ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2019 року

м. Черкаси

Справа № 692/768/18 Провадження № 22-ц/821/773/19
Категорія: 306010000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Бородійчука В.Г., Нерушак Л.В.

за участю секретаря: Винник І.М.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 26 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

21 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Драбівського районного суду Черкаської області із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, посилаючись в обґрунтування заявленого позову на те, що позивачка обіймає посаду сільського голови Демківської сільської ради Драбівського району Черкаської області з 13 липня 2016 року. За весь час роботи на займаній посаді жодних доган або нарікань зі сторони наглядових органів не отримувала.

17 травня 2017 року ОСОБА_2 було обрано секретарем Демківської сільської ради Драбівського району Черкаської області. В березні 2018 року за ініціативи позивачки була проведена перевірка діловодства в сільській раді, яка виявила недоліки у роботі ОСОБА_2 , за що 02 липня 2018 року ОСОБА_2 було оголошено догану.

03 липня 2018 року ОСОБА_3 , який є депутатом Демківської сільської ради, у сільській раді вчинив скандал, після якого, вказує позивачка, вона була на межі гіпертонічного кризу. Після цього, між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 виник конфлікт. Останній мав претензії до позивача з приводу виконання її посадових обов`язків. З його ініціативи проводились перевірки роботи сільського голови, проте порушень, крім порушень у діловодстві, виявлено не було.

ОСОБА_1 вказує, що на черговій сесії сільської ради 19 червня 2018 року було висунуто недовіру сільському голові зі сторони депутатів сільської ради. Це були голослівні образливі заяви на адресу позивачки, крім того, були зроблені заяви про факти, які є неправдивими, з наміром принизити позивачку, як сільського голову. Внаслідок недоліків під час голосування 06 липня 2018 року було прийняте рішення Демківської сільської ради № 16-1/VIII «Про скасування рішення сільської ради», яким скасовано рішення від 19 червня 2018 року № 15-9/ VIII «Про недовіру сільському голові».

У той самий день, 06 липня 2018 року, зазначає позивачка, було видано нове рішення Демківською сільською радою № 16-2/ VIII «Про висловлення недовіри сільському голові та дострокове припинення його повноважень». Проте, жодних доказів порушень позивачкою Конституції України не було.

Відповідачі, перевищуючи свої повноваження та порушуючи законодавство, користуючись своїм службовим становищем почали активну діяльність проти позивачки, направлену на приниження її честі, гідності та ділової репутації.

Під керівництвом відповідачів, зазначає ОСОБА_1 , мешканців села змушували збирати підписи проти сільського голови і під час даної процедури заставляли розповсюджувати усіляку неправдиву інформацію про позивачку, звинувачуючи останню у розкраданні бюджетних коштів села та торгівлі земельними ділянками, які належать селу. Такі дії, без належних доказів, є наклепом, образою, є такими, що направлені на підрив ділової репутації та приниження позивачки.

07 липня 2018 року у будинку культури села Демки відбулася сходка жителів села, де також піднімалося питання про недовіру сільському голові та відбулося публічне приниження честі, гідності та ділової репутації позивачки. Образи та наклеп, скоєний відповідачами та під їх впливом, принижують честь, гідність та ділову репутацію позивачки, а розповсюджені ними образливі відомості не відповідають дійсності та є безпідставними, голослівними, та такі що носять негативний характер і порочать репутацію позивачки, як сільського голови так і людини.

Крім того, зазначає ОСОБА_1 , під час конфліктних ситуацій, спровокованих відповідачами, вона змушена була неодноразово звертатися до лікаря у зв`язку з різким погіршенням самопочуття з приводу нервового стресу, знаходилась на лікарняному. Через пригнічений стан та погіршення самопочуття не хотілося жити. Хвилювання та думки з приводу необхідності відновлення честі, гідності та ділової репутації, вказує позивачка, тримали її постійно у нервовій та психологічній напрузі, що негативно вплинуло на усі сфери її життя, зокрема, відносини у сім`ї, на роботі та взагалі у життєдіяльності у селі.

Вимушені негативні зміни в житті, зазначає ОСОБА_1 , призвели до необхідності прикладення суттєвих додаткових зусиль для відновлення попереднього стану.

Внаслідок таких дій відповідачів, вказує ОСОБА_1 , їй було завдано моральну шкоду, яку вона оцінює у 50 000 грн.

Посилаючись на вищевикладене, ОСОБА_1 просила суд постановити рішення, яким зобов`язати відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 спростувати поширену недостовірну інформацію відносно неї, в тому числі щодо нецільового використання позивачкою бюджетних коштів, як сільським головою, у такий же спосіб, в який дана інформація була поширена, а саме на сходці с. Демки Драбівського району Черкаської області чи сесії Демківської сільської ради, стягнути із відповідачів на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди по 25 000,00 грн. із кожного, а також стягнути із відповідачів на її користь понесені судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 26 вересня 2019 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено.

Рішення суду першої інстанції, зокрема, мотивоване тим, що позивачкою не надано на адресу суду належних та допустимих доказів поширення відповідачами відносно неї недостовірної інформації, а також не доведено факту, що внаслідок поширення такої інформації відповідачами, були порушені особисті немайнові права ОСОБА_1 , що потягнуло за собою обов`язок відповідачів по відшкодуванню моральної шкоди.

