ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Варенко О.П.,

суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Павлоградтеплоенерго»

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 серпня 2019 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Павлоградтеплоенерго» про зобов`язання до вчинення дій,

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідно до Типового договору найму житлового приміщення від 15.11.1989 року вона є квартиронаймачем квартири за адресою АДРЕСА_1 .

Станом на 01.09.2013 року за послуги централізованого теплопостачання утворилася заборгованість в сумі 19 183,87 грн. За інформацією Комунального підприємства «Павлоградтеплоенерго» дана заборгованість утворилася за період з 01.01.2002 р. по 01.09.2013 р.

Однак вказана сума заборгованості нею не визнається в повному обсязі, оскільки відповідно до відомостей, які були надані відповідачем станом на січень 2002 р. за її квартирою уже була заборгованість 843,98 грн. Тобто наявна заборгованість утворилася не з 01.01 2002 р., а ще раніше.

Окрім того у інформації з особового рахунку за централізоване теплопостачання зазначено, що в грудні 2002 р., в листопаді 2007 р., в червні 2011 р. були здійсненні оплати в незначних сумах, а саме 20 грн, 27,62 грн, 28.65 грн відповідно. Дані оплати нею здійсненні не були. В цей період жодної оплати за послуги централізованого теплопостачання вона не здійснювала.

Відповідно до Акту № 27 від 20.04.1995 р. кв. АДРЕСА_1 , визнана такою яка не відповідає санітарно-технічним вимогам та потребує капітального ремонту. Окрім цього в акті вказано, що в підвалі постійно знаходиться вода. У зв`язку із цим у квартирі висока вологість.

Наявність води у підвалі свідчить про те, що трубопроводи опалення, які там знаходяться були підтоплені підземними водами. Температура повітря в квартирі була не більше 17°C. Окрім цього є ще один акт від 24.01.1995 де також описано про стан квартири та зазначено, що температура повітря в квартирі 17°C. На підтвердження того, що теплопроводи знаходилися у воді є акт обстеження матеріально-побутових умов від 30.10.2017 р. в ньому вказано, що квартира по АДРЕСА_1 постраждала в 1995 р. від стихійного лиха, підтоплена підземними водами.

В Акті № 27 від 20.04.1995р. вказано, що потрібно відкачати воду з підвалу та провести ремонт інженерних комунікацій в підвальному приміщенні. Усі трубопроводи опалення знаходяться в підвалі.

Тому, враховуючи все вищезазначене, проживання в такій квартирі було неможливим. У зв`язку із цим з 25.07.1998 р. по 22.04.2004 р. вона проживала в селі Томаківка, Солонянського району, Дніпропетровської області.

Після повернення ситуація з теплопостачанням не була вирішена. В квартирі було холодно, надання послуг теплопостачання не відповідало законодавчим нормам.

Вона неодноразово зверталася спочатку до управління житлово-комунального господарства Павлоградської міської ради, а в подальшому до КП «Павлоградтеплоенерго». Тобто в даних структурах була уся інформація з приводу її квартири, а також інформація щодо того, що в квартирі з 1998 р. по 2004 р. ніхто не проживає. Проте не зважаючи на усі ці обставини, плата за незрозуміло які послуги з теплопостачання нараховувалася.

На підставі викладеного позивач просила зобов`язати відповідача здійснити перерахунок по оплаті послуг з централізованого теплопостачання з 01.04.1995 року до 01.09.2013 року за адресою: АДРЕСА_1 по особовому рахунку НОМЕР_3 .

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 серпня 2019 року позовні вимоги задоволено.

Зобов`язано КП «Павлоградтеплоенерго» здійснити перерахунок по оплаті послуг з централізованого теплопостачання з 01.04.1995 року до 01.09.2013 року за адресою АДРЕСА_1 по особовому рахунку НОМЕР_3 .

Не погодившись з таким рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати і закрити провадження у справі повністю.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.07.2018 року у справі №185/10215/17 вже було вирішено спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Суд задовольнив позовні вимоги КП «Павлоградтеплоенерго», в тому числі, до ОСОБА_1 про солідарне стягнення боргу за спожиту теплову енергію за період з 01.01.2002 року по 01.09.2013 року в сумі 19 183,87 грн. Рішення набрало чинності 27.09.2018 року. Приймаючи оскаржуване рішення від 07.08.2019 року суд фактично здійснив переоцінку доказів щодо обставин виникнення заборгованості за спожиту теплову енергію, встановлених судом під час розгляду справи №185/10215/17.

Також зазначає про сплив строку позовної давності за вимогами ОСОБА_1 за період з 01.04.1995 року по 01.09.2013 року, оскільки остання звернулася лише в грудні 2018 року. Суд першої інстанції не правильно дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 дізналася про заборгованість з дня ухвалення рішення 13.07.2018 року, оскільки остання була обізнана про заборгованість звертаючись до суду про її перерахунок.

Вказував на безпідставність посилань позивача про неякість наданих послуг, оскільки відповідних доказів про фіксування зазначених фактів позивачем не надано. Звернення позивача до КП «Павлоградтеплоенерго» у 2016 та 2017 роки, що містяться у матеріалах справи та акти обстеження побутових умов не є актами-претензіями, оскільки на їх підставі не можна установити факт ненадання послуг, перевірити кількісні та якісні показники.

