КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2019 року м. Київ

Унікальний номер справи № 752/22023/18

Апеляційне провадження 22-ц/824/8084/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Кравець В.А., Мазурик О.Ф.

при секретарі Борисенко Д.В.

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідач Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу акціонерного товариства «Укрсоцбанк», поданої через представника Ременюк Тетяну Олександрівну , на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2018 року про забезпечення позову, постановлену під головуванням судді Колдіної О.О., у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірина Миколаївна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в :

у жовтні 2018 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Укрсоцбанк», в якому просила визнати виконавчий напис № 5088 від 19.09.2018 вчинений ПН КМНО Гамаль І.М. про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг.

Разом з позовною заявою позивачкою подано заяву про забезпечення позову, у якій позивачка просила зупинити стягнення на підставі виконавчого напису від 19.09.2018 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 29.10.2018 заяву про забезпечення задоволено. Зупинено стягнення за виконавчим написом від 19.09.2018, вчиненим ПН КМНО Гамаль І.М., зареєстрованим за № 5088 щодо стягнення заборгованості на підставі договору про надання банківських послуг № 0387/007152-ZP від 10.01.2014, укладеним між АКСБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 до розгляду по суті.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду, ПАТ «Укрсоцбанк» через представника подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу оскільки вона постановлена з порушенням норм процесуального права та без повного з`ясування обставин справи та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову. А саме, суд не звернув уваги на те, що забезпечення позову позбавляє кредитора можливості захистити своє законне майнове право. Суд не врахував, що позивачкою не надано документів, які би підтверджували обставини вчинення дій спрямованих на реалізацію належного їй майна чи вчинення інших дій на виконання виконавчого напису. Вважає, що підстави позову, викладені у позовній заяві є незаконними та необґрунтованими та позивач зловживаючи своїми процесуальними правами подала заяву про забезпечення позову лише з метою позбавити кредитора права на повернення свого майна.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначено статтею 150 ЦПК України.

Відповідно до п. 6 ч. 1 цієї статті позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Оскільки позивач оскаржила у судовому порядку виконавчий напис нотаріуса, за яким проводиться стягнення, суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що на час розгляду справи стягнення за таким виконавчим листом має бути зупинено.

Доводи апеляційної скарги про те, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими не впливають на висновки суду, оскільки питання законності та підставності позовних вимог вирішується при розгляді справи по суті. Вирішення спору на стадії розгляду заяви про забезпечення позову не допускається.

Колегія суддів також не може погодитися з доводами апелянта про відсутність підстав вважати, що рішення суду у разі задоволення позову не може бути виконано. Наявність виконавчого напису дає право стягувачу у будь - який час порушити процедуру стягнення коштів, а відтак суд першої інстанції правильно виходив з того, що на час розгляду спору щодо правомірності виконавчого напису стягнення за таким написом має бути зупинено.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення.

У разі, якщо внаслідок забезпечення позову відповідач несе збитки, він не позбавлений права заявити клопотання про застосування зустрічного забезпечення, надавши відповідні докази, які підтверджують ці обставини. А у разі застосування судом зустрічного забезпечення та невиконання вимог суду про зустрічне забезпечення позивачем, ставити питання про скасування заходів забезпечення позову.

Разом з тим, питання зустрічного забезпечення судом першої інстанції не розглядалося.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і не може бути скасована з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу акціонерного товариства «Укрсоцбанк» залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови виготовлений 11.06.2019.

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді В. А. Кравець

О. Ф. Мазурик