Справа № 331/2335/18
Провадження 2/331/64/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«18 » листопада 2019 р. м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

Головуючого - судді Антоненко М.В.

при секретарі - Андрієнко С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Запоріжжі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що з ОСОБА_2 - відповідачкою по справі він перебуває у шлюбі з 25 жовтня 2013 року. Шлюб зареєстровано у Броварському районному відділі РАЦС, актовий запис № 325. Дітей від шлюбу не має.

09 липня 2016р. відповідачка ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Mazda 3, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі Київ-Чоп на 395 км. + 650 м., виконуючи маневр повороту ліворуч, не вибрала безпечної швидкості руху та не врахувала дорожню обстановку, внаслідок чого не справилася із керуванням свого транспортного засобу, втратила можливість керувати ним та здійснила виїзд на смугу руху зустрічного транспорту, де допустила зіткнення із автомобілем Pengeot Expert, який рухався у зустрічному напрямку.

Він був пасажиром автомобіля Mazda 3, внаслідок ДТП отримав тілесні ушкодження у вигляді важкої поєднаної травми, закритої черепно-мозкової травми, субарахноїдального травматичного крововиливу, забою головного мозку, закритої травми грудної клітки з множинними переломами ребер зліва та переломами ребер справа, лівобічного гемо пневмотораксу, правобічного пневмотораксу, забою легень та органів середостіння, забою нирок, забійної рани тім`яної ділянки голови.

Кілька днів він був на межі смерті, а потім проходив лікування. З початку, він лікувався в хірургічному відділенні Дубеньської ЦРЛ (з 09.07.2016р. по 22.07.2016р. , а коли йому стало трішки краще повернувся до Запоріжжя. В Запоріжжі він лікувався з 26.07.2016р. по 09.08.2016р. в торакальному відділенні «Міської кліничної лікарні екстреної та швидкої допомоги м.Запоріжжя».

На теперішній час йому встановлено 3-тю групу інвалідності з обмеженою працездатністю та призначено соціальну допомогу по інвалідності в розмірі 1450 грн. На теперішній час він не може працювати, оскільки відчуває постійний біль та потребує як мінімум ще однієї операції, крім того згідно висновку МСЕК йому заборонено роботи з небезпечними умовами праці, а за фахом він є зварювальником, а також осатаній час працював такелажником, але зараз за своїм фахом працювати не може.

За час лікування відповідачка більшою частиною відшкодувала витрати на його лікування. Але на теперішній час вона відмовляється надавати матеріальну допомогу для проходження обстеження та проведення операції, за допомогою якої він може фактично повністю відновитися від наслідків аварії.

Вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 05.12.2017р., який набрав чинності 01.01.2018р. встановлено вину відповідачки у вказаному ДТП та відповідно протиправність її дій під час ДТП та причинний зв`язок отриманих ним тілесних ушкоджень з її протиправними діями.

В результаті ДТП йому було завдано значної моральної шкоди, отриманий внаслідок ушкодження здоров`я. Завдана моральна шкода виражається у вигляді: фізичних страждань від нанесених мені тілесних ушкоджень; погіршення стану здоров`я в результаті отриманих тілесних ушкоджень і пережитого стресу; моральних переживань з приводу пережитого - побоювання за життя і здоров`я, можливість назавжди стати інвалідом; внаслідок отриманих ушкоджень у нього переламані кістки, він змушений витрачати особистий час на лікування, вишукувати кошти на медикаменти, наслідки травми відчуваються і в даний час - часто болять голова, ребра. Крім того, в наслідок отриманого ушкодження здоров`я він не може працювати за своїм професійним фахом, що також негативно вплинуло на його звичний життєвий уклад.

Завдані моральні та фізичні страждання мають тривалий характер, продовжуються по теперішній час і наслідки травми можливо не зникнуть ніколи. Зі свого боку відповідачка відмовляється допомагати.

Завдану моральну шкоду з урахуванням її тяжкості, тривалості і можливості його усунення, характеру поведінки відповідачки він оцінює в 100 000 грн.

Посилаючись на вищенаведені обставини, позивач ОСОБА_1 просить суд стягнути з ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_2 на його користь 100 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 квітня 2018 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін. Справу призначено у підготовче судове засідання на 18 червня 2018 року на 10 год. 00 хв.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 05 листопада 2018 року справу призначено до судового розгляду на 06.02.2019 року на 09 год. 00 хв.