Вирішуючи спір та ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з недоведеності заявлених ОСОБА_1 позовних вимог.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 06 листопада 2019 року ОСОБА_1 , вважаючи, що оскаржуване рішення суду першої інстанції винесене із порушенням норм матеріального і процесуального права, при недостатньо повному дослідженні усіх обставин справи, що мають істотне значення для справи, просила скасувати рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 26 вересня 2019 року та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, а також стягнути із відповідачів на користь позивачки понесені нею судові витрати.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга ОСОБА_1 , зокрема, мотивована тим, що суд першої інстанції, враховуючи специфіку даної справи щодо встановлення порушення немайнових прав, не дослідив, не проаналізував та не зробив висновки щодо поширювача інформації та джерело її здобуття.

Судом першої інстанції при винесенні рішення не було досліджено усіх істотних обставин по справі, не прийнято до уваги свідчення свідків та зроблено посилання на сесію Демківської сільської ради Драбівського району Черкаської області від 19 червня 2018 року, яка на думку ОСОБА_1 не має жодного відношення щодо розгляду даної справи.

Приниження честі, гідності, ділової репутації відбувалось саме під

час винесення Рішення № 16-2/УІІІ «Про висловлення недовіри сільському голові» від

06 липня 2018 року, коли відповідачі почали відкриту публічну незаконну діяльність щодо

позивачки, її честі, гідності та ділової репутації.

Як зазначила апелянт, із сторони відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 мали місце голослівні образливі заяви на її адресу і дані висловлювання ОСОБА_1 розцінює саме як перевищення межі самої прискіпливої критики, як до публічної та політичної особи. Крім того, були зроблені заяви про факти, які є неправдивими, з наміром принизити її, як сільського голову в очах законослухняних громадян.

Висловлювання відповідачів не є критикою та оціночним судженням, оскільки це не лише вираження їхніх особистих поглядів про процеси, пов`язанні з позивачкою ОСОБА_1 , це є стверджуванням про її конкретні дії, які повинні бути підтверджені відповідними доказами. Крім того, деякі заяви відповідачів на адресу позивачки не були спрямовані на поведінку позивачки, як публічної особи, а були прямо спрямовані на втручання у її приватне життя.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Фактичні обставини справи

ОСОБА_1 обрана сільським головою с. Демки Драбівського району Черкаської області згідно рішення Демківської сільської ради Драбівського району Черкаської області від 13 липня 2016 року «Про підсумки виборів Демківського сільського голови». На даній посаді позивач перебувала до липня 2018 року. (а.с. 89, зворот).

06 липня 2018 року було прийняте рішення Демківською сільською радою № 16-2/ VIII «Про висловлення недовіри сільському голові та дострокове припинення його повноважень».

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 05 березня 2019 року, яке залишено без змін судом апеляційної інстанції, визнано протиправним та скасовано рішення Демківської сільської ради Драбівського району Черкаської області від 06 липня 2018 року № 16-2/VIII «Про висловлення недовіри сільському голові».

Проте, даним рішенням позивачці в задоволенні решти позовних вимог, в тому числі щодо поновлення на посаді сільського голови та стягненні коштів - відмовлено. (а.с. 193-197).

За період перебування ОСОБА_1 на посаді сільського голови Демківської сільської ради Драбівського району Черкаської області відповідачі здійснювали активну діяльність, яка на думку позивачки, була направлена на приниження її честі, гідності, ділової репутації та потягнула за собою спричинення ОСОБА_1 збитків немайнового характеру.

Позиція Апеляційного суду Черкаської області

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

При цьому, за загальним правилом встановленим вказаною нормою права, розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Статтею 3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе та членів своєї сім`ї та права вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування моральної шкоди, нанесеної збором, зберіганням, використанням та поширенням недостовірної інформації.

Конституцією України, а саме ст. 34 кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Разом з тим, відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язку не поширювати про особу недостовірну інформацію та такі відомості, що ганьблять її гідність, честь чи ділову репутацію.

Відповідно до статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї або членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.

Таким чином, позов про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування і заборону розповсюдження недостовірної інформації вправі пред`явити фізична особа відносно якої поширена недостовірна інформації, що порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (члени її сім`ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні особисті немайнові права

Згідно ст.ст. 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності, честі та недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності, честі та ділової репутації.

Відповідно до положень Постанови Пленуму ВСУ від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Згідно з частиною третьою ст. 277 ЦК України негативною інформацією, поширеною про особу слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Також слід зазначити, що якщо позивач є публічною особою, то суд, розглядаючи і вирішуючи справу про захист його гідності, честі чи ділової репутації, повинен урахувати положення Декларації, а також рекомендації, що містяться у Резолюції № 1165 (1998) Парламентської асамблеї Ради Європи про право на недоторканність особистого життя (далі - Резолюція).

У Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті ( у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі).

У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому, зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами.

У зв`язку із цим межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, ОСОБА_1 ,обіймаючи посаду сільського голови Демківської сільської ради Драбівського району Черкаської області, є публічною особою, яка в силу своєї публічності повинна бути готова до критики із значно ширшою допустимою межею.

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує їх відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В порушення вимог статті 81 ЦПК України зі сторони ОСОБА_1 на адресу суду не було надано об`єктивних та переконливих доказів, підтверджуючих наявність поширення негативної інформації відносно позивачки саме відповідачами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,як і доказів, що така інформація ганьбить честь та гідність позивачки, завдає шкоди її діловій репутації і потребує відшкодування збитків немайнового характеру.

Враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги відсутність наявних та допустимих доказів в підтвердження позовних вимог позивачки, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову за встановлених судом обставин.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

У відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 258, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 26 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди - залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку із переглядом справи у суді апеляційної інстанції - залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді В.Г. Бородійчук

Л.В. Нерушак