування шкоди в зв`язку з втратою годувальника. Оскільки на час розгляду справи, рішення по справі не прийнято, тому підстави для страхового відшкодування відсутні.
Представником позивача ОСОБА_2 надано суду відповідь на відзив в якій зазначено, що заперечення представника відповідача є безпідставними, оскільки шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки завжди є направомірною та підлягає відшкодування не залежності від вини, тому посилання на відсутність рішення у кримінальній справі за фактом дорожньо-транспортної пригоду є безпідставним.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вившивши та дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини.
Згідно з статтю 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Згідно з статтею 27 Конституції України кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.
У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Як вбачається з матеріалів справи, 16 травня 2015 року на 110 км. а/д «Херсон-Джанкой-Феодосія-Керч» Каланчацького району Херсонської області відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «ВАЗ 2109», з номерним знаком НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , який зіткнувся з напівпричепом стоячого автомобіля "DAF" з номерним знаком НОМЕР_3 , в результаті чого пассажир транспортного засобу «ВАЗ 2109» ОСОБА_3 , отримав тілесні ушкодження. В результаті отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 від 25.05.2015 року видане Виконавчим комітетом Строганівської сільської ради Чаплинського району Херсонської області).
Цивільна правова відповідальність власника (водія) транспортного засобу «ВАЗ 2109» була застрахована в АГ «СГ «ТАС» згідно полісу № АІ/4172440.
Відповідно до положень статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту є в т. ч. відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної шкоди.
Статтею 1187 ЦК України передбачені підстави і порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, частиною першої цієї статті встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Частиною другої статті встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до частини п`ятої статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Аналіз наведеної норми права дає підстави для висновку, що на відповідача покладено обов`язок довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, спричинена внаслідок дії непереборної сили або умислу потерпілого, тобто не з вини відповідача. Разом із тим шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Незалежно від вини фізичної особи відшкодовується і моральна шкода внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
За загальним правилом обов`язок відшкодувати завдану шкоду джерелом підвищеної небезпеки покладається на володільця джерела.
Володілець джерела підвищеної небезпеки може бути звільнений судом від відповідальності у двох випадках: якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок дії непереборної сили або умислу потерпілого.
У першому випадку слід довести: наявність обставин непереборної сили; її надзвичайний характер; неможливість попередити за даних умов; причинний зв`язок між даною обставиною і завданою шкодою. У даному випадку ризик невідшкодування шкоди покладається на самого потерпілого.
Разом з тим метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників.
Відповідно до положень частини першої статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Отже законом встановлено порядок відшкодування шкоди у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди.
У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.
Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Як вбачається з матеріалів справи, 15 січня 2018 року позивач звернулася до АТ «СГ «ТАС» з заявою на виплату страхового відшкодування, а саме: відшкодування 1/4 моральної шкоди та відшкодування витрат на спорудження надгробного пам`ятника загиблому сину ОСОБА_3 .. Однак, листом від 31 січня 2018 року відповідачем відмовлено їй у виплаті страхового відшкодування в зв`язку з незавершенням кримінального провадження
З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.
Разом з тим відповідач не довів належними та допустимими доказами, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
На підставі викладеного суд дійшов висновку, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Незалежно від вини фізичної особи, завдана нею шкода відшкодовується, зокрема, якщо шкоду завдано ушкодженням здоров`я, життю внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Як передбачено п. 22.1. ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі-Закон) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст. 6 Закону).
Стаття 27 Закону передбачає відшкодування страховиком шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого. Зокрема, п. 27.1 передбачає, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди; п. 27.2. - страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених ст. 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами.
Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку; п. 27.3. - страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами; п. 27.4. - страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.
Наданий позивачем розрахунок шкоди здійснено з урахуванням вищезазначених положень, тому позов підлягає задоволенню в повному розмірі.
Згідно із п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.
Внаслідок ДТП син позивачки ОСОБА_1 помер. Вказана подія спричинила значні моральні страждання, оскільки родина втратила свою дитину - сина. Родина позивача зазнала значні моральні страждання, які носять триваючий характер, а тому суд дійшов висновку, що позивач зазнала істотних негативних змін в особистому житті, перенесла страждання пов`язані зі смертю рідної людини, тому заявлена в позові сума моральної шкоди підлягає відшкодуванню в повному обсязі.
Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Нормами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Отже, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Враховуючи складність справи, розмір позовних вимог та розмір задоволених вимог, керуючись встановленими законом принципами виваженості та розумності, суд вважає можливим задовольнити вимоги про стягнення витрат з оплати правової допомоги у розмірі 6600,00 грн.
Крім того, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 768,40 грн.
Керуючись ст. 22, 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 23, 1187 ЦК України ст.ст. 12, 13, 137, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 268, 280 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова группа «ТАС» про відшкодування шкоди, задовольнити.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова группа «ТАС» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 6600,00 грн.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова группа «ТАС» на користь держави судовий збір в сумі 768, 40 грн..
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Херсонського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , проживає: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», , юридична адреса: 03062, м. Київ, вул. Перемоги, б. 65.

Суддя: Максимович І. В.