Позивач ОСОБА_1 до суду не з`явився, від його представника - адвоката Вельможко О.О. надійшла заява про слухання справи у відсутність представника та позивача, в якій зазначено про те, що позивач наполягає на задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшов відзив, в якому зазначено, що із позовними вимогами не згодна і вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, оскільки завдана позивачу моральна шкода, якщо про таку взагалі можна говорити в даному випадку, нею відшкодована в повному обсязі і навіть більше. Шлюб між нею та відповідачем дійсно був укладений 09 червня 2016 року.

Після укладання шлюбу вони разом з позивачем вирушили на Західну Україну на відпочинок. На момент ДТП вони поверталися до м. Запоріжжя, рухаючись у напрямку Києва. Дорогою вони мали намір зупинятися в привабливих місцях нашої країни, а сам маршрут був спланований дорогою через Київ, оскільки на цій ділянці дороги стан дорожнього покриття був найбільш задовільним.

Сама по собі подорож відбувалася виключно за її кошти, які були зароблені нею до укладання шлюбу. У позивача взагалі не було а ні роботи, а ні своїх грошей. Вже після укладання шлюбу вона дізналася, що він раніше був неодноразово засуджений за корисливі злочини, в тому числі і Жовтневим районним судом м. Запоріжжя і значну частину свого життя провів в місцях позбавлення волі.

ОСОБА_1 запевнив її, що він твердо вирішив змінити свій спосіб життя, створити родину та працювати.

Проте це не відповідало дійсності. Він зловживав спиртними напоями, жив за її рахунок.

Відповідно до тексту позову та доданих матеріалів, ОСОБА_1 була призначена соціальна допомога як інваліду III групи.

Згідно «Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам і державної соціальної допомоги на догляд», який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 2 квітня 2005 р. № 261, соціальна допомога призначається особам, які не мають право на пенсію, і для інвалідів III групи становить 60% прожиткового мінімуму.

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 . Огляд МСЕК, на підставі якого ОСОБА_1 присвоєно інвалідність, проведено 06.12.2017 року.

Таким чином на день проведення огляду йому було 45 років.

Відповідно до положень ст.25 Закону України «Про пенсійне забезпечення», особам у віці від 41 до 46 років пенсії по інвалідності внаслідок загального захворювання призначаються при наявності на час настання інвалідності стажу роботи у 9 років.

Тобто призначення ОСОБА_1 не пенсії, а соціальної допомоги свідчить про те, що в нього не було стажу, який надавав право на пенсію. Це пояснюється тим, що він протягом життя майже не працював.

Таким чином, твердження позивача, що він не може працювати за станом здоров`я не відповідає дійсності. Раніше стан здоров`я дозволяв йому працювати, проте він цього не робив.

В тексті позову зазначено, що ОСОБА_1 працював такелажником.

З матеріалів, які розміщені в мережі інтернет, вбачається наступне:

Такелажні роботи - це роботи по підйому промислового обладнання, важких негабаритних вантажів за допомогою спеціальних пристосувань (домкрати, троси та інше такелажне обладнання). Такелажні роботи проводять і по відношенню до верстатів, і по відношенню до цілих ліній виробництва, інших тяжких вантажів.

Такелажні роботи - це комплекс заходів, спрямованих на підняття різноманітних вантажів з метою їх навантаження або вивантаження. На відміну від звичайних вантажно-розвантажувальних робіт, такелажні послуги припускають застосування спеціальних пристосувань і механізмів.

З визначення «такелажних робіт» вбачається, що для їх здійснення необхідні знання та вміння роботи зі спеціальними механізмами. ОСОБА_1 не додає до позову доказів того, що він має якісь навички в цьому напрямку, наприклад, вміє керувати краном чи підйомником.

У нього навіть відсутнє посвідчення водія, внаслідок чого вона вимушена була увесь час керувати транспортним засобом самостійно.

До матеріалів справи також не додано доказів того, що ОСОБА_1 коли-небудь працював зварювальником.

Дорожньо-транспортна пригода дійсно мала місце.

Вона не оспорює свою вину в цій пригоді, ОСОБА_1 дійсно в результаті ДТП отримав тілесні ушкодження, які зазначені у виписному епікризі Дубенської ЦРЛ №5625.

Вона, також, в результаті ДТП отримала тяжкі тілесні ушкодження, а саме: «Поєднана травма. ВЧМТ (відкрита черепно-мозкова травма), перелом правої тім`яної кістки справа. Забій головного мозку. Забійна рана голови. Закритий перелом лонної та сідничної кісток з незначним зміщенням. Закритий перелом крижової кістки зліва та поперечного відростка L5 зліва без зміщення. Закритий крайовий перелом головки лівої променевої кістки без зміщення. Травматичний шок І-ІІ ст.»

Після ДТП вона, як і позивач, знаходилися на лікуванні в Дубенській ЦРЛ. Разом з ними знаходилася її мати, яка повністю сплачувала не лише вартість обох постраждалих.

Всього на придбання ліків для ОСОБА_1 витрачено було не менше 30000 гривень. У позивача не було цих грошей. Їх повністю надала родина відповідачки, а саме її мати, яка витрачала грошові кошти, які були зароблені до шлюбу відповідачки, та свої власні кошти.

12 липня 2017 року мати перевезла її на лікування до м. Запоріжжя. До м. Дубно приїхала мати позивача і мати відповідачки на її картку переказала близько 10 000 гривень на лікування.

Таким чином лікування повністю оплатила вона та її родина. Всі чеки про придбання ліків знаходяться у позивача, щоб він міг звернутися до страхової компанїї і отримати страхове відшкодування в розмірі сум, які були витрачені на лікування.

Враховуючи те, що власних коштів позивач не мав і в подальшому він буде звертатися до страхової компанн, він написав заяву про відмову від залучення його до участі у справи в якості потерпілого.

Тобто, між нею та позивачем існувала домовленість про те, що вона оплачує лікування ОСОБА_1 , а потім він отримує страхове відшкодування, яке залишає собі, а не повертає їй гроші за фактично понесені витрати.

Тобто, сплативши гроші за лікування, які ОСОБА_1 потім отримає від страхової компанії в якості страхового відшкодування, вона повністю відшкодувала моральну шкоду, завдану колишньому чоловікові.

Окрім того, восени 2017 року, коли ОСОБА_1 оформлював інвалідність, вона знову дала йому кошти на придбання ліків.

На підтвердження відсутності до неї будь-яких претензій з приводу ДТП ним була власноручно написана розписка.

Окрім того, ОСОБА_1 постійно просив у неї грошові кошти, які вона пересилала йому на картку. Він по кілька разів на тиждень просив перерахувати йому різні незначні суми. Загальна сума перерахованих коштів становить близько 4000 гривень.

Ці обставини також спростовують твердження позивача про те, що вона йому не допомагає, кинувши напризволяще.

Причиною розірвання шлюбу було відсутність почуття любові, викликане ставленням до неї позивача, який дозволяв собі ображати її, кричати на неї, використовуючи ненормативну лексику, а також бажання ОСОБА_1 жити за рахунок її родини і ніде не працювати.

Вона страждає психічним захворюванням, яке характеризується періодичними загостреннями. В період загострень вона неодноразово була госпіталізована до лікарні. В ці моменти вона майже не розуміє, що з нею відбувається, та наслідки своїх дій. До речі, саме в такий період, між нею та відповідачем і був укладений шлюб.

Суд заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши надані письмові докази, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що сторони по справі - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано згідно з рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя (справа № 331/165/18).

Згідно з Вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 05 грудня 2017 року (справа № 559/504/17), 09 липня 2016 року, близько 12 години, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Маzda 3, реєстраційний номер НОМЕР_3 , рухаючись по автодорозі Київ-Чоп на 395 км. + 650 м., виконуючи маневр повороту ліворуч, не вибрала безпечної швидкості руху та не врахувала дорожню обстановку, внаслідок чого не справилася із керуванням свого транспортного засобу, втратила можливість керувати ним та здійснила виїзд на смугу руху зустрічного транспорту, де допустила зіткнення із автомобілем Реиgeot Expert, реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_4 , який рухався у зустрічному напрямку.

Згідно висновку інженерно-транспортної експертизи № 3.1-962/16 від 22 грудня 2016 року водій ОСОБА_2 своїми діями порушила вимоги Правил дорожнього руху України, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, а саме:

п. 12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

п. 12.9 б) Водієві забороняється: перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 Правил дорожнього руху України.

Також, згідно висновку інженерно-транспортної експертизи №3.1-962/16 від 22 грудня 2016 року, встановлено, що порушення водієм ОСОБА_2 вимог пунктів 12.1 Правил дорожнього руху України при вказаних фактичних обставинах знаходяться в причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажири автомобіля марки Реugeot Ехреrt, отримали наступні тілесні ушкодження:

ОСОБА_5 , отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, закритого перелому дистального метаепіфізу обох кісток лівого передпліччя із зміщенням, які згідно п.2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості по критерію довготривалого розладу здоров`я;

ОСОБА_6 , отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, закритого перелому шийки правого плеча із зміщенням, закритого перелому лівої променевої кістки із зміщенням, які згідно п. 2.2.2 Правил судово-медичного визначення степеню тяжкості тілесних ушкоджень відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Крім цього, в результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля Mazda 3 ОСОБА_1 , отримав тілесні ушкодження у вигляді важкої поєднаної травми, закритої черепно-мозкової травми, субарахноїдального травматичного крововиливу, забою головного мозку, закритої травми грудної клітки з множинними переломами ребер зліва та переломами ребер справа, лівобічного гемо пневмотораксу, правобічного пневмотораксу, забою легень та органів середостіння, забою нирок, забійної рани тімяної ділянки голови, які згідно п.2.1.1. а). «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» (Наказ №6 МОЗ України від 17.01.1995 року) відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент отримання (висновок експерта №286 від 29.11.2016).

Вироком суду ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 України та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі без позбавленням права керування транспортними засобами, та звільнено від відбуття призначеного судом основного покарання у вигляді позбавлення волі на підставі п. б ст. 1 Закону України « Про амністію у 2016 році».

Наявність у позивача ОСОБА_1 тілесних ушкоджень, також, підтверджується епікризом до медичної карти стаціонарного хворого № 5625; виписним епікризом до історії хвороби № 12578. Встановлена ОСОБА_1 ІІІ група інвалідності підтверджується довідкою до акту медико-соціальною експертною комісією та довідкою УПСЗН ЗМР по Олександрівському району від 12.02.2018 р. про отримання держаної соціальної допомоги інвалідам ІІІ групи.

Відповідно до ч. 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачем надано суду висновок експерта від 21.03.2017р. № 125/к. Експертиза була проведена за медичними матеріалами на ім`я ОСОБА_1 1972 р.н. за клопотанням адвоката Келембет С.В. Висновок: групи ушкоджень п.1.1 та 1.2., як окремо, так і сукупності кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, як такі, що не є небезпечними для життя, проте викликають тривалий розлад здоров`я на строк понад три тижні.

Частиною 4 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 05 грудня 2017 року, який має преюдиціальне значення для даної справи, встановлено, що ОСОБА_1 внаслідок винних дій ОСОБА_2 було заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, в зв`язку з чим, суд не приймає до уваги висновок експерта від 21.03.2017р. № 125/к.

Згідно зі статтею 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтями, 1167, 1168,1177 ЦК передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Так, згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у порушенні права власності Відтак факт настання дорожньо-транспортної пригоди та пошкодженні майна, власником якого є позивач, він повинен був докладати додаткових зусиль для організації свого життя у вирішенні питань, пов`язаних з проведенням ремонту транспортного засобу.

Сам факт заподіяння шкоди здоров`ю спричиняє моральну шкоду, що узгоджується з положеннями ст. 23 ЦПК та не викликає сумніву.

Враховуючи стан здоров`я потерпілого ОСОБА_1 , його інвалідність, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, суд вважає стягнути з відповідача ОСОБА_2 суму моральної шкоди в розмірі 100000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1166, 1167, 1168, 1187, 1194, 1195 ЦК України, ст. ст. 13, 81, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкаючої за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_5 , завдану моральну шкоду у розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі в тридцяти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: М.В. Антоненко