Справа № 2-2155/11 Головуючий у 1 інстанції: Мельничук І.І.
Провадження № 22-ц/811/822/19 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.

суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.

секретар: Фейір К.О.

з участю: представника позивача - адвоката Сотника О.І., представника ОСОБА_1 - адвоката Сидорак Н.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу №2-1316/2155/2011 за апеляційною скаргою особи, що не брала участі у справі ОСОБА_1 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 17 серпня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Щирецької селищної ради про визнання права власності в порядку спадкування,-

в с т а н о в и в :

29.11.2011 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 , Щирецької селищної ради, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок АДРЕСА_4 з приналежними до нього будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_4 .

В обгрунтування позову позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_1 . Після його смерті залишилося спадкове майно, а саме, житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_4 . Своїм майном на випадок смерті ОСОБА_4 не розпорядився, тому спадкування повинно здійснюватися згідно черги по закону. Відповідно до ст. 529 ЦК України в редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, позивач являється спадкоємцем першої черги. Крім позивача, спадкоємцем першої черги являється матір позивача, дружина померлого ОСОБА_3 , але вона від своїх прав на спадщину відмовляється і не претендує на неї. До нотаріальної контори із заявою про оформлення спадщини позивач не звертався, оскільки після смерті батька вважав, що спадщина ним була прийнята в повному обсязі. У разі неприйняття спадщини спадкоємцем згідно з ст. 555 ЦК України в редакції 1963 року спадкове майно за правом спадкоємства переходить у власність держави, однак згідно з ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року позивачем були вчинені дії, що свідчать про прийняття спадщини, а саме: до смерті батька він постійно проживав та був постійно зареєстрований разом з ним у вищевказаному будинку. Після смерті батька позивач фактично вступив в управління та володіння його спадковим майном та не заявляв про відмову від нього, тому можна вважати, що спадщина позивачем була прийнята. Ці факти підтверджуються довідкою № 1359 виконкому Щирецької селищної ради від 22 вересня 2011 року.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 17 серпня 2012 року позов задоволено .

Визнано за ОСОБА_2 , як спадкоємцем за законом, право власності на житловий будинок АДРЕСА_4 , який залишився після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду оскаржила особа, що не брала участі у справі ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу 22 лютого 2019 року. Зазначає, що вважає рішення незаконним та необґрунтованим, таким, що ухвалене без повного з`ясування обставин, що мають значення для справи. Стверджує, що позивач ввів суд в оману, не повідомивши про наявність інших спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 та внаслідок цього не залучено до участі у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , які теж є спадкоємцями першої черги. Стверджує, що вказаним рішенням порушуються його права, оскільки він на час смерті спадкодавця був зареєстрований з ним та проживав разом з ним за адресою АДРЕСА_4 , про що свідчить довідка Щирецької селищної ради Пустомитівського району Львівської області №157 від 01.02.2019 року, а відтак фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, тобто прийняв спадщину. Однак, на підставі оскаржуваного рішення, позивач став одноосібним власником спадкового майна. Про вказане рішення йому стало відомо, отримавши ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області про відкриття провадження у справі про визнання його таким, що втратив право на користування житлом. Просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Сторони по справі в судове засідання не з`явилися, однак забезпечили явку своїх представників.

Відповідно до ст.360 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши пояснення представника апелянта ОСОБА_1 - адвоката Сидор Н.Б. на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення з приводу апеляційної скарги представника позивача - адвоката Сотник О.І., вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відповідно до статті 4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ст.5 ЦПК здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За приписами ст. ст. 76-81 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, що мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Матеріалами справи та судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , батько позивача, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від 24 липня 1991 року (а.с.5).

Після смерті ОСОБА_4 залишилося спадкове майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_4 , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житловий будинок від 18 квітня 2002 року серія НОМЕР_2 ( а.с.4).

Аналогічне підтверджується довідкою № 1359 від 22.09.2011 року, виданою виконавчим комітетом Щирецької селищної ради Пустомитівського району Львівської області згідно якої житловий будинок АДРЕСА_4 належав до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 Його син ОСОБА_2 постійно проживав та був зареєстрований за адресою АДРЕСА_4 разом із батьком.

Згідно листа-відповіді Пустомитівської ДНК від 20.07.2012 року вих. № 1009/01-16 спадкова справа на ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 не заводилася.

Своїм майном на випадок смерті ОСОБА_4 не розпорядився, відтак спадкування здійснюється за законом.

Задовольняючи позовні вимоги позивача ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з вимог ст.549 Цивільного кодексу УРСР 1963 року. (далі ЦК 1963 року).

Відповідно до частини першої ст.549 ЦК 1963 року спадкоємець прийняв спадщину:

1)якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2)якщо він подав у нотаріальну контору по місцю відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Вказані у цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідач по справі ОСОБА_3 , дружина померлого, за змістом позовної заяви та мотивів рішення суду відмовляється від прийняття спадщини, позовні вимоги визнає.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується із рішенням суду першої інстанції, вважає його незаконним, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до Довідки №157 від 01 лютого 2019 року (а.с.43) виданої Щирецькою селищною радою, на день смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в АДРЕСА_4 проживали та були зареєстровані: дружина померлого ОСОБА_3 , 1952 р.н.; син ОСОБА_2 , 1971 р.н., син ОСОБА_1 , 1972 р.н., син ОСОБА_7 , 1978 р.н.

За приписами ст. 529 ЦК 1963 року при спадкуванні по закону спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти (в тому числі усиновлені), той з подружжя, який його пережив та батьки померлого.

До числа спадкоємців першої черги відноситься також дитина померлого, народжена після його смерті.

Відтак, відповідно до ст.ст.529,549 ЦК 1963 року всі зареєстровані у спірному житловому будинку відносяться до спадкоємців першої черги та прийняли спадщину.

Позивач по справі не залучив до участі у справі відповідачами брата ОСОБА_1 , він апелянт по справі, та брата ОСОБА_7 , які є спадкоємцями першої черги та фактично прийняли спадщину. Натомість, позивач зазначив відповідачем Щирецьку селищну раду, яка є неналежним відповідачем по справі.

Щодо відповідача ОСОБА_3 , яка є спадкоємцем першої черги, позивачем у позовній заяві та судом у рішенні зазначено, що ОСОБА_3 від своєї частки у спадковому майні відмовилася, позовні вимоги позивача визнала. Однак, суд розглядав справу як у відсутності позивача, так і відповідачів, нотаріально посвідчене підтвердження відмови від частки у спадщині ОСОБА_3 надане у шестимісячний строк після смерті спадкодавця відсутнє.

За змістом ст. 553 ЦК 1963 року спадкоємець по закону або по заповіту вправі відмовитися від спадщини на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини.

При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини в користь кого-небудь із інших спадкоємців, які спадкують по закону або по заповіту, а також в користь держави або окремих державних, кооперативних або громадських організацій.

Із матеріалів справи не встановлено юридично значущих дій, які б свідчили про відмову ОСОБА_3 від прийняття спадщини у шестимісячний строк після смерті ОСОБА_4 .

Ухвалюючи рішення, суд припустився грубих порушень норм матеріального та процесуального права, які є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до статті 376 ч.1 п.4, ч.3 п.4 підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За частиною третьою пунктом 4 ст. 376 ЦПК порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.4, ; ч.3 п.4, 383, 384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовільнити.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 17 серпня 2012 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

Відмовити ОСОБА_2 у задоволенні його позову про визнання права власності в порядку спадкування.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 29 липня 2019 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк