ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/4084/17 Номер провадження 22-ц/814/1801/19Головуючий у 1-й інстанції Бугрій В.М. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

учасники справи:

представник особи, яка подала заяву - адвокат Чорнуха Ю.В.

переглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Голобородька Олександра Петровича

на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 09 квітня 2019 року, постановлену суддею Бугрієм В.М., повний текст ухвали складено - 16 квітня 2019 року

у справі за заявою ОСОБА_2 , учасники третейського розгляду: ОСОБА_1 , Постійно діючий Третейський суд при асоціації «Ліга-Паритет» у складі судді Бабич С.В., про скасування рішення третейського суду,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави з заявою про скасування рішення третейського суду

У вказаній заяві просив суд поновити строк на подання заяви про скасування рішення третейського суду як такий, що пропущений з поважних причин, та скасувати рішення Постійно діючого Третейського суду при асоціацій «ЛІГА-ПАРІТЕТ» від 14.04.2008 року та ухвалу цього суду від 17.06.2008 року про виправлення неточностей у рішенні суду у справі № 050-10ПЛ за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на земельну ділянку, як таке, що прийнято у справі, що не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 09 квітня 2019 року заяву ОСОБА_2 про скасування рішення третейського суду - задоволено.

Поновлено строк на подання заяви про скасування рішення третейського суду як такий, що пропущений з поважних причин.

Скасовано рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Ліга-Паритет» від 14 квітня 2008 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на земельну ділянку, а також ухвалу від 17 червня 2008 року про виправлення неточностей у рішенні суду у справі № 050-10ПЛ.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що справа, у якій було прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду, вказаним судом вирішено питання про визнання права власності на нерухоме майно, що належить до виключної компетенції суду загальної юрисдикції.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Голобородько О.П., посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_2 про скасування рішення третейського суду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення Постійно діючого Третейського суду при асоціації «Ліга - Паритет» від 14 квітня 2008 року стосувалося виключно ОСОБА_1 , як покупця, та ОСОБА_3 , як власника земельної ділянки та продавця. ОСОБА_2 надав пояснення третейському суду, відповідно до яких проти задоволення позову не заперечував. Своїм правом оскаржити рішення за життя в період з 14 квітня 2008 року по 20 вересня 2016 року не скористався, був обізнаний про факт, що його земельна ділянка вибула з його власності та оформлена на ОСОБА_1 .

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - адвокат Чорнуха Ю.В. просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін ухвалу суду першої інстанції.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин, що скаржуваним рішенням Постійно діючого Третейського суду при асоціацій «ЛІГА-ПАРІТЕТ» від 14 квітня 2008 року, описку в якому виправлено ухвалою цього суду від 17 червня 2008 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на земельну ділянку - позов задоволено повністю.

Визнано дійсним договір від 05 січня 2007 року купівлі-продажу земельної ділянки, площею 4,33 га., розташованої на території Васильківської сільської ради Козельщанського району Полтавської області в межах, зазначених в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 , зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 141 від 10.01.2002 року, укладений між ОСОБА_1 , який проживає в с . Олександрівка Козельщинського району Полтавської області та ОСОБА_3 , який проживає в АДРЕСА_2 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 4,33 га, розташовану на території Васильківської сільської ради Козельщанського району Полтавської області в межах зазначених в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 , зареєстрованого з Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 141 від 10.01.2002 року.

Зобов`язано ОСОБА_1 подати зазначений договір для державної реєстрації прав власності на земельну ділянку площею 4,33 га, розташовану на території Васильківської сільської ради Козельщинського району Полтавської області.

Зобов`язано ОСОБА_1 подати заяву до компетентного суду про видачу виконавчого документа (в порядку ст. 56 Закону України «Про третейські суди») для зобов`язання Козельщинського районного відділу земельних ресурсів та інших підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності здійснити дії в порядку, встановленому діючим законодавством України, щодо оформлення, видачі та реєстрації правовстановлюючого документа - Державного акту на право власності на земельну ділянку площею 4,33 га, розташованої на території Васильківської сільської ради Козельщанського району Полтавської області в межах, зазначених в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 , зареєстрованому в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 141 від 10.01.2002 р., на ім`я ОСОБА_1 .

Витрати, пов`язані з організаційним забезпеченням третейського розгляду справи та третейський збір, покладено на позивача (т.1 а.с. 134-137).

Згідно статті 51 Закону України «Про третейські суди» рішення третейського суду є остаточним і оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим Законом. Рішення третейського суду може бути оскаржене сторонами, третіми особами, а також особами, які не брали участь у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов`язки, у випадках, передбачених цим Законом, до компетентного суду відповідно до встановлених законом підвідомчості та підсудності справ. Рішення третейського суду може бути оскаржене та скасоване лише з таких підстав: 1) справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону. Заяву про скасування рішення третейського суду може бути подано до компетентного суду сторонами, третіми особами протягом трьох місяців з дня прийняття рішення третейським судом, а особами, які не брали участь у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов`язки, - протягом трьох місяців з дня, коли вони дізналися або повинні були дізнатися про прийняття рішення третейського суду.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що до компетенції третейського суду не належить право розглядати спір визнання права власності на нерухоме майно, оскільки це питання відноситься до вирішення виключно судами загальної юрисдикції.

Апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

По справі вбачається, що заява про скасування рішення третейського суду подана до суду ОСОБА_2 22.05.2017 р.

Статтею 389-1 ЦПК України у редакції, що діяла на час оскарження ОСОБА_2 вказаного рішення третейського суду, передбачено, що сторони, треті особи, а також особи, які не брали участі у справі, у разі як що третейський суд вирішив питання про їх права і обов`язки, мають право звернутися до суду із заявою про скасування рішення третейського суду.

Заява про скасування рішення третейського суду подається до суду за місцем розгляду справи третейським судом сторонами, третіми особами протягом трьох місяців з дня прийняття рішення третейським судом, а особами, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов`язки, - протягом трьох місяців з дня, коли вони дізналися або повинні були дізнатися про прийняття рішення третейським судом.

Заява, подана після закінчення строку, встановленого частиною другою цієї статті, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Відповідно до ст. 657 ЦК України (у редакції, чинній на момент прийняття рішення третейським судом 14.08.2008 р.) договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Як вбачається з ч. 2 ст. 458 ЦПК України рішення третейського суду може бути скасовано у разі, якщо: справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

Відповідно до ст.ст. 125, 124 Конституції України (у редакції, що діяла на час прийняття оскаржуваного рішення) правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Створення надзвичайних та особливих судів не допускається.

Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду України від 10 січня 2008 року у справі № 1-рп/2008, третейські суди не здійснюють правосуддя, їх рішення не є актами правосуддя, а самі вони не входять до системи судів загальної юрисдикції.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди» ( у редакції від 14.04.2006, яка була чинна на час прийняття рішення третейським судом), яка передбачає підвідомчість справ третейським судом, третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком: інших справ, які відповідно до закону підлягають вирішенню

виключно судами загальної юрисдикції або Конституційним Судом

України.

Отже, вбачається, що у даному випадку третейський суд прийняв рішення у справі, яка не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

Крім цього, оскаржуваним рішенням третейського суду зобов`язано ОСОБА_1 подати заяву до компетентного суду про видачу виконавчого документа (в порядку ст. 56 Закону України «Про третейські суди») для зобов`язання Козельщинського районного відділу земельних ресурсів та інших підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності здійснити дії в порядку, встановленому діючим законодавством України, щодо оформлення, видачі та реєстрації правовстановлюючого документа - Державного акту на право власності на земельну ділянку площею 4,33 га, розташовану на території Васильківської сільської ради Козельщанського району Полтавської області в межах зазначених в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 , зареєстрованому в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 141 від 10.01.2002 р., на ім`я ОСОБА_1 .

Згідно ч. 4 ст. 46 Закону України «Про третейські суди» у разі задоволення позовних вимог у резолютивній частині рішення зазначається сторона, з якої за рішенням третейського суду має бути здійснено стягнення грошових сум та/або яка зобов`язана виконати певні дії або утриматися від виконання певних дій. Отже, рішенням третейського суду може бути зобов`язана виконати певні дії виключно сторона спору, зобов`язати вчинити певні дії третіх осіб, які не брали участь у розгляді справи, третейський суд не має права.

Забезпечення примусового виконання рішень третейських судів перебуває за межами повноважень третейського суду та є завданням компетентних судів та виконавчої служби.

Враховуючи положення Конституції України, Закону України «Про третейські суди», третейський суд як недержавний орган має повноваження вирішувати спори лише тих сторін, якими укладено угоду (прийнято рішення) про передачу спору на розгляд третейського суду, і ці повноваження третейського суду не поширюються на спори, в яких, крім цих осіб, сторонами є інші особи, які не були сторонами третейської угоди, або спори, які стосуються прав і обов`язків інших осіб, що не є сторонами третейської угоди.

З викладеного вбачається, що оскільки третейським судом зобов`язано ОСОБА_1 подати заяву до компетентного суду про видачу виконавчого документа для зобов`язання Козельщинського районного відділу земельних ресурсів та інших підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності здійснити дії в порядку, встановленому діючим законодавством України, щодо оформлення, видачі та реєстрації правовстановлюючого документа - Державного акту на право власності на земельну ділянку площею 4,33 га, то третейський суд вийшов за межі своїх повноважень.

З рішення третейського суду також вбачається, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не існувало спору, а сторони передали на вирішення третейського суду не спір, а питання юридичного оформлення прав власності на нерухоме майно.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції помилково поновив строку ОСОБА_2 для подання заяви про скасування рішення третейського суду та скасував рішення третейського суду, т.я. рішення від 14.04.2008 р. не стосувалося його прав та обов`язків, і земельна ділянка вибула з власності ОСОБА_3 з його волі, та на момент відкриття спадщини вже більше 8 років належала ОСОБА_1 , не заслуговують на увагу, оскільки рішення третейського суду від 14.04.2008 р. прийнято з порушенням чинного законодавства, спір, який вирішено третейським судом, не підвідомчий йому, у даному випадку спір підлягає вирішенню виключно судом загальної юрисдикції. Крім цього, вбачається, що ОСОБА_2 є спадкоємцем після смерті свого батька ОСОБА_3 , від якого перейшли права та обов`язки у відповідності до вимог ст. 1216 ЦК України, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, як це передбачено ст. 1218 ЦК України. У зв`язку з прийняттям третейським судом рішення з порушенням вимог чинного законодавства право власності на спірну земельну ділянку незаконно перейшло від ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , що потягло вибуття земельної ділянки із спадщини померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_3 .

При цьому апеляційний суд у складі колегії суддів звертає увагу на наступне.

Заява про скасування рішення третейського суду подана ОСОБА_2 до Октябрського районного суду м. Полтави 22.05.2017 р., тобто за нормами ЦПК України у редакції 2010 року. 28.09.2017 р. у справі відкрито провадження (т.1 а.с. 96).

10.05.2018 р. дана справа повторно надійшла до вказаного суду першої інстанції після розгляду в апеляційній інстанції та скасування ухваленого у ній судового рішення (т. а.с. 251).

З 15.12.2017 р. набрав чинності новий ЦПК України, частина 2 статті 23 якого передбачає, що справи щодо оскарження рішень третейських судів, оспорювання рішень міжнародних комерційних арбітражів, про видачу виконавчих листів на примусове виконання рішень третейських судів розглядаються апеляційними судами як судами першої інстанції за місцем розгляду справи третейським судом (за місцезнаходженням арбітражу).

Проте, у даному випадку підлягає застосуванню ч. 2 ст. 31 ЦПК України у редакції, яка чинна з 15.12.2017 р., та яка передбачає, що справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа належить до виключної підсудності іншого суду.

Отже, у даному випадку справа прийнята до провадження згідно ухвали від 28.09.2017 р. (т.1 а.с. 96) і розпочата слуханням Октябрським районним судом м. Полтави з додержанням правил підсудності згідно вимог ЦПК України у редакції 2010 р. та підлягає подальшому розгляду саме цим судом, не дивлячись на зміни процесуального законодавства щодо її підсудності у ЦПК України, чинного з 15.12.2017 р.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд у складі колегії суддів приходить до висновку, що ухвала місцевого суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 2, 368 ч. 1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 - 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Голобородька Олександра Петровича - залишити без задоволення.

Ухвалу Октябрського районного суд м. Полтави від 09 квітня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29 липня 2019 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов