Справа № 408/1101/19-ц
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у цивільній справі

18 березня 2019 року смт Біловодськ

Суддя Біловодського районного суду Луганської області Соболєв Є.О., перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до Фонду соціального страхування України в особі Станично-Луганського відділення управління виконавчої дирекції Фонду в Луганській області про стягнення спадкового майна,

ВСТАНОВИВ

Позивач звернулась з цією позовною заявою до Біловодського районного суду Луганської області, в якій просить стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти, набуті в порядку спадкування за законом у вигляді недоотриманих страхових виплат в сумі 75445,14 грн. у звязку зі смертю ОСОБА_2, який помер 14 квітня 2017 року.

Обґрунтовуючи свій позов вказала, що 14 квітня 2017 року у м Перевальську Луганської області помер її чоловік ОСОБА_2 Для оформлення спадкових прав після його смерті вона звернулась до приватного нотаріуса Лисичанського міського нотаріального округу ОСОБА_3 із заявою про прийняття спадщини. 19 жовтня 2017 року їй було видане свідоцтво про право на спадщину за законом НМЕ 736404, згідно якого спадщина складається з щомісячних страхових виплат за липень-листопад 2014 року на загальну суму 10250,70 грн., та донарахованих щомісячних страхових виплат з 01.12.2014 року по 14.04.2017 року враховуючи доплату перерахунку щомісячних страхових виплат з 01.03.2014 року та з 01.03.2017 року на суму 65194,44 грн., загальна сума недоотриманих страхових виплат 75445,14 грн., що знаходяться у фонді соціального страхування України Управлінні виконавчої дирекції фонду в Луганській області. 11 травня 2018 року через свого представника ОСОБА_4 звернулась до Станично-Луганського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області з заявою про виплату спадкового майна недоотриманих щомісячних страхових виплат її чоловіка ОСОБА_2 у встановленому законом порядку та надала для цього необхідні документи. Однак у виплаті недоотриманих страхових виплат ОСОБА_2 було відмовлено з посиланням на те, що спадкодавець за життя не переміщувався з тимчасово-окупованої території на підконтрольну державній владі територію та не звертався до відповідних органів соціального страхування за поновленням нарахування відповідних сум страхових виплат.

Вказана позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства з огляду на таке.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яку ратифіковано Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, і яка для України набрала чинності 11 вересня 1997 року, закріплено принцип доступу до правосуддя.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) розуміють здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Згідно вимог частини першої статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою ЄСПЛ.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є субєктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно з частиною першою статті 3 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання позову до суду) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частини перша, третя статті 13 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, у порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, що виникають із приватноправових відносин, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

У пункті 1 частини першої статті 4 КАС України вказано, що публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у звязку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобовязує надавати такі послуги виключно субєкта владних повноважень, і спір виник у звязку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є субєктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у звязку із порушенням її прав у такому процесі з боку субєкта владних повноважень або іншої особи.

Субєкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п.7 ч. 1 ст. 4 КАС).

Згідно частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, тобто на правовідносини, що виникають у звязку зі здійсненням субєктом владних повноважень владних управлінських функцій. Зокрема, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (пункт 1 частини другої цієї статті).

Згідно з частиною першою статті 4 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообовязковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у звязку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообовязкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом. Фонд належить до цільових позабюджетних страхових фондів.

Відповідно до частини третьої статті 8 цього ж Закону робочими органами виконавчої дирекції Фонду є її управління в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що створюються за рішенням правління Фонду на підставі затвердженої ним структури органів Фонду. Управління виконавчої дирекції Фонду є юридичними особами, мають самостійні кошториси, печатки із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, а також мають відділення в районах і містах обласного значення. Відділення управлінь виконавчої дирекції Фонду є відокремленими підрозділами робочих органів виконавчої дирекції Фонду, що створюються за рішенням правління Фонду без статусу юридичної особи. Робочі органи виконавчої дирекції Фонду та їх відділення провадять свою діяльність від імені виконавчої дирекції Фонду в межах та порядку, визначених цим Законом, статутом Фонду, типовим положенням про робочі органи виконавчої дирекції Фонду та їх відділення, що затверджується правлінням Фонду, та положенням, затвердженим директором виконавчої дирекції Фонду.

Отже, Фонд соціального страхування України є субєктом владних повноважень, наділеним владними управлінськими функціями.

Аналогічні розяснення надавав Вищий адміністративний суд України у п.14 постанови Пленуму від 20.05.2013 № 8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів», де зазначив, що з огляду на те, що Фонд соціального страхування України наділений контролюючими функціями та правом видання обовязкових для страхувальників актів, спори за його участі та участі його робочих органів розглядаються в порядку адміністративного судочинства.

В даному випадку спір виник через дії відповідача, повязані із здійсненням ним публічно - владних управлінських функцій, яким він наділений на підставі закону, а не з приводу права власності позивача на грошові кошти в порядку спадкування за законом, тому даний спір належить розглядати за правилами адміністративного судочинства (аналогічну позицію висловила ОСОБА_5 Верховного Суду у своїй постанові від 13.02.2019 у справі № 752/2080/17).

За таких обставин, враховуючи, що виниклий спір між сторонами носить характер публічно-правового, у відкритті провадження у цивільній справі слід відмовити на підставі пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України.

На підставі наведеного, керуючись п. 1 ч. 2 ст. 122, ст. ст. 209, 210 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду соціального страхування України в особі Станично-Луганського відділення управління виконавчої дирекції Фонду в Луганській області про стягнення спадкового майна відмовити.

Копію зазначеної ухвали разом з позовними матеріалами надіслати позивачу.

Ухвала може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з моменту її винесення.

Суддя Є.О. Соболєв