Справа № 510/232/13-ц

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.11.2019 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

- за участю секретаря Арабаджи Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (третя особа ОСОБА_6 ) про усунення перешкод у користуванні власністю, зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про витребування майна (колишнього газгольдеру) з чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідач ОСОБА_5 в судові засідання не являвся, відзиву на пред`явлені позовні вимоги не надав, про свою правову позицію у справі суд не повідомив, надав суду заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач ОСОБА_4 у судові засідання, які призначалися на 10.09.2019р., 02.10.2019р., 06.11.2019р., 21.11.2019р., будучи належним чином сповіщений, не явився, про причину неявки суд не сповістив, відзиву на позови не надав, був попереджений, що на підставі ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки без поважних причин або неповідомлення суду про причини неявки, справа буде розглянута у його відсутності на підставі даних, що є в матеріалах справи.

Представник позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ОСОБА_6 ОСОБА_7 , діюча від імені та в інтересах позивачів, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила справу розглянути без її участі та участі позивачів.

Згідно із ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У зв`язку із цими обставинами суд прийняв рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечувала.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва №52 від 06.03.1995р. про право власності на житло; копія рішення виконкому Ренійської міської ради від 26.11.2008р. №357; копія витягу із протоколу засідання профспілки елеватора від 25.01.1997р.; копія Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 25.03.2010р. нежитлову будівлю по АДРЕСА_1 ; копія рішення виконкому Ренійської міської ради №13 від 27.01.2010р.; копія листа голови Ренійської міської ради від 03.07.1997р.; копія рішення голови Ренійської міської ради №87 від 19.01.1995р. «Про виділення земельної ділянки у постійне користування по АДРЕСА_1 ; копія рішення голови Ренійської міської ради від 07.09.1995р. №247 «Про дозвіл на будівництво господарсько-побутових споруд по АДРЕСА_2 ; копія висновку Ренійського районного архітектора щодо закріплення земельної ділянки у конкретне користування; копія плану земельної ділянки по АДРЕСА_1 ; копія витягу з протоколу №2 засідання ради орендаторів Ренійського елеватора від 17.01.1995р.; копія акту виносу в натуру меж земельної ділянки від 20.05.1996р.; копія листа директора Ренійського елеватора від 1995р.; копія плану реєстрації господарсько-побутових будівель по АДРЕСА_2 ; копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 25.03.2010р. на нежитлову будівлю по АДРЕСА_1 ; копія технічного паспорту 1990р. на будинок; копія технічного паспорту 2010р. (кв. 2 АДРЕСА_1 ); копія технічного паспорту 2010р. на нежилу будівлю (гараж, сарай); фото домоволодіння АДРЕСА_1 ; копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 25.03.2010р. нежитлову будівлю по АДРЕСА_1 ; копія рішення виконкому Ренійської міської ради від 27.01.2010р. №13; копія технічного паспорту 2003р. на будинок; копія рішення голови Ренійської міської ради від 18.06.1997р. №278; копії попереджень ОСОБА_6 від 22.11.2005р. та від 23.04.2007р.; копія акту санітарно епідеміологічного обстеження об`єкта від 30.01.2012р.; копія листа Ренійської РайСЕС від 01.02.2012р.; копія заяви ОСОБА_6 від 02.02.2012р.; копія заяви ОСОБА_6 від 03.02.2012р.; копія матеріалів про відмову у порушенні кримінальної справи № 928 за заявою ОСОБА_4 ; копія ухвали Ренійського районного суду від 15.06.2017р. про залишення адміністративної справи №510/324/13-а без розгляду; копія постанови Ренійського районного суду від 18.08.2014р. у справі №510/377/130-а про відмову у задоволенні позовних вимог.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , діючі через свого представника ОСОБА_7 , звернулися до суду із позовами до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 із вимогами про усунення перешкод у користуванні власністю, у тому числі і про витребування майна (колишнього газгольдеру) з чужого незаконного володіння, зазначивши, що їм (позивачам ) на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_3 , що підтверджується свідоцтвом про право на житло №52 від 06.03.1995р. Будинок АДРЕСА_1 раніше належав АДРЕСА_1 елеватору, він складається з 4-ьох квартир та має прилеглу територію площею 559 кв.м. За рішенням ради орендаторів Ренійського елеватора від 17.01.1995р. було проведено розділ земельної ділянки та поділ господарських споруд з подальшою передачею їх у власність,про що свідчить протокол №2 від 17.01.1997р. та протокол №4 від 25.01.1997р. Оскільки позивачка ОСОБА_6 була працівником елеватора їй було передано газгольдер, який зазначений у технічному паспорті від 27.12.1990р. (подальша інвентаризація від 30.12.2003р.- літ.Б). Позивачі обопільно підтверджують, що дійсно за домовленістю ОСОБА_6 із матір`ю відповідачів ОСОБА_8 (яка вже померла), вони дозволили останній користуватися сараєм (газгольдером) до тих пір, доки вона не побудує свій.

