ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2019 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі

головуючого судді Соловей Г.В.,

за участю секретаря Момот Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Фастів Київської області заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

25.03.2019 року, ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову, посилаючись на те, що нею до суду подано позовну заяву про стягнення з відповідача ОСОБА_2 грошових коштів на загальну суму 143200 грн. В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник зазначила, що відповідач до теперішнього часу не сплатила кошти за договором купівлі-продажу квартири за адресою: Київська область, м. Фастів, вул. Соборна, 10/20 в сумі 43200 грн., чим було порушено вимоги чинного законодавства у сфері договірних зобовязань. У звязку з невиконанням своїх зобовязань у заявника є підстави побоюватись, що така позиція ОСОБА_2 може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а тому необхідно забезпечити її позов, шляхом накладення арешту на особисте майно ОСОБА_2 та на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що заяву слід повернути з огляду на наступне.

Згідно ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, імя та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів звязку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

У п. 4. Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розяснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позов, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається з заяви про вжиття заходів забезпечення позову, до неї не додані належні докази про належність даного майна, квартири розташованої по вул. Соборна, 10/20 в м. Фастів, Київської області, ОСОБА_2 та докази що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а також не обґрунтована необхідність застосування забезпечення позову. Крім того, в заяві не зазначено, на яке особисте майно ОСОБА_2 необхідно накласти арешт, з чого воно складається, де знаходиться.

Твердження заявника про те, що що існує ризик невиконання рішення суду в разі задоволення її позовних вимог, грунтується виключно на припущеннях, а тому суд не бере їх до уваги, оскільки в силу положень ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ч. 9 ст. 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 ЦПК України, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

За даних обставин, суд не находить підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки в матеріалах справи відсутні докази реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду у випадку його ухвалення на користь ОСОБА_1, а тому заяву про забезпечення позову слід повернути заявнику.

Керуючись ст. 151-153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідент.номер НОМЕР_1, прож.: ІНФОРМАЦІЯ_2 про забезпечення позову повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її постановлення.

Головуючий суддя Соловей Г.В.