Ухвала

Іменем України

25 березня 2019 року

м. Київ

справа № 296/1657/18

провадження № 61-47134ск18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В.І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову апеляційного суду Житомирської області від 11 червня 2018 року у складі колегії суддів: Микитюк О. Ю., Галацевич О. М., Григорусь Н. Й., за заявою ОСОБА_4 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, державного підприємства «Сетам» про визнання недійсними електронних торгів,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року ОСОБА_4 звернувся із позовом до ОСОБА_5, державного підприємства «Сетам» (далі - ДП «Сетам») про визнання недійсним правочину щодо реалізації на електронних торгах від 25 січня 2018 року нерухомого майна, а саме: житлового будинку та земельної ділянки площею 0,25 га за адресою: АДРЕСА_1; визнання недійсним акта про проведення електронних торгів та скасування реєстрації права власності на нерухоме майно за ОСОБА_5

З метою забезпечення позову 29 березня 2018 року ОСОБА_4 подав заяву про забезпечення позову, в якій просив заборонити ОСОБА_5 вчиняти дії щодо виселення, звільнення, позбавлення права користування майном, зняття з реєстрації ОСОБА_4 та ОСОБА_6

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 30 березня 2018 року заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову задоволено. Вжито заходи для забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії ОСОБА_5 щодо виселення, звільнення, позбавлення права користування майном, зняття з реєстрації ОСОБА_4 та співвласника майна ОСОБА_6 із житлового будинку загальною площею 109,1 кв м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 20 згідно з державним реєстром речових прав на нерухоме майно, а також земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер майна НОМЕР_1, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 220 згідно з державним реєстром речових прав на нерухоме майно, включаючи господарські будівлі і споруди, яка зареєстрована на ОСОБА_5

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що обраний вид забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти будь-які дії, які пов`язані з примусовим виселенням з житлового будинку, зняття з реєстрації, позбавлення користування земельною ділянкою, тобто права користування майном є обґрунтованим і таким, що безпосередньо пов`язаний і узгоджується з предметом спору, застосування якого не обмежує прав відповідача, і водночас який забезпечує реальний захист прав позивача у випадку прийняття рішення на його користь.

Постановою апеляційного суду Житомирської області від 11 червня 2018 року ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 30 березня 2018 року скасовано.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що вжиті ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 30 березня 2018 року заходи забезпечення позову не стосуються матеріально-правових інтересів позивача у цьому спорі, ОСОБА_6 не є учасником справи на час постановлення оскарженої ухвали суду першої інстанції. Висновок суду першої інстанції про наявність підстав для забезпечення позову є необґрунтованим.

ОСОБА_4 засобами поштового зв'язку подав 14 листопада 2018 року до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову апеляційного суду Житомирської області від 11 червня 2018 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 30 березня 2018 року.

Ухвалою Верховного Суду від 28 листопада 2018 року касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику строк для звернення особи, яка подала касаційну скаргу із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження і навести інші підстави для поновлення строку та подавши відповідні докази.

Ухвалою Верховного Суду від 04 лютого 2019 року продовжено ОСОБА_4 строк на усунення недоліків. Особою, яка подала касаційну скаргу, на виконання ухвал Верховного Суду від 28 листопада 2018 року та від 04 лютого 2019 року ці недоліки було усунуто.

У клопотанні про поновлення строку ОСОБА_4 просить поновити строк на касаційне оскарження, посилаючись на те, що ним 26 червня 2018 року була подана касаційна скарга, яка ухвалою Верховного Суду від 30 серпня 2018 року повернута. Ухвалу Верховного Суду отримано ОСОБА_4 лише у листопаді 2018 року. На підтвердження указаних обставин надано завірену копію ухвали Верховного Суду від 30 серпня 2018 року, згідно з якою попередня касаційна скарга ОСОБА_4 повернута у зв'язку із тим, що була підписана особою, яка не мала права її підписувати, супровідний лист Верховного Суду від 30 жовтня 2018 року та конверт, адресований Верховним Судом ОСОБА_4, зі штрихкодовим ідентифікатором № 535.

Європейський суд з прав людини вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Аналіз касаційної скарги та доданих до неї матеріалів свідчить, що строк на касаційне оскарження пропущений із поважних причин. Тому суд, на підставі статті 390 ЦПК України, поновлює його.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суд апеляційної інстанції не в повному обсязі дослідив всі обставини, що мають значення для справи, зокрема, не звернув увагу на те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, утруднить поновлення порушених і оспорюваних прав та інтересів позивача, а також членів його сім'ї, які зареєстровані в спірному будинку. Апеляційний суд проігнорував той факт, що на момент розгляду справи в апеляційному порядку ОСОБА_5 неправомірно відключила газо- та електропостачання будинку, не звернув уваги на спроби вторгнення невідомих осіб на територію домоволодіння, що свідчить про наміри ОСОБА_5 реалізації спільного сімейного майна.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

У частині другій статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Встановивши, що відсутні підстави для вжиття заходів забезпечення позову, суд апеляційної інстанції, зробив обґрунтований висновок про скасування ухвали суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими, ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Аналіз змісту касаційної скарги та оскарженого судового рішення свідчить, що правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм права (статті 149 ЦПК України) є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_4 строк на касаційне оскарження постанови апеляційного суду Житомирської області від 11 червня 2018 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову апеляційного суду Житомирської області від 11 червня 2018 року за заявою ОСОБА_4 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, державного підприємства «Сетам» про визнання недійсними електронних торгів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н.О. Антоненко

В.І. Журавель