Право власності на нерухоме майно - нежитлову будівлю (колишній газгольдер) позивачів підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, яке було видано на підставі рішення виконкому Ренійської міської ради №357 від 26.11.2008р. , цим же рішенням нежитловій будівлі була присвоєна нова поштова адреса АДРЕСА_1 . АДРЕСА_1 . Пізніше рішення виконкому №357 було змінено рішенням виконкому №13 від 27.01.2010р. в його резолютивній частині, а саме, доповнено літерним вказанням гаражу - «гараж літ. Г,Б», внаслідок чого у свідоцтві про право власності на нерухоме майно від 25.03.2010р. підставою його видачі вказано саме рішення №13 від 27.01.2010р., ним визнано 4 власника нежитлової будівлі ( ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 ), яким належить по ј частині цього майна. На підставі вказаного рішення власниками нежитлової будівлі було виготовлено новий технічний паспорт.

Отже, як вказано позивачами та не заперечувалося відповідачем ОСОБА_4 (його представником на одному із судових засідань), спірним нерухомим об`єктом (газгольдером) з дозволу його власників спочатку тимчасово користувалася ОСОБА_8 , а після її смерті її правонаступники сини ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (власники квартири АДРЕСА_4 . Згодом вони побудували свій власний сарай, однак, звільнити газгольдерную позивачів відповідачі не бажають, прохання позивачів з цього приводу ігнорують, на письмові вимоги ОСОБА_6 не реагують. На цьому ґрунті між сторонами у справі склалися неприязнені стосунки між собою, як між сусідами, це призводить до постійних словесних конфліктів між ними, до небажання добросусідства, не врахування потреб та інтересів, прав власності інших співвласників багатоквартирного житлового будинку.

Так, ОСОБА_4 (який разом із своєю родиною мешкає у квартирі АДРЕСА_5 ): встановив кондиціонер над вікнами квартири (№ АДРЕСА_6 ) позивачів та порогом (входом у квартиру), де грають онуки та діти; з навісу над входом в квартиру мав намір переобладнати під балконну лоджію або щось інше, змонтував металеві кілочки в даху навісу та переобладнав з балконного вікна двері. Фактично, як стверджують позивачі навіс їхнього порогу перед вхідними дверима в квартиру служить відповідачам балконом,переобладнання вікна у балкон відповідачами проводилося без погодження із позивачами, реконструкція проводилася самовільно, без відповідного проекту та дозвільних документів. На прохання позивачів усунути самовільно побудовану конструкцію відповідачі не реагують.

Крім того, ОСОБА_4 самостійно, без дозволу відповідних організацій, справив реконструкцію підвалу, що знаходиться під квартирами, по якому проходять каналізаційні труби, знаходяться трійники і розподільні обладнання,що дозволяють у випадку аварії провести ремонтні роботи. Внаслідок таких неправомірних дій ОСОБА_4 підвал був розділений на 2 частини, причому був замурований прохід з однієї частини підвалу до іншої, змінилася і територія користування підвалом ( позивачі користуються його ј частиною, відповідач користується ѕ частинами). Оскільки прохід з однієї частини підвалу в іншу закладений цеглою, у позивачів відсутній доступ до центрального крану, який дає можливість у випадку аварії ( а такі випадки вже траплялися) перекрити воду у будинку.

