Справа № 180/2325/19
У Х В А Л А

05 грудня 2019 р. м. Марганець

Суддя Марганецького міського суду Дніпропетровської області Янжула О.С., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору, -

В С Т А Н О В И В:

04 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного Акціонерного Товариства "Банк "Фінанси та Кредит", Товариства з обмеженою відповідальністю "Система Інвест", третя особа: ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним.

Разом з вищевказаною заявою, ОСОБА_1 подано клопотання про звільнення її від сплати судового збору, відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір», в якому вона посилається на те, що згідно пп. 2 п. 1 ч. 2 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, підлягає оплаті судовий збір в в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до пп.4 п. 1 ч. 2 Закону України "Про судовий збір", за подання заяви про забезпечення доказів або позову фізичною особою, підлягає оплаті судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Отже, за подання даної позовної заяви, нею має бути сплачено судовий збір в розмірі 768,40 грн. (з розрахунку 1921х0,4), за подання заяви про забезпечення позову, має бути сплачено судовий збір в розмірі 384,20 грн. (з розрахунку 1921х0,2). таким чином, загальна сума судового збору, який вона має сплатити за подачу зазначених заяв, складає - 1152,60 грн., який вона не в змозі сплати, оскільки є малозабезпеченою особою. Так, сукупний дохід її сім`ї складає 3025,75 грн. на місяць, що підтверджується довідкою про розмір пенсії; у неї відсутні будь-які збереження (накопичення) або майно; розмір сплачуваних нею комунальних платежів становить - 650 грн. на місяць; витрати на лікування, оскільки вона є людиною похилого віку, становлять близько 500 грн. на місяць; витрати на харчування - близько 2000 грн. з урахуванням прожиткового мінімуму.

Розглянувши зазначене клопотання, вивчивши матеріали справи, приходжу до наступного.

Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується (ч. 3ст. 8 Конституції).

Відповідно до ч. 1ст. 4 ЦПК України кожна особа може в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору.

Згідно ч.4 ст.175 ЦПК України , якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору, відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У зв`язку із цим при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов`язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно ч. 3 ст. 136 ЦПК України з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній в цій статті.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 29 постанови «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17 жовтня 2014 року із змінами і доповненнями, єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору та його звільнення є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Таким чином, суд відстрочує та розстрочує судові витрати, зменшує їх або звільняє від їх оплати при наявності беззаперечних доказів, які підтверджували б матеріальний стан платника.

Отже, законодавством визначено виключні підстави для звільнення, відстрочення сплати судового збору.

Дослідивши матеріали клопотання, встановлено, що заявником не надано відповідних доказів на підтвердження скрутного матеріального положення, не наведено достатніх підстав її неплатоспроможності. Документи, додані до клопотання про звільнення від сплати судового збору не є підтвердженням скрутного матеріального становища заявника та його неможливості сплатити судовий збір за подання заяви про визнання правочину недійсним.

З огляду на зазначене, приходжу до висновку про відмову ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.136, 258 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: О. С. Янжула