Провадження № 2/537/466/2019
Справа № 537/628/19
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.03.2019 року м. Кременчук
Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді Сьорі С.І., за участю: секретаря Яворської А.Г., позивача ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кременчуці Полтавської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом фізичної особи ОСОБА_1 до фізичної особи ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,-
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, відповідно до якого просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на її користь на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 30 жовтня 2018 року і до повноліття дитини.
Свої вимоги мотивувала тим, що в листопаді 2013 року, вона вступила у фактично шлюбні відношення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2. Фактично шлюбні відношення припинилися 31 березня 2018 року. Від фактично шлюбних відносин вони мають неповнолітню дитину: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина проживає разом з нею. Відповідач з дати припинення фактично шлюбних відносин з 31 березня 2018 року не бере участь у вихованні та утриманні їх спільної дитини. Дитині, в усякому разі, повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь - якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Такий рівень вона одна не зможе забезпечити. Вважає, що батько, який здоровий та працездатний, зможе сплачувати аліменти на рівні 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), на неповнолітню дитину оскільки є приватним підприємцем і здійснює свою підприємницьку діяльність у ювелірному салоні «Сіам» на посаді ювеліра та має постійний дохід. Враховуючи вищевикладене, вона змушена була звернутися до суду з даним позовом.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, що зазначені в позові суду пояснила, що з відповідачем вона не проживає з березня 2018 року та з цього часу дитина проживає разом із нею. Відповідач інколи забирає дитину із дитячого садка, інколи сплачує кошти за дитячий садок та інколи придбає продукти харчування. Будь якої іншої матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Вона працює та отримує заробітну плату у розмірі 5000 6000 грн. на місяць і інших доходів не має. Відповідач також працює, має високі доходи та наскільки їй відомо, інших осіб на утриманні не має, тобто має змогу надавати допомогу на утримання їх спільної дитини.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився без повідомлення причин, відзив на позовну заяву до суду не подав.
Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Позивач проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів не заперечує.
Враховуючи викладене, а також те, що одночасно існують умови, які передбачені ч.1 ст.280 ЦПК України, суд, - постановив: провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у відсутність відповідача.
Вислухавши пояснення позивачки, розглянувши справу, безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступне.
Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.
Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.
Частина 1 ст. 18 Конвенції про права дитини визначає принцип загальної та однакової відповідальності батьків за виховання і розвиток дитини та декларує, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Стаття 180 Сімейного кодексу України передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Як встановлено судом, відповідно до ст. 187 Сімейного кодексу України відповідач за власною ініціативою аліменти не виплачує, в порядку ст..188 Сімейного Кодексу України від обов'язку утримувати дочку не звільнений, договір про сплату аліментів згідно ст.189 Сімейного кодексу України між сторонами не укладено.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ненадання належної та регулярної матеріальної допомоги на утримання дочки є порушенням обов'язку ОСОБА_2 піклуватися про свою дитину.
Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Таким чином, виходячи з інтересів дитини, враховуючи встановлені судом обставини справи, вимоги ст..182 Сімейного кодексу України, виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, зважаючи на встановлений законом розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та встановлений законом обовязок обох батьків утримувати дитину, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки щодо стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання малолітньої дитини є законними та обґрунтованими і підлягають частковому задоволенню, а саме необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50 (п»ятидесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на утримання малолітньої дитини дочки ОСОБА_3, до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позов підлягає задоволенню, то з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір.
Керуючись статтями 5, 10, 13, 19, 76, 77, 81, 133, 141, 263, 264, 265, 280, 281, 282 ЦПК України, ст. ст. 180, 181, 182,183,184 Сімейного Кодексу України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини задовольнити частково.
Стягувати з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, місце проживання зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_5, місце проживання зареєстроване за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП: НОМЕР_2) аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50 (п»ятидесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на утримання малолітньої дитини дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 13 лютого 2019 року та до досягнення нею повноліття.
В задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, місце проживання зареєстровано за адресою: Полтавська область. Кременчуцький район с.Максимівка вул.Волонтерська б.14, фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП: НОМЕР_1) на користь держави 704 грн. 80 коп. судового збору.
Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду через Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.
Повне рішення суду складено 27 березня 2019 року.
Суддя: