Постанова

Іменем України

20 березня 2019 року

м. Київ

справа №280/1107/16-ц

провадження № 61-18041св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Коротуна В. М., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: Державна казначейська служба України,

третя особа - прокуратура Житомирської області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційні скарги прокуратури Житомирської області та ОСОБА_4 на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 07 листопада 2016 року в складі судді Василенка Р. О. та на рішення апеляційного суду Житомирської області від 10 лютого 2017 року в складі суддів: Трояновської Г. С., Павицької Т. М., Худякова А. М.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з Державної казначейської служби України шляхом списання в безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку, спеціально визначеного для відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, на її користь 71 100 грн в рахунок відшкодування понесених витрат на оплату послуг адвоката у зв 'язку з наданням правової допомоги та 1 000 000 млн. грн моральної шкоди.

В обгрунтування позову зазначала, що з 29 серпня 2008 року вона працювала начальником управління Держкомзему в Коростишівському районі Житомирської області. 19 січня 2012 року прокурором Житомирської області відносно неї порушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого частиною другою статті 367 КК України, а 08 лютого 2012 року пред'явлено обвинувачення у вчиненні злочину та обрано міру запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд. 09 липня 2012 року її відсторонено від займаної посади, внаслідок чого вона була змушена звільнитися з роботи. Вироком Коростишівського районного суду Житомирської області від 14 грудня 2015 року її визнано невинуватою у вчиненні злочину та встановлено факт незаконного обрання міри запобіжного заходу і незаконного відсторонення від посади.

Посилаючись на те, що внаслідок незаконних дій органів досудового слідства та суду вона на протязі 4 років та 6 місяців з 19 січня 2012 року до 13 липня 2016 року незаконно перебувала під слідством та судом, а незаконне притягнення її до кримінальної відповідальності за злочин, який вона не вчиняла, принизило її честь та гідність, завдало непоправної шкоди її престижу та діловій репутації, обмежило її конституційні права на вільне пересування та завдало моральної шкоди, яка полягає в тому, що вона весь час перебувала у стані постійного страху і стресу, суттєво були порушені її нормальні життєві зв'язки та погіршились відносини з оточуючими людьми, а також була вимушена звертатись за правовою допомогою до адвоката, просила суд задовольнити її позовні вимоги.

Короткий зміст та мотиви рішення суду першої інстанції

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 07 листопада 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково, стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання в безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державної Казначейської служби України, спеціально визначеного для відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду на користь ОСОБА_4 71100 грн в рахунок відшкодування понесених витрат на оплату послуг адвоката у зв'язку з наданням правової допомоги та 500 000 грн моральної шкоди у зв'язку з незаконними діями органів досудового слідства. В іншій частині позовних вимог відмовлено за безпідставністю.

Рішення суду першої інстанції мотивовано доведеністю позовних вимог.

Короткий зміст та мотиви рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 10 лютого 2017 року рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 07 листопада 2016 року в частині стягнення моральної шкоди змінено, зменшено розмір стягнутої моральної шкоди з 500 000 грн до 100 000 грн. В іншій частині позовних вимог рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що розмір відшкодування заподіяної позивачу моральної шкоди підлягає зменшенню виходячи із засад розумності, справедливості та з урахуванням обставин справи, характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач.

Короткий зміст касаційних скарг

23 лютого 2017 року ОСОБА_4подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення апеляційного суду Житомирської області від 10 лютого 2017 року, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення в частині стягнення моральної шкоди і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

28 лютого 2017 року прокуратура Житомирської області подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 07 листопада 2016 року та на рішення апеляційного суду Житомирської області від 10 лютого 2017 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині стягнення моральної шкоди та ухвалити в цій частині нове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_4, стягнувши на її користь компенсацію моральної шкоди в розмірі 78 300 грн.

Надходження касаційних скарг до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 березня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано з Коростишівського районного суду Житомирської області зазначену справу, за касаційною скаргою за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Житомирської області від 10 лютого 2017 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 березня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі, зупинено виконання рішенняКоростишівського районного суду Житомирської області від 07 листопада 2016 року та рішення апеляційного суду Житомирської області від 10 лютого 2017 року, за касаційною скаргою прокуратури Житомирської області.

03 квітня 2017 року зазначена справа надійшла до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 вересня 2017 року зазначена справа призначена до судового розгляду.

Статтею 388 ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Підпунктом 4 пункту першого Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року вказану справу передано до Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ОСОБА_4 мотивована тим, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Суд апеляційної інстанції в порушення частини третьої статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури і суду» зменшив розмір моральної шкоди до 100 000 грн.

Касаційна скарга прокуратури Житомирської області мотивована тим, що рішення судів першої та апеляційної інстанції в частині стягнення моральної шкоди ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Суди, задовольняючи частково позов ОСОБА_4, стягнули з Державного бюджету України на її користь 100 000 грн моральної шкоди, проте не врахували, що позивач не підтвердила належними та допустимими доказами заподіяння їй у період перебування під слідством та судом моральної шкоди саме у вказаному розмірі.

Заперечення/відзиви на касаційну скаргу

Заперечення/відзиви на касаційні скарги ОСОБА_4 та прокуратури Житомирської області не надходили.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 19 січня 2012 року прокурором Житомирської області відносно ОСОБА_4 порушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого частиною другою статті 367 КК України, а 08 лютого 2012 року їй пред'явлено обвинувачення у вчиненні злочину та обрано міру запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд.

09 липня 2012 року ОСОБА_4 відсторонена від посади начальника управління Держкомзему в Коростишівському районі Житомирської області внаслідок чого вона звільнилась із займаної посади.

Справа відносно ОСОБА_4 неодноразово розглядалась судами в порядку кримінального судочинства.

Вироком Коростишівського районного суду Житомирської області від 14 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 13 липня 2016 року, позивача визнано невинуватою у вчиненні злочину, передбаченого частино другою статті 367 КК України, встановлено факт незаконного обрання міри запобіжного заходу і незаконного відсторонення від посади.

В результаті незаконних дій органів досудового слідства ОСОБА_5 протягом 4 років та 6 місяців з 19 січня 2012 року по 13 липня 2016 року незаконно перебувала під слідством та судом.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Предметом касаційного оскарження є рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині відшкодування моральної шкоди. В іншій частині рішення не оскаржуються, а тому не переглядаються в касаційному порядку.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недоведеність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційних скарг ОСОБА_4 та прокуратури Житомирської області.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень встановлено статтею 56 Конституції України.

Згідно частин першої, другої статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Згідно пункту 1 частини першої статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян .

У випадках, зазначених у частині першій вищевказаної статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

Пунктом 1 статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках постановлення виправдувального вироку суду.

Статтею 3 зазначеного Закону встановлено, що у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові, відшкодовуються (повертаються), зокрема: 4) суми, сплачені громадянином у зв'язку з поданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Згідно статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» питання про відшкодування моральної шкоди за заявою громадянина вирішується судом відповідно до чинного законодавства в ухвалі, що приймається згідно з частиною першою статті 12.

Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством.

Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Відповідно до частин першої та другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала внаслідок протиправної поведінки щодо неї самої, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Частиною 2 статті 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, якщо шкоду завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування, як запобіжного заходу, тримання під вартою.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду» питання про відшкодування моральної шкоди у зазначених випадках та її розмір вирішується за заявою громадянина ухвалою суду першої інстанції, який розглядав кримінальну справу або якому вона мала бути підсудна.

Розмір моральної шкоди в цих випадках визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина під слідством чи судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом. Відшкодування моральної шкоди в цих випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету, незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду.

Отже, межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються у розмірі співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 02 грудня 2015 року № 6-2203цс15.

Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» установлено у 2016 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 1378 гривень, з 1 травня 2016 року - 1450 гривень, а з 01 грудня 2016 року - 1600 гривень.

Визначення розміру відшкодування моральної шкоди за час перебування позивача під слідством здійснюється, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» на час ухвалення апеляційним судом рішення.

Враховуючи період перебування ОСОБА_4 під слідством та судом з 19 січня 2012 року по 13 липня 2016 року (4 роки 6 міс.) розмір відшкодування моральної шкоди не може бути меншим 78 300 грн (1450 грн х 54 місяці).

Враховуючи фактичні обставини справи, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку, що визначений законодавством мінімальний розмір на відшкодування шкоди, завданої позивачу незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, має бути збільшений.

Суд першої інстанції визначив розмір відшкодування моральної шкоди у 500 000 грн, апеляційний суд вважав, що цей розмір є завищеним.

Апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції про те, що позивач тривалий час перебувала під слідством та судом на протязі 4 років та 6 місяців, була змушена докладати додаткових зусиль для підтвердження та доведеності своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого їй злочину, її було відсторонено від посади начальника управління Держкомзему у Коростишівському районі Житомирської області внаслідок чого вона була змушена звільнитись, проходила амбулаторне та стаціонарне лікування у вказаний період, перебувала у стані постійного страху і стресу, суттєво були порушені її нормальні життєві зв'язки та погіршились відносини з оточуючими людьми, постійно вимушена була виправдовуватись перед рідними, колегами, знайомими та друзями.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд апеляційної інстанції виходив із встановлених обставин справи, характеру та обсягу страждань, яких зазнала позивач внаслідок незаконних дій органів досудового слідства та незаконного перебування під слідством та судом.

Апеляційний суд розглянув дану справу на підставі наданих сторонами доказів та з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи касаційних скарг не містять у собі посилань на обставини чи докази, якими спростовуються встановлені судом обставини, а зводяться до викладення фактичних обставин справи та переоцінки доказів, що знаходиться за межами повноважень касаційного суду.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційні скарги без задоволення, а оскаржувані рішення першої та апеляційної інстанцій - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Ураховуючи те, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 беерезня 2017 року зупинено виконання рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 07 листопада 2016 року та рішення апеляційного суду Житомирської області від 10 лютого 2017 року до закінчення касаційного провадження у справі, тому виконання рішення на підставі частини третьої статті 436 ЦПК України підлягає поновленню.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційні скарги ОСОБА_4 та прокуратури Житомирської області залишити без задоволення.

Рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 07 листопада 2016 року в незміненій частині та рішення апеляційного суду Житомирської області від 10 лютого 2017 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 07 листопада 2016 року та рішення апеляційного суду Житомирської області від 10 лютого 2017 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крата

Судді Н. О. Антоненко

В. М. Коротун

В. І. Журавель

В. П. Курило