Справа № 242/4383/15-ц
Провадження № 4-с/242/22/19
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и
29 листопада 2019 року м. Селидове
Селидівський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Черкова В.Г., при секретарі Кідрон О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Селидове цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Євдокименко Микола Сергійович, на дії начальника Мирноградського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Іванової Тетяни Григорівни,-
в с т а н о в и в:
Сторони у судове засідання не з`явилися, про день слухання справи повідомлялися належним чином.
Начальником відділу Івановою Т.Г. надано відзив на скаргу, в якому зазначено, що на момент пред`явлення на примусове виконання
Представником АТ «Райффайзен Банк Аваль» надано заперечення проти скарги боржника. Зазначено, що скарга не відповідає вимогам ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження» внаслідок безпідставного об`єднання її вимог за різними виконавчими листами, що призведе до порушення процесуального законодавства. Рішення суду від 11.06.2016 р. набрало чинності 27.12.2018 р. Таким чином, рішенням начальника відділу Мирноградського МВДВС про прийняття до виконання виконавчого документа на підставі рішення, яке набрало законної сили, та відкриття виконавчого провадження, а також вжиття заходів щодо забезпечення виконання судового рішення шляхом накладення арешту на майно є правомірними та такими, що вчинені у відповідності до вимог ЗУ «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень. Скаржником не наведено, якою процесуальною нормою передбачено дія щодо відкликання судом виконавчих листів. Боржник передчасно звернувся із скаргою, так як питання про зупинення вчинення виконавчих дій не вирішувалося. Крім того, були порушені строки звернення до суду із зазначеною скаргою. Просив відмовити у задоволені заявлених вимог.
Розділ VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень», передбачає можливість звернення до суду сторін виконавчого провадження із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Згідно із частиною 1 статті 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.
Відповідно до статті 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася, або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася, або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.
Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, встановленими статтею 450 цього Кодексу, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.
У відповідності до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
Отже, як право на звернення зі скаргою, так і порядок її розгляду та постановлення ухвали повязані з наявністю судового рішення, ухваленого за правилами ЦПК України, та його примусовим виконанням.
Частиною першою статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного наведеними нормами процесуального законодавства, відповідні спеціальні норми встановлені Законом № 1404-VIII, згідно із частиною першою статті 74 якого рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Водночас частиною другою статті 74 зазначеного Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.
З урахуванням вищенаведеного можна зробити висновок, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.
Аналіз наведених правових положень у сукупності з обставинами цієї справи дають підстави для висновку, що спір з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору та штрафу, прийнятих під час дії Закону N 1404-VIII, підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, було видано виконавчий документ, що знаходився на примусовому виконанні у державного виконавця.
Враховуючи вищевикладене суд вважає, що доводи представника АТ «Райффайзен Банк Аваль» що скарга не відповідає вимогам ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження» внаслідок безпідставного об`єднання її вимог за різними виконавчими листами, що призведе до порушення процесуального законодавства не відповідає дійсності, оскільки постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору та штрафів по даному виконавчому провадженню не виносились.
ОСОБА_1 постанови про відкриття виконавчого провадження не надсилалися, по порушення свого права дізнався 09.10.2019 р.
10.10.2019 р. представником ОСОБА_1 було направлено запит про припинення протиправних дій. До 29.10.2019 р. письмової відповіді з ДВС не отримували. 21.10.2019 р. на електронну адресу отримали скан документів з виконавчого провадження щодо відкриття виконавчих проваджень та накладення арешту.
Виходячи з системного аналізу наведених норм права та доказів, вивчених у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що рішення та дії державного виконавця були прийняті та вчинені, відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця, якому про наявність ухвали Верховного Суду від 12.04.2019 р. стало відомо 17.10.2019 р. після отримання листа представника боржника. На день розгляду скарги виконавче провадження зупинено до закінчення перегляду рішення Селидівського міського суду Донецької області від 11.06.2018 р. та постанови Донецького апеляційного суду від 27.12.2018 р. в касаційному порядку, а тому підстави для задоволення скарги, відсутні.
Керуючись ст. 442 ЦПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
В задоволені скарги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Євдокименко Микола Сергійович, на дії начальника Мирноградського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Іванової Тетяни Григорівни відмовити.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя