Постанова

Іменем України

17 липня 2019 року

м. Київ

справа № 757/49189/16-ц

провадження № 61-34417св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідач - товариств з обмеженою відповідальністю Інформаційне агентство «Українські новини»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - ОСОБА_2 , на рішення Печерського районного суду м. Києва від 04 квітня 2017 року у складі судді Цокол Л. І. та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 15 червня 2017 року у складі колегії суддів: Білич І. М., Болотова Є. В., Поліщук Н. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю Інформаційне агентство «Українські новини» (далі - ТОВ ІА «Українські новини») про захист честі, гідності і ділової репутації, спростування поширеної негативної недостовірної інформації.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року в мережі Інтернет, а саме - на сайті ТОВ ІА «Українські новини» було розміщено інформаційне повідомлення, з яким можна ознайомитись на інтернет-сторінці. У повідомленні було зазначено наступне: «ІНФОРМАЦІЯ_2. Державна аудиторська служба України завершила перевірку діяльності окремих підприємств, установ та організацій, що належать до компетенції Державного агентства водних ресурсів за період 2013-2015 років включно. Загалом за результатами ревізій виявлено фінансових порушень на суму понад 77 млн грн. Про це йдеться в документах перевірки, які є в розпорядженні Українських Новин. Лідерами по кількості зловживань стали Миколаївська, Київська, Харківська області. Зокрема, у Миколаївській області встановлено факти порушень на 2 284 490 грн. Матеріали ревізії передано до Служби безпеки України. За матеріалами ревізії зареєстровано кримінальне провадження за ознаками злочину, передбаченого частиною першою статті 364 КК України. В Харківській області проведено ревізії 2-х установ Держводагентства. Загалом за результатами ревізій встановлено порушень на загальну суму 14 103 570 грн. Про результати ревізії проінформовано Управління Служби безпеки України в Харківській області. Матеріали ревізії передано до прокуратури. В Київській області проведено 9 ревізій фінансово-господарської діяльності підприємств, що належать до сфери управління Державного агентства водних ресурсів України. Державна аудиторська служба встановила в управліннях водних ресурсів у м. Києві та Київській області фінансових порушень на загальну суму 35 246 730 грн. Державною фінансовою інспекцією в Чернігівській області було проведено дванадцять контрольних заходів і встановлено порушень на загальну суму 7 871 800 грн. Результати ревізій фінансово-господарської діяльності установ Держводагентства України в Черкаській області встановили фінансових порушень на загальну суму 6 253 400 грн. Найбільш розповсюдженими порушеннями виявилися безпідставне спрямування коштів на надання консультаційних послуг, завищення вартості будівельних та інших видів робіт, безпідставне списання дебіторської заборгованості споживачів за фактично надані послуги з подачі води та заниження вартості цих послуг, інші види порушень. Наразі документи перевірки подано до правоохоронних органів. Вирішується питання про відкриття адміністративних та кримінальних проваджень за фактами розкрадання державних коштів проти посадових осіб відомства, зокрема, виконуючого обов`язки керівника Держводагентства ОСОБА_1. Нагадаємо, 04 жовтня 2016 року відбудеться конкурс на обрання керівника Державного агентства водних ресурсів. На конкурс подалися понад 20 кандидатів, у тому числі і ОСОБА_1 ».

Зазначала, що указана інформація є негативною, оскільки створює враження про її особисту причетність, як колишнього виконуючого обов`язки голови Державного агентства водних ресурсів України (надалі - Держводагентство), до зловживань чи навіть до кримінальних правопорушень. Така інформація також є неправдивою, оскільки в інформаційному повідомленні вказується, що: «ІНФОРМАЦІЯ_2»; «Матеріали ревізії передано до Служби безпеки України. За матеріалами ревізії зареєстровано кримінальне провадження за ознаками злочину, передбаченого частиною першою статті 364 КК України»; «Наразі документи перевірки подано до правоохоронних органів. Вирішується питання про відкриття адміністративних та кримінальних проваджень за фактами розкрадання державних коштів проти посадових осіб відомства, зокрема, виконуючого обов`язки керівника Держводагентства ОСОБА_1», однак, зазначена інформація не відповідає дійсності. Крім того, прізвище « ОСОБА_1 » є єдиним конкретним прізвищем, що згадується в інформаційному повідомленні. Проте, йдеться про перевірку діяльності підконтрольних Держводагентству підприємств за період 2013-2015 років, а відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 27 травня 2015 року № 532-р вона почала виконувати обов`язки голови Держводагентства не раніше дати видання указаного розпорядження (і до його визнання таким, що втратило чинність на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України від 08 вересня 2016 року № 647-р). При цьому зміст інформаційного повідомлення та спосіб подачі фактів викликають враження, що саме вона є винуватою у розтраті 77 млн грн, що ніяк не може відповідати дійсності.

