Справа № 462/7066/18 Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І.
Провадження № 22-ц/811/304/19 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2019 року м.Львів

Справа № 462/7066/18

Провадження № 22-ц/811/304/19

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Приколоти Т.І.,

суддів Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,

секретар Іванова О.О.

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Залізничного районного суду м. Львова, ухвалене у м. Львові 20 грудня 2018 року (суддя Ліуш А.І.)

у справі

за позовом ОСОБА_2 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,-

встановив:

ОСОБА_2 звернувся з позовом про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову посилається на те, що слідчим СВ Буського ВП Камянка-Буського ВП ГУ НП у Львівській області 8 грудня 2017 року винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000028 від 27 грудня 2012 року. Дану постанову скасовано Буським районним судом Львівської області. Вважає, що такі дії слідчого свідчать про зловживання владою з метою отримання неправомірної вигоди. Вказує, що внаслідок таких дій відповідача йому завдано моральну шкоду у звязку з нервовим стресом, переживаннями, порушенням сну. Просить стягнути з відповідача на його користь 25 000 грн. моральної шкоди.

Оскаржуваним рішенням відмовлено в задоволенні позову за безпідставністю вимог.

Рішення оскаржив ОСОБА_2 Вважає рішення незаконним, необґрунтованим та таким, що не в повній мірі охоплює понесені ним моральні страждання через неправомірну бездіяльність відповідача. Неправомірна бездіяльність відповідача спричинила виникнення у нього нервового стресу, переживань, порушення режиму сну. Просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити його позов.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з наступного.

Встановлено, що слідчим СВ Буського ВП Камянка-Буського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 8 грудня 2017 року винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000028 від 27 грудня 2012 року.

Ухвалою Буського районного суду Львівської області від 26 жовтня 2018 року дану постанову скасовано.

Згідно із ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ст.1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

У відповідності до ст.1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

У відповідності до правової позиції Верховного Суду України від 25 травня 2016 року у справі №6-440цс16 шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

З врахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що наведені обставини не є безумовною підставою для визнання позовних вимог обґрунтованими та позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження того, що дії слідчого щодо прийняття такої постанови визнано незаконними.

Постанова про закриття кримінального провадження, розцінена позивачем як незаконна дія, є предметом оскарження відповідно до правил статті 303 КПК України, тобто є механізмом реалізації прав особи на контроль в порядку кримінального судочинства за діяльністю осіб, уповноважених на здійснення функцій органу досудового розслідування.

Реалізація позивачем свого процесуального права на оскарження рішень, дій та бездіяльності слідчого під час досудового розслідування в межах кримінальних проваджень не є підставою для відшкодування моральної шкоди в розумінні ст. 1176 ЦК України, оскільки не підтверджує порушення прав позивача.

Згідно із п. 5 постанови Пленум Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Позивачем не надано суду жодних належних, достатніх, достовірних та допустимих доказів нервового стресу, переживань, порушення сну, а також не доведено наявність причинно-наслідкового звязку між такими моральними стражданнями та постановленням слідчим СВ Буського ВП Камянка-Буського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 постанови про закриття кримінального провадження від 8 грудня 2017 року.

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що правові підстави для застосування норм статей 1173, 1174, 1176 ЦК України та відшкодування моральної шкоди, враховуючи наявні у справі докази, відсутні.

З висновками суду першої інстанції належить погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись: ст.367, п.1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381 - 384, 388 - 391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 20 грудня 2018 року залишити без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, оскільки розгляд справи без виклику учасників справи.

Повний текст постанови складено 28 березня 2019 року.

Головуючий

Судді