На підставі всього вищевикладеного, позивачі просять зобов`язати відповідачів усунути перешкоди у користуванні власністю та витребувати майно (колишній газгольдер) з чужого незаконного володіння відповідачів, а саме:

1. Зобов`язати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звільнити сарай літ.Б (колишній газгольдер), який належить позивачам на праві спільної сумісної власності;

2.Зобов`язати ОСОБА_4 демонтувати металеві кілочки в даху навісу над входом в квартиру позивачів;

3.Зобов`язати ОСОБА_4 демонтувати кондиціонер над вікнами та входом до квартири позивачів;

4.Зобов`язати ОСОБА_4 демонтувати двері в підвалі будинку з метою доступу до кранів центрального водопроводу та каналізаційної системи;

5.Зобов`язати ОСОБА_4 поновити становище, яке існувало до порушення права відповідачів поновити вікно замість дверей,яке виходить на дах козирка (навісу) над входом до квартири позивачів.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів обґрунтовані, підтверджені належними доказами, у зв`язку із чим підлягають задоволенню, оскільки їхні доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Позивачі ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 являються співвласниками квартири АДРЕСА_3 (свідоцтво №52 від 06.03.1995р.), кожному з них належить по ј частині вищевказаної квартири. Крім того, цим же позивачам на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 25.03.2010р. належить нежитлова будівля по АДРЕСА_1 (гараж літ. «Г», «Б» (в інших документах, технічних паспортах різних років під літ. «Б» вказаний сарай (колишня газгольдельная))), кожному з них по ј її частині.

Суд зазначає, що сам будинок АДРЕСА_1 раніше належав АДРЕСА_1 елеватору, потім був переданий у власність під квартири володільцям. Так, квартира АДРЕСА_7 родині АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_8 її синам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Також суд звертає увагу на те, що з самого початку, ще 17.01.1995р. на засіданні ради орендаторів Ренійського елеватора було прийнято рішення про поділ земельної ділянки подвір`я у спірному будинку і за кв. АДРЕСА_6 була закріплена газгольдерная, а за квартирою № АДРЕСА_5 туалет. У 1997 р. будівлю газгольдерної було передано у власність ОСОБА_6 , цю будівлю було закріплено за квартирою АДРЕСА_6 (це підтверджується витягом із протоколу засідання профкома Ренійського елеватора від 25.01.1997р.). А до цього, у домоволодінні АДРЕСА_1 на підставі рішення Ренійської міської ради №87 від 19.01.1995р. було надано дозвіл на поділ двору та городу і за кожним володільцем квартир (а їх 4-ри) була на праві постійного користування закріплена земельна ділянка: за кв. №2 АДРЕСА_8 . №4 143 кв.м. У вересні 1995р. рішенням виконкому Ренійської міської ради ОСОБА_6 було дозволено побудувати гараж. Таким чином, підстави для набуття позивачами права власності на нежитлову будівлю по АДРЕСА_1 (гараж,сарай (газгольдерна)) сумнівів у суду не викликають, з самого початку газгольдерна була передана у власність ОСОБА_6 , потім на цю будівлю був виданий відповідний правовстановлюючий документ, присвоєна окрема поштова адреса. Більш того, цього не оспорюють та не заперечують відповідачі, які по теперішній час користуються приміщенням колишньої газгольдерної і на численні вимоги позивачів (як усні, так і письмові), маючи свій побудований сарай, не звільняють у добровільному порядку.

Згідно із ст. ст. 15,16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів вказаною статтею передбачено визнання права.

Відповідно до ст. 398 ЦК України право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом.

Ст. 397 ЦК України вказано,що володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе.

Судом встановлено, що власність позивачів - сарай газгольдерна до теперішнього часу знаходиться у чужому незаконному володінні відповідачів, про що свідчать листи на ім`я власників квартири АДРЕСА_5 . Жодних правових підстав для володіння,користування сараєм-газгольдером у відповідачів немає, їхні дії з приводу володіння даним нежитловим об`єктом є незаконними.

Згідно ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. За ст.. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено визнання права. Витребування власником свого майна з чужого незаконного володіння здійснюється шляхом подання до суду віндикаційного позову. Предметом віндикаційного позову є вимога позивача до відповідача про витребування майна із чужого незаконного володіння, яка повинна мати відповідні підстави, що тягнуть за собою визначені законом правові наслідки. Причому, предметом віндикаційного позову є не будь-яке майно, а лише те, яке визначене індивідуальними ознаками, воно має бути збереженим в натурі і знаходитися у фактичному володіння іншої особи. Як було встановлено в судовому засіданні, відповідач ОСОБА_4 не заперечує,що спірне майно (газгольдер) знаходиться у нього,що він користується ним, остання технічна інвентаризація (технічний паспорт на нежитлову будівлю від 19.03.2010р.) підтверджує, що майно дійсно існує.

Ст.391 ЦК України передбачено захист права власності від порушень,не пов`язаних із позбавленням володіння, якою передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

П. 2 ч. 1 ст. 399 ЦК України зазначено,що право володіння припиняється у разі витребування майна від володільця власником майна або іншої особою.

Ст. 400 ЦК України передбачено обов`язок недобросовісного володільця повернути майно особі, яка має на нього право власності чи інше право або яка є добросовісним володільцем.

Так, ч. 1 ст. 400 ЦК України передбачає, що недобросовісний володілець зобов`язаний негайно повернути майно особі,яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов`язку заінтересована особа має право пред`явити позов про витребування цього майна.

На підставі вищенаведеного, суд вважає обґрунтованими та задовольняє позовні вимоги позивачів і зобов`язує ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звільнити сарай літ. Б (колишній газгольдер) по АДРЕСА_1 . АДРЕСА_1 , який належить позивачам на праві спільної сумісної приватної власності.

Аналізуючи інші вимоги позивачів, суд зазначає, що дійсно під багатоквартирним будинком АДРЕСА_1 знаходиться підвальне приміщення яким користуються сторони у справі. Вони використовують його за призначенням.

Відповідно до ч.2 ст.382 ЦК власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування (сходові клітини, ліфтові шахти, коридори, вестибюлі, горища тощо), опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує понад одну квартиру, а також споруди, будівлі, призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Усі зазначені об`єкти становлять єдине ціле з квартирами і житловим будинком, призначені вони для постійного обслуговування і забезпечення відповідної експлуатації всього будинку.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Таким чином що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Як виходить з матеріалів справи та підтверджується доводами позивачів вони (сторони у справі) користуються підвалом під будинком. Відповідач ОСОБА_4 (його батьки) самостійно, без дозволу відповідних організацій справив реконструкцію підвалу, внаслідок чого підвал було розділено на дві частини, замурований прохід з однієї частину в іншу. Після цього розділення змінилася територія користування підвалом сторонами (позивачі користуються ј його частиною, відповідач ѕ частинами). Центральний водопровідний кран знаходиться в частині підвалу, якою користується ОСОБА_4 . У зв`язку із цим у позивачів відсутня можливість в разі виникнення аварійної ситуації перекрити головний кран, вони повинні просити дозволу у відповідача, щоб пройти у його частину підвалу. Такі дії відповідача створили перешкоди позивачам у користуванні підвалом, привели до непропорційного користування його площею, можуть спричинити негативні наслідки в разі виникнення аварійної ситуації у домоволодінні. Між тим, така ситуація вже виникала, у 2012р. працівниками Ренійської райСЕС складався акт санітарно-епідеміологічного обстеження згідно якого каналізаційні труби проходять через підвал, одна з них стала підтікати, у підвалі (де зберігаються харчові продукти) виник сморід, обстежити стан вигрібних ям немає можливості, оскільки немає доступу через проведену реконструкцію. За наслідками цього обстеження власникам квартири АДРЕСА_5 Ренійською райСЕС був наданий припис щодо усунення виявлених порушень, але будь-яких дій щодо очищення колодязів, каналізаційної системи, усунення протікання труби виконано не було.

Крім того, позивачі вказали, що відповідач ОСОБА_4 , який живе у квартирі над їхньою квартирою встановив кондиціонер, він розташований над вікнами та порогом квартири позивачів, де граються діти та онуки.

Відповідно до вимог ч. 2, 5 ст. 319 Цивільного кодексу України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства і не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Тому, встановлення кондиціонеру у багатоквартирному будинку має бути погоджене власником з іншими співвласниками будинку, відповідно до ст. 369 Цивільного кодексу України, яка передбачає, що розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. У випадку, якщо власник не отримав такої згоди від інших співвласників будинку, яким відповідно до ст. 382 цього Кодексу, належать на праві спільної сумісної власності опорні конструкції будинку (у даному випадку стіни, на яких зовні, тобто за межами квартир встановлений кондиціонер), такий кондиціонер може бути демонтований, якщо його встановлення порушує чиїсь права.