Позивачем та судом також не наведено конкретних вимог законодавства щодо усунення неполадок з належного надання послуг з центрального опалення, згідно яких КП «Павлоградтеплоенерго» зобов`язано було б вирішити проблему пов`язану із затопленням трубопроводу водою, яка знаходилася у підвалі. Підтоплення підвалу будинку підземними водами та, як наслідок, недотримання нормативної температури в квартирі, відбулося не з вини КП «Павлоградтеплоенерго» останній не міг і не був зобов`язаний забезпечувати нормативну температуру та вирішувати проблему, пов`язану із затопленням трубопроводу водою.

Позивач подала до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає про те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що судом у справі №185/10215/17 вже було вирішено спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є неправильним, оскільки цим рішенням вирішено спір у межах періоду з 01.01.2002 року по 01.09.2013 року, а оскаржуваним рішенням вирішено питання про проведення перерахунку заборгованості за надані послуги у період з 01.04.1995 року по 01.09.2013 року. Тому вимоги відповідача про закриття провадження у справі є безпідставними. Посилання відповідача про сплив строків позовної давності за вимогами, не можна приймати до уваги, оскільки про наявну заборгованість вона дізналася лише в день ухвалення рішення від 13.07.2018 року. Вважає рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим, в зв`язку з чим просила залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги про зобов`язання КП «Павлоградтеплоенерго» здійснити перерахунок по оплаті послуг з централізованого теплопостачання з 01.04.1995 року до 01.09.2013 року за адресою: АДРЕСА_1 , суд першої інстанції посилався на те, що зазначена сума боргу є необґрунтованою та не є платою за послуги, які були дійсно надані позивачу як споживачу послуг.

Однак колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ст.67 ЖК УРСР, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до ст.68 ЖК УРСР, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Радою Міністрів Української РСР.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про теплопостачання» оплата теплової енергії, для виробництва якої повністю або частково постачається природний газ гарантованим постачальником, здійснюється споживачами теплової енергії та теплопостачальними організаціями, які купують теплову енергію для її подальшого постачання споживачам, шляхом перерахування коштів на рахунки із спеціальним режимом використання, які відкривають теплопостачальні та теплогенеруючі організації для зарахування коштів, у тому числі від теплопостачальних організацій, які отримують теплову енергію для її подальшого постачання споживачам, в уповноваженому банку. Оплата теплової енергії шляхом перерахування коштів на інші рахунки забороняється.

Відповідно до п.20 «Правил з надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до Типового договору найму житлового приміщення від 15.11.1989 року є квартиронаймачем квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно особистого рахунку № НОМЕР_3, у зв`язку з неоплатою мешканцями квартири АДРЕСА_1 , послуг за користування тепловою енергією, за період з 01 січня 2002 року по 01 вересня 2013 року виникла заборгованість в сумі 19 183,87 грн.

13 липня 2018 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області у справі №185/10215/17 за позовом КП «Павлоградтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію ухвалено рішення про задоволення позовних вимог.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь Комунального підприємства «Павлоградтеплоенерго» суму боргу за спожиту теплову енергію за період з 01 січня 2002 року по 01 вересня 2013 року в сумі 19 183,87 гривень.

Судом досліджені всі обставини та докази, подані сторонами, їм надана належна правова оцінка. Рішення набрало чинності.

Отже, оскільки факт наявності заборгованості відповідачів за спожиту теплову енергію за період з 01 січня 2002 року по 01 вересня 2013 року в сумі 19 183,87 грн вже був предметом судового розгляду, тому рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2018 року у справі №185/10215/17, згідно ч.4 ст.82 ЦПК України, має преюдиційне значення.

ОСОБА_1 , звертаючись до суду з позовом про здійснення перерахунку заборгованості у вищезазначеному розмірі та періоді, фактично не погоджується з рішенням суду від 13 липня 2018 року у справі №185/10215/17, яке набрало чинності та уникає його виконання.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (рішення Суду у справах: Sovtransavto Holding v Ukraine no 48553/99, § 77, від 25 липня 2002 року; Ukraine-Tyumen v Ukraine 22603/02, §§ 42 та 60, від 22 листопада 2007 року).

Відповідно до пунктів 33, 34 рішення Європейського суду з прав людини від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України» одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їх рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу «Брумареску проти Румунії», п. 61).

Отже факти, встановленні рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2018 року у справі №185/10215/17 мають преюдиційне значення та доведенню не підлягають. Тому позовні вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання КП «Павлоградтеплоенерго» здійснити перерахунок по оплаті послуг з централізованого теплопостачання з 01.04.1995 року до 01.09.2013 року за адресою: АДРЕСА_1 задоволенню не підлягають з підстав їх необгрунтованості.

Доводи відповідачапро застосування наслідків спливу строку позовної давності за вимогами ОСОБА_1 за період з 01.04.1995 року по 01.09.2013 року, оскільки остання звернулася до суду лише в грудні 2018 року, не приймаються до уваги, виходячи з вимог ст.261 ЦК України, згідно якої позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Вимоги відповідача щодо закриття провадження у справі задоволенню не підлягають, оскільки в розумінні п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України не є підставою для закриття провадження у справі.

З огляду на вищезазначене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Павлоградтеплоенерго» про зобов`язання до вчинення дій з підстав їх необгрунтованості.

Згідно ст.141 ЦПК України, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню судові витрати за подання апеляційної скарги в розмірі 1 152,60 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Павлоградтеплоенерго» - задовольнити частково.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 серпня 2019 рокускасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Павлоградтеплоенерго» про зобов`язання до вчинення дій - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 , на користь Комунального підприємства «Павлоградтеплоенерго», , ІПН 05, м.Павлоград, вул.Промислова, 13А, судові витрати в розмірі 1 152,60 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів згідно ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова