Дата документу 23.07.2019 Справа № 335/5226/19
ЗапорізькИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУН 335/5226/19Головуючий у 1-й інстанції Соболєва І.П.
Пр. № 22-ц/807/2235/19Суддя-доповідач Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого: Полякова О.З.

суддів: Крилової О.В.

Кухаря С.В.,

при секретарі: Ващенко З.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 травня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Держави Україна в особі ГУ Державної казначейської служби України у Запорізькій області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 зазначала, що в листопаді 2016 року вона звернулась до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до ПАТ «БАНК ФОРУМ», та просила поновити її на посаді директора Запорізької Дирекції Південно-Східного регіонального центру з роздрібного бізнесу ПАТ «БАНК ФОРУМ» та стягнути з ПАТ «БАНК ФОРУМ» середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Зазначала, що Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя розглядав цивільну справу №335/12790/16-ц один рік і десять місяців. Також вказувала, що Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя самоусунувся від проведення оцінки та дослідження обставин, якими Позивач обґрунтувала позовні вимоги, і доказів, якими ці обставини підтверджені. Такі дії свідчать що свідчить про протиправну бездіяльність суду.

Внаслідок незаконних дій та протиправної бездіяльності Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, держава Україна не виконала конституційну гарантію захисту від незаконного звільнення, внаслідок чого ОСОБА_1 була заподіяна значна майнова та моральна шкода, яка полягає в тому, що Позивач не була поновлена Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя на роботі та з ПАТ «БАНК ФОРУМ» не був стягнутий середній заробіток за весь час вимушеного прогулу у розмірі 1674257,64 грн. Доказом вказаних обставин є цивільна справа №335/12790/16-ц.

З огляду на вищевикладене, керуючись ст.ст. 1, 3, 6, 8, 19, 21, 22, 43, 55, 64, 68, 124, 129 Конституції України, КЗпП, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, Загальною декларацією прав людини, Європейською соціальною хартією, ст.ст. 2, 4, 5, 13, 175 ЦПК України, просила суд відшкодувати на її користь за рахунок коштів Державного бюджету України майнову шкоду у розмірі 1674257,64 грн.; відшкодувати на її користь за рахунок коштів Державного бюджету України моральну шкоду у розмірі 500000 грн.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 травня 2019 року відмовлено у відкритті провадження.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивач звернулась з даною позовною заявою до суду поза передбаченим процесуальним порядком, та тим, що заява стосується розгляду та прийняття суддею рішення в цивільній справі, виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством, в даному випадку - шляхом процедури касаційного оскарження.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, необґрунтованість ухвали та грубе порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 травня 2019 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводами апеляційної скарги є порушення Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя строку розгляду справи, передбаченого ст. 157 ЦПК України в редакції 2004 року, самоусунення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від дослідження обставин і доказів, проте згідно чинного процесуального закону, дослідження обставин і доказів при розгляді справи, та розгляд справи не більше одного місяця є обов`язком суду.

22 липня 2019 року на адресу апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшли письмові пояснення, в яких зазначено, що ухвала Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 травня 2019 року по цій справі є незаконною та необґрунтованою, оскільки суд невірно визначився з підставами та предметом позову, та безпідставно відмовив ОСОБА_1 в доступі до правосуддя. Підставою позовних вимог є незаконні дії суду та протиправна бездіяльність суду, а не оскарження судових рішень, як це зазначено в оскаржуваній ухвалі.

Вислухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали судді першої інстанції та обставин справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

До спірних правовідносин підлягають застосуванню наступні норми права.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно із частинами 1, 2 статті 126 Конституції України незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України. Вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється.

Статтями 62, 126, 129 Конституції України визначено, що рішення суду і відповідно до цього дії або бездіяльність судів у питаннях здійснення правосуддя, пов`язаних з підготовкою, розглядом справ у судових інстанціях тощо, можуть оскаржуватися у порядку, передбаченому процесуальними законами, а не шляхом оскарження їх дій (чи відшкодування шкоди одночасно з оскарженням таких дій) до іншого суду, оскільки це порушуватиме принцип незалежності судів і заборону втручання у вирішення справи належним судом.

Заяви, скарги, спрямовані на дії судді при здійсненні правосуддя, не підлягають розглядові в суді першої інстанції, оскільки відповідно до закону є інший механізм усунення помилок і недоліків, допущених при здійсненні правосуддя.

У зв`язку з цим, розгляд судом позовних вимог, незалежно від їх викладення та змісту, предметом яких по суті є оскарження процесуальних дій судді (суду), пов`язаних із розглядом по суті, перегляду судових рішень у передбачених процесуальним законам порядках і їх виконання), нормами ЦПК України чи іншими законодавчими актами України не передбачено.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у відкритті провадження у справі, оскільки суд є органом, який розглядає скарги на рішення, дії, бездіяльність органів державної влади, їх посадових осіб, а його рішення (дії, бездіяльність) оскаржуються лише у порядку, визначеному законодавством про судочинство. Відмовляючи у відкритті провадження у справі на підставі ст. 186 ЦПК України суд першої інстанції, з висновками якого погоджується й колегія суддів апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про те, що предметом позовних вимог є фактично оскарження процесуальних дій судді, пов`язаних з розглядом справи.

Доводи апеляційної скарги вказаних висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають.

В апеляційній скарзі позивач посилається на те, що суд, відмовляючи у відкритті провадження у справі неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, внаслідок чого порушив права позивача на відшкодування моральної шкоди. Однак з урахуванням наданих доказів у справі, змісту позовної заяви, та застосовуючи законодавство, що регулює вказані правовідносини, суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті провадження у справі.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для скасування оскаржуваної ухвали.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин, судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384,389 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 травня 2019 року про відмову у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 29 липня 2019 року.

Головуючий:

Судді: