Справа № 182/4409/19
Провадження № 2/0182/2434/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2019 року Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді Рибакової В.В.

при секретарі Затуливітер Н.В.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Нікополя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Нікопольської міської ради Дніпропетровської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Нікопольської міської ради Дніпропетровської області про визнання права власності на земельну ділянку, посилаючись на наступні обставини.

Рішенням виконавчого комітету Нікопольської міської ради народних депутатів Дніпропетровської області від 23.02.1996 року № 121 надано земельну ділянку у приватну власність і користування ОСОБА_2 . На підставі державного акту на право приватної власності на землю ОСОБА_2 було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0498 га., який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 244.

На підставі договору купівлі-продажу від 01.08.1997 року його-позивача матір ОСОБА_3 купила у ОСОБА_2 житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 . Колишня власниця будинку була знята з реєстраційного обліку по даній адресі та виїхала з міста. З того часу він разом з батьками проживав у даному житловому будинку. Під час купівлі-продажу житлового будинку, право власності на земельну ділянку за його матір`ю зареєстровано не було. ІНФОРМАЦІЯ_1 його мати ОСОБА_3 померла. Після її смерті, він звернувся до нотаріуса для оформлення спадщини. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.09.2016 року, спадщина на яку видано свідоцтва складається з житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 . 30.09.2016 року він зареєстрував своє право власності на зазначений житловий будинок. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько - ОСОБА_4 . На даний час позивач є фактичним користувачем земельної ділянки та має намір привести документацію на земельну ділянку у належний стан, а саме: звернутися до суб`єктів господарювання, які мають сертифікати на проведення землевпорядних робіт з метою виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки площею 0,0498 в натурі (на місцевості) та подальшого присвоєння земельній ділянці кадастрового номеру. Оскільки відповідно до державного акту, право приватної власності на землю зареєстровано за колишньою власницею будинку ОСОБА_2 , тому виготовити технічну документацію на цю земельну ділянку він не може, так як не є її власником. Вважає, що до нього разом з набуттям права власності на житловий будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 має перейти право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 для обслуговування житлового будинку у розмірах, визначених у державному акті на право приватної власності на землю від 27.02.1996 року.

На підставі викладеного просить визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,0498 га на якій розташований житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , яка зареєстрована на підставі державного акту на право приватної власності на землю за ОСОБА_2 .

Ухвалою судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.08.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження, відкрито провадження по справі, почато підготовче провадження та залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 (а.с.44-46).

Від позивача до суду надійшла заява, в якій він зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить слухати справу за його відсутності (а.с.53).

Представник відповідача Нікопольської міської ради Дніпропетровської області - Савельєва С.Д. надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, вказала, що враховуючи те, що позивач є власником житлового будинку з надвірними будівлями , який розташований на земельній ділянці, та враховуючи вимоги Земельного кодексу України, Пленум ВСУ № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» не заперечує проти задоволення позовних вимог (а.с.50).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 , про день та час розгляду справи була належним чином повідомлена за останньою відомою адресою, до суду повернувся конверт як не вручений (а.с.66). Будь-яких пояснень щодо позову від неї до суду не надходило.

Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

З заяви представника відповідача вбачається, що проти задоволення позовних вимог позивача він не заперечує, тому суд вважає за можливе ухвалити рішення у підготовчому засіданні, що буде відповідати ч.3 ст. 200 ЦПК України.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, на підставі наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 30.09.2016 року приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Дрябловим О.В., реєстровий № 1187, належить житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10,40). Дані обставини підтверджуються Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 45274490 від 30.09.2016 року; Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 184718509 від 15.10.2019 року, згідно якої право власності, на житловий будинок з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину, р.№ 1187, виданий 30.09.2016 року приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Дрябловим О.В. (а.с.54-56).

Вказаний житловий будинок з надвірними будівлями належав матері позивача ОСОБА_3 (а.с.28), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8), на підставі Договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Пахомовською Ж.М. 01.08.1997 року за реєстровим № 3344, укладеним між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.7). Батько позивача ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.13,28).

З позовної заяви вбачається, що колишня власниця будинку ОСОБА_2 одразу була знята з реєстраційного обліку у вищевказаному житловому будинку.

На даний час позивач вирішив привести у відповідність технічну документацію на спірну земельну ділянку, однак під час відчуження ОСОБА_2 зазначеного житлового будинку з надвірними будівлями не було вирішено питання про перехід права власності на земельну ділянку для обслуговування вказаного житлового будинку.

Згідно Державного акту на право приватної власності на землю Серії ДП 244, земельну ділянку площею 0,0498 га за адресою: АДРЕСА_1 було передано для обслуговування житлового будинку ОСОБА_2 на підставі рішення Нікопольської міської Ради народних депутатів від 23.02.1996, № 121 (а.с.14,39). Дані обставини підтверджуються відповіддю Відділу у м. Нікополі міськрайонного управління у Нікопольському району та м. Нікополі Головного управління Держгеокадастру Дніпропетровської області № 9-4-0.17-357/120-19 від 16.09.2019 (а.с.59,60), відповіддю Міськрайонного управління у Нікопольському району та м. Нікополі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області № 9-4-0.17-435/120-19 від 04.11.2019 року (а.с.62,63), які надійшли на запит суду та іншими матеріалами справи (а.с.15-21).

Відповідно до абзацу 1 ст. 30 ЗК України (в редакції від 18.12.1990 року, яка діяла на час спірних правовідносин) при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення.

З матеріалів справи вбачається, що розмір вказаної земельної ділянки не перевищує граничних розмірів переданих у власність громадян для обслуговування житлового будинку земельних ділянок, визначених ст. 67 ЗК України (в редакції від 18.12.1990 року).

Згідно ч.3 ст.1225 ЦК України, до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З урахуванням викладених обставин, приймаючи до уваги те, що позивач та його мати ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , правомірно набули право власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , тому суд з урахування вимог абзацу 1 ст. 30 ЗК України (в редакції від 18.12.1990 року, яка діяла на час спірних правовідносин) приходить висновку, що до позивача разом з вищезазначеним житловим будинком, перейшло право власності на земельну ділянку площею 0,0498 га за адресою АДРЕСА_1 без зміни його цільового призначення - для обслуговування житлового будинку.

За таких обставин, суд вважає можливим визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,0498 га для обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , яка зареєстрована за ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП 244 на підставі рішення Нікопольської міської Ради народних депутатів 23.02.1996 року № 121.

Керуючись ст.ст.12,13,76-78,81,89,259,263-265,268 ЦПК України, п.п.15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень ЦПК України, ст.ст. 377,392,1225 ЦК України, ст. 30,67 ЗК України (в редакції від 18.12.1990 року, яка діяла на час спірних правовідносин), -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) до Нікопольської міської ради (місцезнаходження: 53200, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Електрометалургів, буд.3, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 (остання відома адреса: АДРЕСА_1 ) про визнання права власності на земельну ділянку - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,0498 га для обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , яка зареєстрована за ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП 244 на підставі рішення Нікопольської міської Ради народних депутатів 23.02.1996 року № 121.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: В. В. Рибакова