Виходячи з вимог норм права, інформаційні агентства не можуть у законний спосіб отримати матеріали перевірок, проведених державними контролюючими органами. Так, відповідно до пункту 38 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 року № 550, акт ревізії складається у трьох примірниках: перший - для контролюючого органу, другий - для об`єкта контролю, третій - для передачі правоохоронним органам у випадках, передбачених цим Порядком та законодавством. Таким чином, передача матеріалів ревізій представникам засобів масової інформації указаним Порядком не передбачена, а будь-які документи, наявні у інформаційного агентства, отримані незаконно; в той же час, поширення інформації, яка міститься у цих документах, створює загрозу оприлюднення службової таємниці та завдання шкоди особистим немайновим правам фізичних осіб, які згадуються у матеріалах перевірки.

Відповідно до підпункту 15 пункту 4 Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 лютого 2016 року № 43, Державна аудиторська служба сама інформує громадськість про свою діяльність та стан реалізації державної політики у визначеній сфері державного контролю.

Проте, будь-яких офіційних заяв від Державної аудиторської служби України станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 року з цього питання не надходило, що додатково свідчить про отримання оприлюдненої інформації у незаконний спосіб.

Особа, яка поширила негативну, недостовірну інформацію про іншу особу зобов`язана, зокрема, спростувати таку інформацію.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просила суд визнати недостовірною та такою, що порушує її особисті немайнові права, поширену шляхом публікації на веб-сайті Інформаційного агентства «Українські новини» у статті під назвою - «ІНФОРМАЦІЯ_2» наступну інформацію: «ІНФОРМАЦІЯ_2»; «Матеріали ревізії передано до Служби безпеки України. За матеріалами ревізії зареєстровано кримінальне провадження за ознаками злочину, передбаченого частиною першою статті 364 КК України»; «Наразі документи перевірки подано до правоохоронних органів. Вирішується питання про відкриття адміністративних та кримінальних проваджень за фактами розкрадання державних коштів проти посадових осіб відомства, зокрема, виконуючого обов`язки керівника Держводагентства ОСОБА_1»; та зобов`язати ТОВ ІА «Українські новини» не пізніше місяця з дня набрання судовим рішенням у цій справі законної сили опублікувати на веб-сайті Інформаційного агентства «Українські новини» ukranews.com у розділі «Новини» спростування поширеної недостовірної неправдивої інформації про неї, наступного змісту: «Рішенням суду визнано недостовірною та такою, що принижує ділову репутацію ОСОБА_1 , інформацію, поширену ТОВ ІА «Українські новини» на веб-сайті Інформаційного агентства «Українські новини», про те, що «ІНФОРМАЦІЯ_2»; «Матеріали ревізії передано до Служби безпеки України. За матеріалами ревізії зареєстровано кримінальне провадження за ознаками злочину, передбаченого частиною першою статті 364 КК України»; «Наразі документи перевірки подано до правоохоронних органів. Вирішується питання про відкриття адміністративних та кримінальних проваджень за фактами розкрадання державних коштів проти посадових осіб відомства, зокрема, виконуючого обов`язки керівника Держводагентства ОСОБА_1».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 04 квітня 2017 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що викладена інформація щодо здійснення перевірок та передачі складених за їх наслідками матеріалів до правоохоронних органів зроблені на підставі достатніх відомостей. Проте, та обставина, що Державною аудиторською службою України, Генеральною прокуратурою України та Службою безпеки України викладена інформація ТОВ ІА «Українські новини» не надавалась, не свідчить про її недостовірність.

При цьому враховано положення статті 25 Закону України «Про інформацію», згідно яких журналіст має право не розкривати джерело інформації або інформацію, яка дозволяє встановити джерела інформації, крім випадків, коли його зобов`язано до цього рішенням суду на основі закону. Речення «Вирішується питання про відкриття адміністративних та кримінальних проваджень за фактами розкрадання державних коштів проти посадових осіб відомства, зокрема, виконуючого обов`язки керівника Держводагентства ОСОБА_1», яке фактично відноситься до позивача, як до керівника державного органу, не містить в собі негативної інформації, оскільки таким висловлюванням не стверджується про винуватість останньої, або ж здійснення особистонею будь-яких незаконних дій. Крім того, ОСОБА_1 не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження порушення особистих немайнових прав, негативних наслідків спричинених поширеною інформацією. Таким чином, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Короткий зміст ухвали апеляційного суду

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 15 червня 2017 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилено. Рішення Печерського районного суду м. Києва від 04 квітня 2017 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що висновки районного суду відносно того, що викладена відповідачем інформація щодо здійснення перевірок та передачі складених за їх наслідками матеріалів до правоохоронних органів зроблена на підставі відомостей, джерело яких журналіст має право не розкривати, а також, що ОСОБА_1 не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження порушення особистих немайнових прав останньої, негативних наслідків спричинених поширеною інформацією є законними та обґрунтованими.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У касаційній скарзі, поданій у липні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 в особі представника - ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати указані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення її позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішення є незаконними, необґрунтованими й такими, що ухвалені з неправильним застосуванням норм чинного законодавства. Посилалась на те, що судом першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, було безпідставно відмовлено у задоволенні її позову. Висновок судів про те, що поширена ТОВ ІА «Українські новини» інформація є достовірною і такою, що не зачіпає її особисті немайнові права, хоча її представником на підставі наданих суду доказів було доведено, що метою спірної публікації, розміщеної на веб-сторінці відповідача, було саме створення негативного враження про її особу. При цьому відповідач робив в публікації твердження про факти, які однозначно не мали місця у реальності, а також подавав читачам інформацію з перекрученням реальних обставин.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 липня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано з Печерського районного суду м. Києва зазначену цивільну справу.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У червні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

У червні 2019 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді-доповідачу.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 03 липня 2019 року справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Інформаційне агентство «Українські новини» про захист честі, гідності і ділової репутації, спростування поширеної негативної недостовірної інформації призначено до розгляду.

Доводи особи, яка подала заперечення на касаційну скаргу.

У серпні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшло заперечення на касаційну скаргу від ТОВ ІА «Українські новини», у якому заявник посилалась на те, що касаційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, у зв`язку з тим, що доводи касаційної скарги є безпідставними, а оскаржувані судові рішення є мотивованими, законними й ґрунтуються на належних та допустимих доказах, судами попередніх інстанцій вірно застосовано норми матеріального та процесуального права щодо спірних правовідносин.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що ОСОБА_1 з 27 травня 2015 року по 08 вересня 2016 року тимчасово виконувала обов`язки голови Державного агентства водних ресурсів України.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року на веб-сайті Інформаційного агентства «Українські новини» в статті «ІНФОРМАЦІЯ_2» дійсно викладено інформацію наступного змісту: «Державна аудиторська служба України завершила перевірку діяльності окремих підприємств, установ та організацій, що належать до компетенції Державного агентства водних ресурсів за період 2013-2015 років включно. Загалом за результатами ревізій виявлено фінансових порушень на суму понад 77 млн грн. Про це йдеться в документах перевірки, які є в розпорядженні Українських Новин. Лідерами по кількості зловживань стали Миколаївська, Київська, Харківська області. Зокрема, у Миколаївській області встановлено факти порушень на 2 284 490 грн. Матеріали ревізії передано до Служби безпеки України. За матеріалами ревізії зареєстровано кримінальне провадження за ознаками злочину, передбаченого частини першої статті 364 КК України. В Харківській області проведено ревізії 2-х установ Держводагентства. Загалом за результатами ревізій встановлено порушень на загальну суму 14 103 570 грн. Про результати ревізії проінформовано Управління Служби безпеки України в Харківській області. Матеріали ревізії передано до прокуратури. В Київській області проведено 9 ревізій фінансово-господарської діяльності підприємств, що належать до сфери управління Державного агентства водних ресурсів України. Державна аудиторська служба встановила в управліннях водних ресурсів у м. Києві та Київській області фінансових порушень на загальну суму 35 246 730 грн. Державною фінансовою інспекцією в Чернігівській області було проведено дванадцять контрольних заходів і встановлено порушень на загальну суму 7 871 800 грн. Результати ревізій фінансово-господарської діяльності установ Держводагентства України в Черкаській області встановили фінансових порушень на загальну суму 6 253 400 грн. Найбільш розповсюдженими порушеннями виявилися безпідставне спрямування коштів на надання консультаційних послуг, завищення вартості будівельних та інших видів робіт, безпідставне списання дебіторської заборгованості споживачів за фактично надані послуги з подачі води та заниження вартості цих послуг, інші види порушень. Наразі документи перевірки подано до правоохоронних органів. Вирішується питання про відкриття адміністративних та кримінальних проваджень за фактами розкрадання державних коштів проти посадових осіб відомства, зокрема, виконуючого обов`язки керівника Держводагентства ОСОБА_1. Нагадаємо, 04 жовтня 2016 року відбудеться конкурс на обрання керівника Державного агентства водних ресурсів. На конкурс подалися понад 20 кандидатів, у тому числі і ОСОБА_1 ».

Зміст інформації стосується проведених Державною аудиторською службою України перевірок діяльності окремих підприємств, установ та організацій, що належать до компетенції Державного агентства водних ресурсів за період 2013-2015 років включно.

Державна аудиторська служба України, відповідаючи на запит адвоката, 24 січня 2017 року підтвердила факт перевірки та зазначила про те, що дійсно міжрегіональними територіальними органами Держаудитслужби у 2016 році проведено планові ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління державного агентства водних ресурсів України, за 2013-2015 роки. Про результати вказаних контрольних заходів Держаудитслужба повідомила Кабінет Міністрів України, Міністерство фінансів України та Державне агентство водних ресурсів України. В той же час на запит Генеральної прокуратури України були передані копії окремих актів ревізій, а також передача відповідних актів ревізій до правоохоронних органів здійснювалось на регіональному рівні.

Служба безпеки України на запит представника ОСОБА_1 надала відповідь від 26 січня 2017 року про те, що матеріали ревізії Жовтневого управління водного господарства та Миколаївського міжрайонного управління водного господарства надійшли на адресу Управління Служби безпеки України в Миколаївській області з Державної фінансової інспекції в Миколаївській області 15 червня 2016 року та 16 червня 2016 року. На підставі отриманих матеріалів ревізії 02 липня 2016 року управління Служби безпеки України в Миколаївській області поінформувало Миколаївську місцеву прокуратуру № 1. Того ж дня прокуратурою було зареєстровано кримінальне провадження за частиною першою статті 364 КК України. Досудове розслідування за цим кримінальним провадженням здійснює слідчий відділ Центрального відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Касаційна скарга ОСОБА_1 , подана представником - ОСОБА_2 , задоволенню не підлягає.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

ТОВ ІА «Українські новини» є інформаційним агентством, права і обов`язки якого передбачені Законом України «Про інформаційні агентства».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про інформаційні агентства» інформаційними агентствами є зареєстровані як юридичні особи суб`єкти

інформаційної діяльності, що діють з метою надання інформаційних послуг.

Свобода діяльності інформаційних агентств гарантується Конституцією України та чинним законодавством.

Забороняється цензура інформації, поширюваної інформаційними агентствами.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про інформаційні агентства» інформаційні агентства не мають права у своїх матеріалах розголошувати дані, що становлять державну таємницю, або іншу інформацію з обмеженим доступом, крім випадків, визначених законом, закликати до насильницької зміни або повалення існуючого конституційного ладу, порушення територіальної цілісності України, підриву її безпеки, вести пропаганду війни, насильства і жорстокості, розпалювати расову, національну, релігійну ворожнечу, розповсюджувати порнографію або іншу інформацію, яка підриває суспільну мораль або підбурює до правопорушень, принижує честь і гідність людини, а також інформацію, яка ущемляє законні права й інтереси громадян, давати оцінку щодо винуватості осіб у вчиненні кримінального правопорушення, вказувати на особу, яка ніби вчинила кримінальне правопорушення до рішення суду, публікувати матеріали, які розкривають тактику і методику досудового розслідування.

