Житомирський апеляційний суд
Справа №286/2229/19 Головуючий у 1-й інст. Гришковець А. Л.
Категорія 61 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2019 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Трояновської Г.С., Миніч Т.І.,

за участю секретаря Кучерявого О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу №286/2229/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 07 жовтня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Гришковець А.Л. в м. Овручі,

в с т а н о в и в :

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив витребувати у відповідача майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку для його обслуговування, кадастровий номер :03:001:0091, що були набуті останнім за договорами дарування від 20.08.2018, посвідчених приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу, зареєстрованими в реєстрі за №№8644 та 8645. В обгрунтування позову вказував, що рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 11.03.2016 на його користь з ОСОБА_3 було стягнуто заборгованість за договором позики в сумі 2800 доларів США, 200 євро та понесені судові витрати у розмірі 791 грн 16 коп. 04.05.2016 ним було отримано виконавчий лист у даній справі та пред`явлено його до виконання в Овруцький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, де 06.05.2016 було відкрито виконавче провадження №51017742. Після відкриття виконавчого провадження йому стало відомо, що під час попереднього виконавчого провадження боржник ОСОБА_3 30.05.2016 подарувала своїй дочці ОСОБА_4 належний їй на праві власності житловий будинок АДРЕСА_1 , який за даними звіту про оцінку майна коштував 34 314 грн, та земельну ділянку для обслуговування вказаного житлового будинку площею 0,25 га, вартістю на день продажу 26 7685 грн. Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 19.02.2019 договори дарування вищевказаного майна було визнано недійсними. Під час оскарження даних правочинів в судовому порядку, набувач майна за даними договорами відчужила майно, шляхом укладення договору дарування 20.08.2018, посвідченим приватним нотаріусом Сєтак В.Я. Житомирського міського нотаріального округу, на користь свого брата - ОСОБА_2 ОСОБА_4 , фактично не приступивши до володіння та користування подарованим майном, після подання 17.08.2018 заяви до суду про відкладення розгляду справи з причин забезпечення отримання нею належної правової допомоги та подання відзиву на позов, який так і не подала, подарувала майно, що зазначено у вказаному рішенні суду про визнання недійсними вказаних договорів. Оскільки, ОСОБА_2 був залучений до розгляду у справі про визнання правочину, укладеного між його матір`ю та сестрою, недійсним, він був обізнаний у даному процесі, тому він не є добросовісним набувачем даного майна. Вартість майна згідно даних договорів становить 20 000 грн, а вартість боргу ОСОБА_3 77 872 грн 76 коп.

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 07 жовтня 2019 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. В обгрунтування апеляційної скарги, зокрема зазначає, що під час вирішення даного спору, суд першої інстанції визнав порушення його прав на отримання боргу за договором позики, визнав відповідача недобросовісним набувачем спірного майна, однак не визначив належний та ефективний спосіб захисту порушеного права та відмовив у витребуванні майна, яке на даний час знаходиться у недобросовісного набувача.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 11.03.2016 на користь позивача з ОСОБА_3 було стягнуто заборгованість за договором позики в сумі 2800 доларів США, 200 євро та судові витрати у розмірі 791 грн 16 коп. Рішення набрало законної сили 20 квітня 2016 року та 04.05.2016 на виконання вказаного рішення Овруцьким районним судом Житомирської області видано виконавчий лист.

06.05.2016 Овруцьким районний відділом ДВС Головного ТУЮ у Житомирській області відкрито виконавче провадження №51017742 з виконання вищевказаного рішення.

ОСОБА_3 на час відкриття виконавчого провадження на праві власності належав житловий будинок АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0, 25 га для його обслуговування, кадастровий номер :03:001:0091.

30.05.2016 між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено нотаріально посвідчені договори дарування, за умовами яких дарувальниця ОСОБА_3 подарувала своїй дочці ОСОБА_4 вищевказані будинок та земельну ділянку.

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 19.02.2019 по справі № 286/1818/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про визнання правочинів недійсними, визнано недійсними договори дарування житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки для його обслуговування, кадастровий номер :03:001:0091, від 30.05.2016, посвідчені приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Бброх А.А., зареєстровані в реєстрі за №№825 та 826. В задоволенні позову до ОСОБА_2 відмовлено за безпідставністю. Рішення суду набрало чинності 01.04.2019 року.

На підставі договорів дарування від 20.08.2018, посвідчених приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтак В.Я., ОСОБА_4 подарувала своєму брату - ОСОБА_2 , житловий будинку АДРЕСА_1 та земельну ділянку для обслуговування вказаного житлового будинку площею 0,25 га, кадастровий номер :03:001:0091.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що оскільки ОСОБА_2 був залучений до розгляду у справі про визнання правочину недійсним, укладеного між його матір`ю та сестрою, він був обізнаний у даному процесі, а тому він не є добросовісним набувачем даного майна.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з частиною першою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 387 ЦК України визначено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно з частиною третьою статті 388 ЦК України якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Тобто, позов про витребування майна за статтею 388 ЦК України може пред`явити власник цього майна.

В листі Верховного Суду України від 01.07.2013 "Аналіз деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ" роз`яснено, що при розгляді спорів про витребування власником свого майна із чужого незаконного володіння необхідно враховувати, що позивачем за таким позовом може бути власник майна (фізичні, юридичні особи, держава і територіальні громади в особі уповноважених ними органів), який на момент подання позову не володіє цим майном, а також особа, яка хоча і не є власником, але в якої майно перебувало у володінні за законом або договором, зокрема, на підставі цивільно-правових договорів (зберігання, майнового найму тощо), в оперативному управлінні, на праві повного господарського відання, а також на інших підставах, встановлених законом.

Оскільки позивач ОСОБА_1 не є власником спірного майна, дане майно не перебувало у його володінні за законом або договором, суд першої інстанції дійшов до обгрунтованого висноку, що ОСОБА_1 не має права на його витребування, а тому підставно відмовив у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 07 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Дата складення повного судового рішення 05 грудня 2019 року.

Головуючий

Судді