Крім того, для встановлення кондиціонеру власнику необхідно замовити проектну документацію, яка повинна бути узгоджена у відповідних органах. Відповідно до положень п.п. 5.23., 5.36 9 ДБН В.2.2-15-2005 (Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення. т) передбачено розроблення проектної документації системи кондиціювання та розміщення зовнішніх блоків системи кондиціонування роздільного типу на фасадах житлових будинків.

Також позивачі зазначають, що відповідач ОСОБА_4 з навісу над входом в квартиру мав намір переобладнати ділянку під балкон, змонтував металеві кілочки в даху навісу. Ці кілочки добре видні на фото, доданих до матеріалів справи. Оскільки прибудова балкона це реконструкція, то для її проведення потрібні: згода сусідів на прибудову; реєстрація в ДАБК Декларації про початок будівельних робіт; складання робочого проекту та інше. Тобто, вчинення будь-якого перепланування, реконструкції неможливе без попереднього узгодження цього питання із відповідними органами та сусідами, крім того,воно повинно відповідати будівельним нормам та правилам безпеки. Зі зроблених фото видно, що відповідач замість вікна своєї квартири зробив двері (типу балконні), з яких є вихід саме на козирок навісу входу у будинок з першого поверху. Будь-яких документів, дозвільної документації суду з цього приводу не надано, будь-яких укріплень козирку не встановлено, але сам факт того, що виконано замість вікна двері дає підстави припускати, що виходом «на козирок» відповідач користується, створюється тиск на козирок, що не відповідає його призначенню.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна особа зобов`язана довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Оскільки відповідачами ані відзиву, ані додаткових доказів суду не було надано, в судові засідання вони не являлися, суд розглядав справу на підставі наявних доказів в межах заявлених позовних вимог.

Аналізуючи та досліджуючи всі докази у справі суд зазначає, що розгляд у даній цивільній справі зупинявся до вирішення адміністративної справи №510/324/13-а. Ухвалою Ренійського районного суду від 15.06.2017р. адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Ренійської міської ради №13 від 27.01.2010р. та визнання частково недійсним свідоцтва про право власності від 25.03.2010р. в частині видачі його на літ. «Б» - було залишено без розгляду (неявка позивачів та їхнього представника в судові засідання).

Крім того, Ренійським районним судом раніше розглядалась ще одна адміністративна справа відносно даного питання - №510/377/13-а. Постановою Ренійського районного суду від 18.08.2014р. у позовних вимогах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до Ренійської міської ради про визнання незаконним та відміну рішення Ренійської міської ради №278 від 18.06.1997р. в частині відміни рішення від 26.06.1996р. №244 та залишення в силі рішення №87 від 19.01.1995р. було відмовлено. Таким чином, відповідачі намагалися змінити (оскаржити) правові підстави отримання у власність позивачів газгольдеру, однак, у цьому їм було відмовлено.

З урахуванням викладених позивачами та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити їхні вимоги у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, сплачений позивачами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 114 грн. 71 коп. підлягає стягненню з відповідачів на їхню користь, сплачений ОСОБА_6 судовий збір в розмірі 114 грн. 71 коп. на її користь .

Керуючись ст.ст. 12, 60, 76 - 81, 141, 258, 259, 264 - 265, 268, 280-289, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 319, 382, 387, 391, 397, 398, 399, 400, 401 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (третя особа ОСОБА_6 ) про усунення перешкод у користуванні власністю, позовні вимоги ОСОБА_6 про витребування майна (колишнього газгольдеру) з чужого незаконного володіння, - до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - задовольнити.

1.Зобов`язати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звільнити сарай літ.Б (колишній газгольдер), розташований по АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності;

2.Зобов`язати ОСОБА_4 демонтувати металеві кілочки в даху навісу над входом в квартиру АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 ;

3.Зобов`язати ОСОБА_4 демонтувати кондиціонер над вікнами та входом до квартири АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 ;

4.Зобов`язати ОСОБА_4 демонтувати двері в підвалі будинку АДРЕСА_1 з метою доступу до кранів центрального водопроводу та каналізаційної системи;

5.Зобов`язати ОСОБА_4 поновити становище, яке існувало до порушення права ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 поновити вікно замість дверей, яке виходить на дах козирка (навісу) над входом до квартири АДРЕСА_3 .

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (особисті дані суду невідомі) на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 229 грн. 42 коп. судових витрат.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

В разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду в загальному порядку.

Суддя В.І. Дудник