Згідно зі статтею 26 Закону України «Про інформаційні агентства» продукція інформаційного агентства - це матеріалізований результат його діяльності, призначений для розповсюдження з метою задоволення інформаційних потреб громадян, юридичних осіб, держави.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про інформацію» масова інформація - інформація, що поширюється з метою її доведення до необмеженого кола осіб.

Згідно зі статтею 27 Закону України «Про інформаційні агентства» основними видами продукції інформаційних агентств є: електронна, друкована, фото-, кіно-, аудіо- та відеопродукція.

Відповідно до статті 33 Закону України «Про інформаційні агентства» громадяни, юридичні особи, державні органи і органи місцевого самоврядування, а також їх уповноважені представники мають право вимагати від інформаційного агентства спростування розповсюджених про них відомостей, що не відповідають дійсності, принижують їх честь та гідність.

Спростування здійснюється інформаційним агентством, яке розповсюдило таку інформацію. Інформація, що не відповідає дійсності, має бути спростована як інформаційним агентством, так і розповсюджувачем цієї інформації. Відшкодування матеріальної і моральної шкоди за розповсюдження інформації, що спростовується, здійснюється у порядку, передбаченому законодавством.

Однак, відповідно до пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширення інформації стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснити своє особисте немайнове право.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз`яснено, що чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, якими закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визначення цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадянських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією фізичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб-підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Згідно з пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» зазначено, що згідно положень статті 277 ЦК України та статті 10 ЦПК України 2004 року обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Відповідно до статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого Протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції, кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки. Для охорони порядку, або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошення конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві.

У зв`язку із внесенням з 27 березня 2014 року змін до Цивільного кодексу України, зокрема, статті 277, принцип презумпції добропорядності (частина третя статті 277 ЦК України) було виключено, а тому доказування позивачем обґрунтованості свого позову, а саме - недостовірності, неточності поширеної відповідачем інформації, має відбуватися у загальному порядку.

Пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз`яснено, що відповідно до статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити їх на предмет їх відповідної дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції.

Так, у Рішенні Європейського суду з прав людини від 08 липня 1986 року у справі Лінгенса (12/1984/84/131) зазначається, що свобода вираження поглядів, гарантована пунктом 1 статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов самореалізації кожної особи. За умови додержання пункту 2, свобода вираження стосується не лише тієї «інформації» чи тих «ідей», які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких «демократичне суспільство» неможливе.

Відповідно до пункту 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при поширенні недостовірної інформації стосовно приватного життя публічних осіб вирішення справ про захист їх гідності, честі чи ділової репутації має свої особливості. Суди повинні враховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації (далі - Декларація), схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканість приватного життя. Зокрема, у названій Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальної сфери, спорті чи будь-якій іншій галузі).

У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв`язку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, виходили із того, що викладена інформація щодо здійснення перевірок та передачі складених за їх наслідками матеріалів до правоохоронних органів базується на підставі достатніх відомостей. Проте, та обставина, що Державною аудиторською службою України, Генеральною прокуратурою України та Службою безпеки України викладена інформація ТОВ ІА «Українські новини» не надавалась, не свідчить про її недостовірність. Речення «Вирішується питання про відкриття адміністративних та кримінальних проваджень за фактами розкрадання державних коштів проти посадових осіб відомства, зокрема, виконуючого обов`язки керівника Держводагентства ОСОБА_1», яке фактично відноситься до позивача, як до керівника державного органу, не містить в собі негативної інформації, оскільки таким висловлюванням не стверджується про винуватість останньої, або ж здійснення особисто нею будь-яких незаконних дій. Крім того, ОСОБА_1 не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження порушення особистих немайнових прав, негативних наслідків, спричинених поширеною інформацією. Таким чином, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Доводи касаційної скарги про незаконність та необґрунтованість оскаржуваних судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, неповне з`ясування судами обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, порушення норм матеріального та процесуального права при їх ухваленні не знайшли свого підтвердження і спростовуються належними та допустимими доказами у справі.

При вирішенні вказаної справи судом правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює.

Відповідно до частин першої, другої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення залишити без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 04 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 15 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович