ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2019 року м. Чернівці

Справа № 713/986/19

Провадження № 22-ц/822/1110/19

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Литвинюк І. М.

суддів: Владичана А.І., Лисака І.Н.

секретар - Собчук І.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 17 вересня 2019 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Чернівціобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованої електричної енергії, головуючий у І-й інстанції - Кириляк А.Ю.,

ВСТАНОВИВ:

АТ «Чернівціобленерго» у червні 2019 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованої електричної енергії.

В обґрунтування позову посилався на те, що ПАТ «Енергопостачальна компанія" «Чернівціобленерго» в особі начальника Вижницького РЕМ та ОСОБА_1 укладено договір №23-255 під 22 липня 2013 року про користування електричною енергією.

15 листопада 2017 року перевіркою, проведеною представниками AT "Чернівціобленерго" за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено порушення ПКЕЕН, а саме: самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів до електричної мережі енергопостачальника методом накиду на ЛЕП поза приладом обліку.

Акт про порушення ПКЕЕН №124486 від 15 листопада 2017 року був складений у двох примірниках, підписаний трьома представниками AT "Чернівціобленерго" та відповідачем, який підписав його без внесення зауважень.

Дане порушення зазначено в схемі підключення до акту про порушення ПКЕЕН із зазначенням точки самовільного приєднання кабелю до відповідних мереж. Зразок кабелю, яким було виконано накид, був вилучений, укладений у поліетиленовий пакет та опломбований пломбою AT "Чернівціобленерго" № НОМЕР_1 , окрім цього була проведена фотофіксація.

На засіданні комісії ІКЦ після розгляду заяви та доданих до неї матеріалів було вирішено зобов`язати ПрАТ "ЕК"Чернівціобленерго" провести перерахунок за Актом про порушення ПКЕЕН від 15 листопада 2017 року №124486 відповідно до мінімального допустимого перерізу алюмінієвого проводу, згідно з вимогами глави 1.3. ПУЕ - 2.5 мм2.

В подальшому, а саме 30 липня 2018 року, відповідач звернувся із заявою до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, яка зобов`язала AT "Чернівціобленерго" здійснити перерахунок нарахувань, здійснених на підставі Акта (здійснити розрахунок з урахуванням допустимого тривалого струму для алюмінієвого проводу перерізом 2 мм2).

За результатами засідання споживачу були направлені протокол №6, рахунок збитків за актом «Акт про порушення ПКЕЕН'' № 124486 із зазначеною в ньому сумою до сплати 2 077,44 грн та рахунок - фактури.

Просив стягнути з ОСОБА_1 на користь AT "Чернівціобленерго" заборгованість за недораховану електроенергію в сумі 2 077,44 грн та судові витрати.

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 17 вересня 2019 року позовну заяву АТ «Чернівціобленерго» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ "Чернівціобленерго" заборгованість за недораховану електроенергію в сумі 2 077,44 грн.

Рішення в частині стягнення вартості необлікованої електричної енергії по акту порушення ПКЕЕН в сумі 2 077 грн не звертати до виконання у зв`язку з добровільним погашенням.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

На рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 17 вересня 2019 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та закрити провадження у справі через відсутність предмету спору.

Вважає, що рішення суду є помилковим та таким, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України. Подані докази є неналежними та недопустимими. Крім того, провадження слід закрити у зв`язку з відсутністю предмету спору.

На апеляційну скаргу АТ «Чернівціобленерго» подало відзив, у якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду залишити без змін.

Відповідно до частини 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зокрема щодо повернення заяви позивачеві (заявникові), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вони є обґрунтованими та підлягають задоволенню. В частині стягнення вартості необлікованої електричної енергії по акту порушення ПКЕЕН в сумі 2 077 грн, рішення не виконувати у зв`язку з добровільним погашенням заборгованості відповідачем.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються статтею 714 ЦК України, статтями 24-27 Закону України «Про електроенергетику», Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими Постановою КМУ № 1357 від 26.07.1999р (далі-ПКЕЕН), Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженою Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики, від 04 травня 2006 року № 562. Вказані правовідносини є договірними.

Судом першої інстанції та матеріалами справи вірно встановлено, що між сторонами існують договірні відносини з приводу постачання та споживання електроенергії.

15 листопада 2017 року перевіркою, проведеною представниками AT "Чернівціобленерго" за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено порушення ПКЕЕН, а саме: самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів до електричної мережі енергопостачальника методом накиду на ЛЕП поза приладом обліку.

Акт про порушення ПКЕЕН №124486 від 15 листопада 2017 року був складений у двох примірниках, підписаний трьома представниками AT "Чернівціобленерго" та відповідачем, який підписав його без внесення зауважень.

Дане порушення зазначено в схемі підключення до акту про порушення ПКЕЕН з зазначенням точки самовільного приєднання кабелю до відповідних мереж. Зразок кабелю, яким було виконано накид, був вилучений, укладений у поліетиленовий пакет та опломбований пломбою AT "Чернівціобленерго" № НОМЕР_1 , окрім цього була проведена фотофіксація.

15 грудня 2017 року рекомендованим листом з повідомленням про вручення відповідачу направлені копії Протоколу №14 розрахунку збитків та акт відмови від підпису.

20 грудня 2017 року ОСОБА_1 було направлено заяву до інформаційно- консультаційного центру ПрАТ "ЕК" Чернівціобленерго".

На засіданні комісії ІКЦ, після розгляду заяви та доданих до неї матеріалів, було вирішено зобов`язати ПрАТ "ЕК"Чернівціобленерго" провести перерахунок за Актом про порушення ПКЕЕН від 15 листопада 2017 року №124486 відповідно до мінімального допустимого перерізу алюмінієвого проводу, згідно з вимогами глави 1.3. ПУЕ - 2.5 мм2.

На підставі зазначеного рішення відповідачу було особисто вручено запрошення на нове засідання комісії з розгляду актів на 21 березня 2018 року, однак ОСОБА_1 не з`явився, а тому засідання комісії, на якому було здійснене нарахування в розмірі 2 652 грн, було проведене без його участі.

Копія Протоколу №3 по розгляду Акту №124486 та розрахунок збитків були надіслані споживачу 21 березня 2018 року.

В подальшому, а саме 30 липня 2018 року, відповідач звернувся з заявою до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, яка зобов`язала AT "Чернівціобленерго" здійснити перерахунок нарахувань, здійснених на підставі Акта (здійснити розрахунок з урахуванням допустимого тривалого струму для алюмінієвого проводу перерізом 2 мм2).

Відповідачу було відправлене запрошення па комісію 10 жовтня 2018 року, проте споживач участі у засіданні комісії не приймав. За результатами засідання споживачу були направлені протокол № 6 рахунок збитків за актом «Акт про порушення ПКЕЕН'' № 124486 з зазначеною в ньому сумою до сплати 2077,44 грн та рахунок - фактуру.

Отже, загальна вартість не облікованої електричної енергії внаслідок порушення відповідачем ПКЕЕН становить 2077,44 грн.

Відповідно до Акта про порушення ПКЕЕН у відповідача виявлено порушення, передбачене підпунктом 5 пункту 3.1 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики від 04 травня 2006 року № 562 (далі - Методика).

Порядок складання актів та їх розгляд передбачений пунктом 53 ПКЕЕН, згідно з яким акт складається в присутності споживача, який також має право бути присутнім на засіданні комісії з розгляду актів.

Відповідно до вимог статті 26 Закону України «Про електроенергетику» споживач електричної енергії несе відповідальність згідно із законодавством за порушення умов договору та ПКЕЕН.

Положенням частини другої статті 27 Закону України «Про електроенергетику» та пунктів 48, 53 ПКЕЕН передбачено, що споживач несе відповідальність згідно із законодавством за розкрадення електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії без приладів обліку, а також за пошкодження приладу обліку.

У разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Один примірник акта вручається споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Споживач має право внести до акта свої зауваження.

У разі відмови споживача від підпису в акті робиться позначка про відмову. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника. Акт про порушення ПКЕЕН розглядається комісією з розгляду актів, що утворюється енергопостачальником і складається не менш як з трьох уповноважених представників енергопостачальника. Споживач має право бути присутнім на засіданні комісії з розгляду актів. Енергопостачальник повідомляє споживача не пізніше ніж за 20 календарних днів до дня засідання комісії про його час і дату. Акт про порушення зазначених правил не розглядається у разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення споживача про час і дату засідання комісії.

Рішення комісії з розгляду актів оформлюється протоколом, копія якого видається споживачу. У протоколі зазначається інформація про причетність споживача до порушення ПКЕЕН.

У разі причетності споживача до порушення зазначених правил у протоколі зазначаються: відомості щодо обсягу та вартості не облікованої електричної енергії; розрахунок проведених нарахувань з посиланням на відповідні пункти зазначених правил та Методики.

У разі відмови споживача від сплати вартості не облікованої електричної енергії енергопостачальник звертається з позовом до суду та має право припинити постачання електричної енергії після прийняття судом рішення на користь енергопостачальника (крім випадку виявлення факту самовільного підключення).

За змістом частини четвертої статті 26 Закону України «Про електроенергетику» споживач енергії несе відповідальність за порушення правил користування електричною і тепловою енергією.

Установивши, що ОСОБА_1 , як споживач електричної енергії, допустив порушення ПКЕЕН, внаслідок чого мало місце розкрадання електроенергії й завдано збитків позивачу, суд першої інстанції, дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь відповідача завданих збитків.

Доводи апеляційної скарги в частині того, що суд першої інстанції безпідставно посилався на ПКЕЕН, затвердженого Постановою КМУ №1357 від 26 липня 1999 року, оскільки він втратив чинність, є безпідставними.

Згідно зі статтею 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Як видно з матеріалів справи, акт про порушення ПКЕЕН №124486 був складений 15 листопада 2017 року, а отже до нього застосовуються положення ПКЕЕН, затвердженого Постановою КМУ №1357 від 26 липня 1999 року в редакції, чинній на момент виявлення порушення.

Також не заслуговують на увагу аргументи апелянта про наявність підстав для закриття провадження у справі, виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 2 частиною 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який спір.

Проте, поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

При цьому, прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Разом з тим, за змістом пунктом 2 частини 1 статті 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі №456/647/18.

Як видно з квитанції № PTKS0010492 від 18 липня 2019 року призначення платежу: оплата по акту №124486 від 15 листопада 2017 року. Провадження у зазначеній справі відкрито 04 липня 2019 року. Тобто, зазначена оплата була здійснена після відкриття провадження у справі, а тому з цих підстав для закриття провадження не було.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів вважає, що належних та допустимих доказів для спростування висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, передбачених статтями 76, 77, 78 ЦПК України, чи порушень норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування рішення відповідно до статті 376 ЦПК України, апеляційна скарга не містить.

Враховуючи наведене, відповідно до вимог статті 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 17 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, на неї може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.М. Литвинюк

Судді: А.І. Владичан

І.Н. Лисак