ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

30 липня 2019 року м. Чернівці Справа №725/5266/18

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Лисака І.Н.,

суддів: Владичана А.І., Литвинюк І.М.,

секретар: Тодоряк Г.Д.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

треті особи: другий відділ ДВС м. Чернівці ГТУЮ у Чернівецькій області, ОСОБА_3 ,

при розгляді заяви ОСОБА_4 про відвід суддів Чернівецького апеляційного суду Лисака І.Н., Владичана А.І., -

В С Т А Н О В И В:

12.06.2019 року до Чернівецького апеляційного суду надійшло клопотання ОСОБА_4 про відвід суддів Лисака І.Н. та Владичана А.І. з посиланнями на те, що зазначені судді розглядали в апеляційному порядку цю ж справу за апеляційною скаргою на відмову судом першої інстанції у задоволенні клопотання про забезпечення позову і залишили в силі ухвалу суду першої інстанції, а тому вказана обставина викликає сумніви в неупередженості або об`єктивності цих суддів.

Вказує на порушення Інструкції та Положення про автоматизовану систему документообігу суду, що призвело до розподілу справи саме суддям Лисаку І.Н. та Владичану А.І. та на сумнів, який виникає у зв`язку з тим, що невідомі особи Першотравневого районного суду м. Чернівці чи Чернівецького апеляційного суду створили умови для розподілу справи саме вказаним суддям.

Крім того, вважає, що призначення справи на 19.07.2019 року та її відкладення відбулося з порушенням процесу, що підтверджує його доводи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для відводу.

Так, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу) у передбачених ч.1 ст.36 ЦПК України випадках.

Відповідно до ч.4 ст.36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Системний аналіз змісту та доводів заяви про відвід не свідчить про існування об`єктивно обґрунтованих обставин, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності суддів, яким заявлено відвід при розгляді даної справи, а зводяться до припущень, які не підтверджені жодними доказами та не вказують на необ`єктивність чи упередженість суддів при розгляді справи.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь яких сумнівів у його безсторонності (див, серед іншого (inter alia), рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп.27,28 and 30; рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland) №33958/96, п.42, ЄСПЛ 2000-ХІІ). У кожній окремі справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства») (Pullar v.United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п.38).

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

У контексті об`єктивного критерію окремо ЄСПЛ відзначає поведінку суддів, а саме необхідно визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (п.п.49,50,52 Рішення Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2006 року у справі Білуха проти України).

Враховуючи наведене, об`єктивно обґрунтованих даних про те, що судді Лисак І.Н. та Владичан А.І. виявляють упередженість або безсторонність відносно справи, яка перебуває на розгляді, у заяві про відвід не зазначено і таких матеріали справи не містять, можливий вплив на автоматизований розподіл справ є припущеннями заявника, а його твердження про відкладення розгляду справи 19.07.2019 року з порушенням процесуальних норм спростовується матеріалами справи, згідно яких судове засідання 19.07.2019року не відбувалось.

У відповідності до вимог ч.3 ст.40 ЦПК України, якщо суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу.

З метою дотримання строків розгляду справи та запобігання втрати часу на повторний виклик учасників, які з`явилися, колегія суддів не вбачає підстав для зупинення провадження у вказаній справі.

Керуючись ст.ст.36, 39, 40 ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Відвід, заявлений ОСОБА_4 від імені ОСОБА_1 суддям у складі судді-доповідача Лисака І.Н. та судді Владичана А.І. - визнати необґрунтованим.

Вирішення питання про відвід колегії суддів у складі судді-доповідача Лисака І.Н. та судді Владичана А.І. передати на розгляд іншого судді, який не входить до складу суду, що розглядає дану справу, призначення якого провести в порядку, передбаченому ч.1 ст.33 ЦПК України.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - підпис /І.Н. Лисак/

Судді - підписи /А.І. Владичан, І.М. Литвинюк/