ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 року

м.Суми

Справа №591/1757/19

Номер провадження 22-ц/816/5302/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Хвостика С. Г. (суддя-доповідач),

суддів - Левченко Т. А. , Орлова І. В.

розглянув у порядку письмового позовного провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 09 жовтня 2019 року в складі судді Шелєхової Г.В., ухваленого в м. Суми, повний текст якого складений 10 жовтня 2019 року,

в с т а н о в и в:

У березні 2019 року фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернулась з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу у сумі 16290 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 01 листопада 2018 року між нею та відповідачем був укладений договір про надання послуг з продажу об`єкта нерухомості. Посилаючись на обставини того, що свої зобов`язання за вказаним договором позивач виконала, у той час як відповідач надані послуги у повному обсязі не оплатила, у зв`язку з чим у неї утворилась заборгованість у сумі 16290 грн, яку позивач просила стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 09 жовтня 2019 року позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 борг у сумі 16290 грн та судовий збір у сумі 768 грн 40 коп.

Вказане рішення суду відповідач оскаржила в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду і ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що суд першої інстанції не врахував обставин того, що сторони договору не погодили умови щодо строку виконання відповідачем грошових зобов`язань, тому в силу вимог статті 530 ЦК України остання повинна була виконати обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги. Однак, як стверджує відповідач, вона не отримувала від позивача жодних претензій про оплату послуг, а позивач не надала доказів про направлення або вручення їй відповідної вимоги, тому, на думку відповідача, права позивача на момент пред`явлення позову не були порушені, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Крім того, як вважає відповідач, надання послуг з показу квартири Приватною фірмою «Сумська нерухомість» не встановлює для відповідача жодного зобов`язання, так як у неї не було договірних відносин з вказаною фірмою. Також, на думку відповідача, оскільки позивач не надала у повному обсязі комплексної послуги з відчуження об`єкта нерухомості, тому немає правових підстав для оплати.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , посилаючись на дотримання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. При цьому, заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, позивач зауважила, що у відповідача було достатньо часу для виконання своїх зобов`язань, оскільки з нею неодноразово проводились бесіди по телефону та вона запрошувалась в офіс позивача для проведення переговорів та спроби мирного врегулювання конфлікту, проте ні тоді, ні під час розгляду даної справи в суді першої інстанції відповідач своїх зобов`язань не виконала. Також позивач вважає, що підписавши акт прийому-передачі наданих послуг, відповідач погодилась з фактом виконання роботи позивачем. До того ж, як наголосила позивач, послуга була надана відповідачу частково тільки тому, що відповідач не дала можливості завершити позивачу свою роботу та виконати зобов`язання у повному обсязі, так як відповідачка не повідомила про намір укласти договір купівлі-продажу.

У письмових запереченнях на відзив на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_1 не погодилась з поданим фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 відзивом з мотивів, викладених в доводах апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 01 листопада 2018 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений договір про надання послуг з продажу об`єкта нерухомості, предметом якого є 2-х кімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 (а.с. 20).

Відповідно до п. 1.3 вказаного договору, фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (надалі - агенція) зобов`язалась надати комплексні послуги з відчуження об`єкта, а замовник зобов`язався сплатити комплексні послуги, зазначені у п. 2.1 вказаного договору.

Як зазначено у п. 2.1 цього ж договору, агенція зобов`язується старанно діючи в інтересах Замовника: залучати потенційних покупців, проводити переговори в інтересах замовника, організувати правочин з відчуження об`єкта після переговорів та (або) у випадку укладення договору завдатку в інтересах замовника.

Умовами п. 3.1 договору про надання послуг з продажу об`єкта нерухомості передбачено, що у випадку відчуження об`єкта нерухомості замовника з покупцем або його близьким родичем, який буде залучений агенцією, замовник сплачує агенції грошову суму в гривні, що еквівалентно доларам США у такому розмірі: за продажу 2-кімнатної квартири - у сумі 600 доларів США.

31 серпня 2018 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір про надання послуг із придбання об`єкта нерухомості (а.с. 5).

Відповідно до акта прийому-передачі наданих послуг по показу об`єкту нерухомості за № 18520/18цо покупцю ОСОБА_3 16 листопада 2018 року була показана квартира за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 6).

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09 січня 2019 року власником квартири АДРЕСА_2 Суми на підставі договору купівлі-продажу від 21 грудня 2018 року є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 8).

15 січня 2019 року відповідачу була направлена претензія про оплату послуг за № 1 (а.с. 18), однак станом на день розгляду даної справи судом першої інстанції кошти відповідачем не були сплачені.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем були надані послуги, передбачені договором, в результаті чого належна відповідачу квартира була продана саме тому клієнту, якого знайшла агенція. Також, установивши обставини того, що відповідач не сплатила позивачу оплату на надані послуги, суд дійшов висновку, що право позивача порушено, тому підлягає захисту.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Статтею 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який полягає у визначенні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договір або утримуватися від його укладення, а також визначати його зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості.

Відповідно до статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Виходячи з вимог статті 903 ЦК України, у випадку, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому, частиною статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно вимог частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З урахуванням наведених норм права та встановлених обставин справи колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що право позивача на оплату наданих нею послуг щодо відчуження об`єкта нерухомості, а саме: двокімнатної квартири АДРЕСА_2 було порушене з боку відповідача, тобто останній не здійснив оплату за надані послуги, так як матеріалами справи доведено, що вказане нерухоме майно було об`єктом продажу за укладеним між сторонами договором про надання послуг з продажу об`єкта нерухомості від 01 листопада 2018 року (а.с. 20), а також дане жиле приміщення позивач надав покупцю ОСОБА_3 для огляду на підставі підписаного останньою та відповідачем ОСОБА_1 акта прийому-передачі наданих послуг від 16 листопада 2018 року за № 18520/18цо (а.с. 6) та з огляду на обставини того, що вказане нерухоме майно в подальшому було придбано цим же покупцем ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 21 грудня 2018 року (а.с. 7).

Доводи апеляційної скарги вказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Зокрема, посилання в апеляційній скарзі на те, що право позивача на момент пред`явлення позову до суду першої інстанції не було порушене з боку відповідача, так як та не надала доказів для підтвердження факту її звернення до відповідача з вимогою про оплату послуг не можуть слугувати підставою для зміни чи скасування оскаржуваного рішення суду, так як судом першої інстанції вірно встановлено і відповідачем не спростовано того факту, що відповідач не сплатила надані позивачем послуги навіть після пред`явлення до неї позову, в тому числі, під час розгляду даної справи в суді першої інстанції.

До того ж, пунктом 3.4 укладеного між сторонами договору про надання послуг з продажу об`єкта нерухомості від 01 листопада 2018 року передбачено, що при укладенні договору завдатку покупця із замовником останній сплачує не менше половини (50 %) плати за послуги агенції, тобто позивача, зазначені в п. 3.1 договору. Остаточні розрахунки між замовником і агенцією проводяться в день укладення між замовником і покупцем договору відчуження об`єкта нерухомості або інвестиційного договору (а.с. 20).

Проте, уклавши 21 грудня 2018 року договір купівлі-продажу спірного об`єкта нерухомості з покупцем, який був залучений агенцією, тобто позивачем, як вбачається із договору про надання послуг від 01 листопада 2018 року, відповідач оплату послуг за отримані нею послуги з продажу належної їй квартири не зробила, як і не оплатила їх в подальшому, тому висновок суду першої інстанції про те, що право позивача було порушене з боку відповідача і підлягає захисту є законним і обґрунтованим.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідачу був наданий не весь комплекс послуг, що передбачений у пунктах 2.1.1 - 2.1.1.3 договору, також не заслуговують на увагу колегії суддів, ураховуючи обставини того, що продаж спірної квартири відповідачем ОСОБА_1 покупцю ОСОБА_3 , запропонована агенцією, тобто позивачем, відбулась, а також з огляду на пояснення позивача про те, що саме відповідач ухилилась від отримання подальших послуг щодо продажу спірної квартири. Водночас, на спростування вказаних обставин відповідач належних і допустимих доказів не надала, а виходячи з вимог частини 2 статті 903 ЦК України якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що ріелтори ОСОБА_5 та ОСОБА_6 надавали послуги від імені ПФ «Сумська нерухомість», з якою відповідачка не перебувала у договірних відносинах, то до них колегія суддів відноситься критично, так як матеріалами справи доведено, що хоча договір про надання послуг з продажу об`єкта нерухомості від 01 листопада 2018 року і був укладений на фірмовому бланку «Сумська нерухомість», однак сторонами цього договору безпосередньо є фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (агенція) та відповідач ОСОБА_1 (замовник). При цьому, ріелтором за цим же договором зазначена ОСОБА_6 із зазначенням її мобільного телефону (а.с. 20).

За таких обставин, коли суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, виходячи із ціни позову, судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 374 ч. 1 п. 1; 375; 381; 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 09 жовтня 2019 року у даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 04 грудня 2019 року.

Головуючий: С.Г. Хвостик (суддя-доповідач)

Судді: Т.А. Левченко

І.В. Орлов