Справа № 464/7068/18 Головуючий у 1 інстанції: Рудаков І.П.
Провадження № 22-ц/811/1081/19 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2019 року Львівський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справі:

головуючого судді Мікуш Ю.Р.

суддів: Савуляка Р.В., Приколоти Т.І.

секретар Фейір К.О.

з участю з участю позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сихівського районного суду м.Львова від 21 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

в с т а н о в и в:

позивачка ОСОБА_1 звернулась до суд із позовом до відповідача ОСОБА_4 , у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 3000,00 грн, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що у сторін народилась дочка, яка після окремого проживання сторін, залишилась із матір`ю. Відповідач від надання матеріальної допомоги на утримання дитини-інваліда ухиляється та жодної домовленості з цього питання між сторонами не досягнуто. Просить позов у відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України, задовольнити повністю.

Оскаржуваним рішенням суду позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дитини - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1200 / одна тисяча двісті/ гривень 00 копійок на дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10 грудня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, з подальшою індексацією грошової суми відповідно до закону.

Стягнуто з ОСОБА_4 судовий збір у сумі 704,80 грн в дохІд держави.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Рішення оскаржила позивач. В апеляційній скарзі зазначає, що не погоджується з рішенням, вважає його необґрунтованим. Стверджує, що дитина має інвалідність та потребує постійного догляду і матеріальної допомоги для купівлі ліків, одягу та харчування. В свою чергу відповідач протягом дев`яти місяців не надає жодної матеріальної допомоги та не цікавиться духовним життям дитини. Зважаючи на те, що дитина потребує постійного догляду, вона не може працювати та забезпечувати себе та дитину належним чином, а тому стягнення аліментів в розмірі 1200 грн. є вкрай недостатнім. Судом першої інстанції не враховано, що дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для її розвитку та такий у будь - якому разі не має бути меншим ніж прожитковий мінімум. Суд не врахував, що відповідач нікому не платить аліментів, неповнолітніх дітей, повнолітніх та непрацездатних батьків не має, працездатний, отримує дохід, має у власності квартиру, а тому має можливість сплачувати аліменти в розмірі 3000 грн. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення на апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_6., перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Судом встановлено такі обставини.

Сторони у справі є батьками дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується копією свідоцтва про народження від 25.06.2003 серії НОМЕР_1 (а.с.7).

Дитина проживає із матір`ю, чого не заперечив відповідач.

Дитина має інвалідність підгрупи «А», що стверджується медичним висновком №283/65 (а.с.9).

Актом ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів» від 10.09.2018 встановлено, що ОСОБА_1 здійснює догляд за дитиною з інвалідністю ОСОБА_5 (а.с.8).

Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно з ст.180 цього Кодексу кожен з батьків повинен приймати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Окрім цього, відповідно до ст. 182 цього Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Задовольянючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не працює та у зв`язку з цим має мінливий дохід, а відтак стягнув з відповідача аліменти в розмірі 1200 грн.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з таким висновком суду.

Згідно з ст.3 Конвенції про права дитини, що ратифікована Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до ст.1 Закону Укераїни «Про охорону дитинства»дитина з інвалідністю - дитина зі стійким розладом функцій організму, спричиненим захворюванням, травмою або вродженими вадами розумового чи фізичного розвитку, що зумовлюють обмеження її нормальної життєдіяльності та необхідність додаткової соціальної допомоги і захисту.

Відповідно до ст.8 цього Закону кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Зважаючи на викладені норми закону, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що стягнута судом сума аліментів на утримання дитини з інвалідністю є вкрай низькою та не відповідає її потребам.

Крім цього, суд звертає увагу, що мати дитини здійснює догляд за нею, що не дає їй змоги повноцінно працювати, а відповідач в свою чергу не надав суду жодних доказів про те, що він обмежений в можливостях працювати. Зокрема, останній є повноцінною здоровою людиною молодого віку та зобов`язаний вчиняти всі можливі дії для належного забезпечення дитини, яка потребує особливого догляду та уваги.

Крім цього, у власності відповідача є нерухоме майно, а саме квартира АДРЕСА_1 , останній не має на утриманні інших осіб чи неповнолітніх дітей, що є істотними обставинами при визначенні розміру аліментів, яких суд першої інстанції не врахував.

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду підлягає зміні в частині визначення розміру аліментів та стягненню підлягають аліменти в розмірі 2500 грн.

Визначаючи такий розмір аліментів, суд апеляційної інстанції виходить з того, що зазначена сума аліментів забезпечить дитині належний догляд та задовольнить її особливі потреби на харчування, лікування та духовний розвиток.

Відповідно до ст.376 ч.1 п.п.3,4 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п.3,4, 383, 384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 21 лютого 2019 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 2500 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 грудня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття з подальшою індексацією грошової суми відповідно до закону.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст.ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 18 липня 2019 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк