Єдиний унікальний номер 219/6740/18 Номер провадження 22-ц/804/124/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2019 року м. Бахмут Донецька область

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Канурної О.Д.

суддів: Мальованого Ю.М., Соломахи Л.І.,

за участю секретаря судового засідання Самойленко Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14 вересня 2018 року у цивільній справі № 219/6740/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості із заробітної плати, грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку, одноразової грошової вихідної допомоги у розмірі одного середньомісячного заробітку та середнього заробітку за час затримки розрахунку (суддя першої інстанції Давидовська Тетяна Володимирівна), -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості із заробітної плати, грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку, одноразової грошової вихідної допомоги у розмірі одного середньомісячного заробітку та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

В обґрунтування позовної заяви позивачка зазначила, що 08.07.2016 року вона була прийнята згідно наказу від 07.07.2016 року №1/ОС на посаду електромеханіка дільниці II групи у виробничий підрозділ «Донецька дистанція зв`язку» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

Звільнена позивач з роботи 17.07.2017 року на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату відповідно до наказу від 10.07.2017 року № 10068/ДН-ос.

На день її звільнення нарахована, але не виплачена заробітна плата з березня 2017 року по 17 липня 2017 року, грошова компенсація за невикористану щорічну відпустку та одноразова грошова вихідна допомога у розмірі одного середньомісячного заробітку, згідно ст. 44 КЗпП України, що у сумі складає: 20382 ,54 грн.

По теперішній час суми, що належать їй від відповідача не виплачені.

Позивачка просила суд стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на її користь суму заборгованості із заробітної плати, грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку та одноразову грошову вихідну допомогу у розмірі одного середньомісячного заробітку згідно ст. 44 КЗпП України 20382,54 грн., суму середнього заробітку за період затримки з 18.07.2017 року по 25.06.2018 року в розмірі 125929,02 грн. та донарахувати по день фактичного розрахунку.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14 вересня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості із заробітної плати, компенсації при звільнені та середнього заробітку, задоволені частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у розмірі 20623,91 грн, компенсацію за невикористані відпустки (2 дні) у розмірі 481,60 грн., вихідну допомогу при звільненні в сумі 6636,79 грн., суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 52508,53 грн. з обов`язковим утриманням податків та інших обов`язкових платежів, передбачених законодавством.

В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в дохід держави судовий збір у сумі 528,60 грн.

Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення заробітної плати у межах суми платежу за один місяць з обов`язковим утриманням податків та інших обов`язкових платежів, передбачених законодавством.

Із вказаним рішенням суду не погодився відповідач - Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» та подав апеляційну скаргу, яка разом з матеріалами справи надійшла до Донецького апеляційного суду 08 листопада 2018 року.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що не погоджується з вищезазначеним рішенням суду, вважає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального права, не в повній мірі з`ясовні обставини, що мають значення для справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що з 16.03.2017 року, у зв`язку з відсутністю організаційних та технічних умов для здійснення господарської діяльності структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» та виробничих підрозділів підпорядкованих дирекції, викликаних припиненням переміщення вантажу через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей шляхами залізничного та автомобільного сполучення, відповідно Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15.03.2017 року «Про невідкладні додаткові заходи із протидії гібридним загрозам національній безпеці України», введеного в дію Указом Президента України від 15.03.2017 року від № 62/2017, нарахування заробітної плати було припинено та неможливе.

Відповідач просить апеляційний суд скасувати рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14 вересня 2018 року у справі № 219/6740/18, постановити нове рішення, яким в задоволенні позовної заяви відмовити в повному обсязі.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 12 листопада 2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14 вересня 2018 року по цивільній справі № 219/6740/18 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення заборгованості із заробітної плати, грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку, одноразової грошової вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку та надано позивачу строк для надання відзиву на апеляційну скаргу в письмовій формі до 26 листопада 2018 року.

Копії ухвал про відкриття апеляційного провадження учасниками справи отримані (а.с. 136,143,144), копія апеляційної скарги відповідача позивачем отримана (а.с 136). До Донецького апеляційного суду надійшов відзив від позивача по справі (а.с. 137-142).

Письмовий відзив на апеляційну скаргу відповідача ПАТ «Укрзалізниця» позивачем надано 23 листопада 2018 року, в якому просить рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14 вересня 2018 року залишити без змін, апеляційну скаргу ПАТ «Укрзалізниця» залишити без задоволення, посилаючись на те, що апеляційна скарга не відповідає дійсним обставинам справи. А посилання відповідача на висновок Торгово-промислової палати України від 16.01.2018 року про форс-мажорні обставини є безпідставними, тому що керуючись ст. 1 Закону України «Про торгово-промислові палати України», Торгово-промислова палата України є недержавною, самоврядною організацією, яка не може припинити чи відмінити дію законів України, у тому числі Кодексу законів про працю України чи Конституції України.

В оскаржуваному рішенні Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14 вересня 2018 року зазначено, що воно може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області.

Згідно з підпунктом 3 пункту 3 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 02.06.2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Відповідно до Указу Президента України від 29.12.2017 року № 452/2017 "Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах" апеляційний суд Донецької області ліквідовано та утворено Донецький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Донецьку область, з місцезнаходженням у містах Бахмуті, Донецьку і Маріуполі, юрисдикція якого поширюється на територію, на яку поширювалася юрисдикція ліквідованого суду.

Відповідно до частини 6 ст. 147 Закону України від 02.06.2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Суд, що ліквідується, в місячний строк з дня припинення здійснення правосуддя передає до новоутвореного суду матеріали та документи, пов`язані зі здійсненням таким судом повноважень, а судові справи та матеріали проваджень, що перебувають у володінні суду, що ліквідується, передаються негайно, до дня початку роботи новоутвореного суду.

03 жовтня 2018 року у газеті "Голос України" № 185 (6940) опубліковано повідомлення голови Донецького апеляційного суду про початок роботи Донецького апеляційного суду, згідно якого рішенням зборів суддів Донецького апеляційного суду від 02.10.2018 року № 4 днем початку роботи Донецького апеляційного суду визначено 03 жовтня 2018 року.

У зв`язку із припиненням з 03 жовтня 2018 року здійснення правосуддя апеляційним судом Донецької області цивільна справа 219/6740/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості із заробітної плати, грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку, одноразової грошової вихідної допомоги у розмірі одного середньомісячного заробітку та середнього заробітку за час затримки розрахунку на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14 вересня 2018 року, підсудна Донецькому апеляційному суду, який створено в апеляційному окрузі, що включає Донецьку область, юрисдикція якого поширюється на територію, на яку поширювалася юрисдикція ліквідованого апеляційного суду Донецької області.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Донецького апеляційного суду від 08.11.2018 року визначено колегію судів для розгляду цієї справи: суддя-доповідач Канурна О.Д., судді Кішкіна І.В., Соломаха Л.І. (а.с. 131).

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Донецького апеляційного суду від 18.12.2018 року у зв`язку з перебуванням судді Кішкіної І.В. у відпустці, визначено колегію судів для розгляду цієї справи: суддя-доповідач Канурна О.Д., судді Космачевська Т.В., Соломаха Л.І. (а.с. 155).

19 грудня 2018 року сторони в судове засідання апеляційного суду не з`явилися і справу було відкладено слуханням на 09.01.2019 року.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Донецького апеляційного суду від 08.01.2019 року у зв`язку з перебуванням судді Космачевської Т.В у відпустці, визначено колегію судів для розгляду цієї справи: суддя-доповідач Канурна О.Д., судді Мальований Ю.М., Соломаха Л.І. (а.с. 165).

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 09 січня 2019 року зупинено апеляційне провадження по вказаній вище справі до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 582/1001/15-ц за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення невиплаченої заробітної плати та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Сумської області від 11 жовтня 2016 року.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 31 травня 2019 року поновлено апеляційне провадження по вказаній справі і справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 12 червня 2019 року на 10 год. 30 хв.

В судове засідання апеляційного суду позивач ОСОБА_1 не з`явилася, надіслала до апеляційного суду письмову заяву про розгляд справи в її відсутність (а.с. 180).

В судове засідання апеляційного суду представник відповідача - Акціонерного товариства «Українська залізниця» не з`явився, надіслав до апеляційного суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутність (а.с. 182).

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін аба інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю - доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 1 статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи; порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з 29 червня 2016 року відповідно до наказу № 54/ок від 29.06.2016 року прийнята на посаду електромеханіка дільниці II групи технічної документації Дорожньої лабораторії автоматики, телемеханіки та зв`язку у регіональну філію «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (а.с. 13-14).

17 липня 2017 року трудові відносини між сторонами було припинено на підставі п.1 ст.40 КЗпП згідно наказу №10068/ДН-ос від 10 липня 2017 року, з яким позивач ознайомилась у цей же день і отримала від роботодавця трудову книжку.

Фактичний розрахунок при звільненні з позивачем згідно положень ст.47 та ст.116 КЗпП України ПАТ «Укрзалізниця» проведений не був, зокрема не виплачено: заробітну плату за час вимушеного простою за період з березня 2017 року по 17 липня 2017 року, компенсацію за невикористану відпустку та вихідну допомогу при звільненні.

Право людини на заробітну плату гарантоване Конституцією України, нормами КЗпП, Законом України «Про оплату праці», а позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем до 17 липня 2017 року, виконував свої трудові обов`язки в повному обсязі, а також при звільненні не отримав всі належні йому платежі, майнові вимоги позивача щодо їх отримання відповідають критеріям правомірних очікувань в розумінні практики ЄСПЛ.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що нарахування заробітної плати та інших виплат є неможливим, оскільки таке нарахування проводиться на підставі документів з первинного обліку праці та заробітної плати, є безпідставними, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 94 КЗпПУ передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно з частиною 1 статті 47 КЗпПУ, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Суд наголошує, що відповідно до норм ст. ст. 115,116 КЗпП саме роботодавець повинен довести, що здійснив з працівником повний розрахунок у відповідності до норм законодавства.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно ст. 22 цього Закону суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

Законом України від 02.09.2014 року № 1669-VII « Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» особливостей щодо строків розрахунку при звільненні, встановлених ст. 116 КЗпП України, не передбачено.

Згідно ч. 2 ст. 233 КЗпПУ, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Апеляційний суд погоджується із сумою заборгованості по заробітній платі в розмірі 20623,91 грн., компенсації за невикористану відпустку - 481,60 грн., вихідну допомогу при звільненні - 6636, 79 грн., оскільки вона найшла підтвердження розрахунками заробітної плати за березень 2017 року по липень 2017 року (а.с. 15-19).

Разом з тим, задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд першої інстанції послався на те, що посилання відповідача на Науково-правовий висновок, що викладений на бланку Торгово-Промислової палати України не може бути прийнятий судом до уваги, оскільки не є сертифікатом (висновком) в розумінні статті 141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», статті 10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», пункту 3.3 Регламенту засвідчення ТПП України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин.

З вказаним висновком суду першої інстанції апеляційний суд не погоджується, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 117 КЗпПУ передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Частиною 4 КЗпПУ передбачено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Відповідно до частини 1 статті 14 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», Торгово-промислова палата України здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, інших законів, нормативно-правових актів та свого Статуту.

Згідно з частиною 3 вказаної вище статті, Торгово-промислова палата України засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб.

Як вбачається із частини 1 статті 14-1 вказаного вище Закону, Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини.

Згідно з частиною 2 вказаної вище статті, форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди, тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи, але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення тощо.

У зв`язку з захопленням невідомими особами адміністративної будівлі та виробничих об`єктів ПАТ «Укрзалізниця», розташованих на непідконтрольній українській владі території, у відповідача з 20.03.2017 року відсутній доступ до документації підприємства (кадрової, первинної, технічної, договірної, податкової, архівної та іншої), до комп`ютерних баз та втрачено контроль над господарською діяльністю.

За цим фактом за заявою відповідача порушено кримінальне провадження № 0000286 за ознаками ст. 341 КК України.

Відповідно до частини 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 3 вказаної вище статті передбачено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Як вбачається із частини 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 5 вказаної вище статті передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Науково-правовий висновок не є сертифікатом, проте він підтверджує події, які відбуваються в Україні в зоні проведення АТО (ООС), який в сукупності з іншими доказами, що маються в матеріалах справи, підтверджують відсутність вини відповідача в несвоєчасному розрахунку з робітниками внаслідок вказаних подій.

На підставі викладеного вище, апеляційний суд вважає, що в задоволенні позовних вимог позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку в розмірі 52508,53 грн. слід відмовити.

Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частиною 2 вказаної вище статті, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Із матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції задоволені позовні вимоги позивача на суму 80250,83 грн. Судом апеляційної інстанції задоволені позовні вимоги на суму 27742,30 грн., з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь держави необхідно стягнути 277,42 грн. У стягненні середнього заробітку за час затримки розрахунку в розмірі 52508,53 грн. позивачу відмовлено.

За подання апеляційної скарги відповідачем сплачено 1057 грн. 20 коп. (а.с. 132). Виходячи з наведеного вище, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з держави на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» необхідно стягнути 691,73 грн. Тоді різниця у судових витратах складає: 691,73 грн. - 277,42 грн. = 414 грн. 31 коп., яку необхідно компенсувати відповідачу - Акціонерному товариству «Українська залізниця» за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» задовольнити частково.

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14 вересня 2018 року скасувати в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та змінити в частині стягнення судового збору.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відмовити.

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14 вересня 2018 року в частині задоволення позовних вимог, а саме: стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 20623,91 грн., компенсації за невикористані дні відпустки у розмірі 481,60 грн., вихідної допомоги при звільненні у розмірі 6639,79 грн. залишити без змін.

Різницю у судових витратах в розмірі 414 (чотириста чотирнадцять) грн. 31 коп. компенсувати відповідачу - Акціонерному товариству «Українська залізниця» ( , юридична адреса: 03680, м. Київ, вул. Тверська, будинок 5) за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повний текст постанови складений 13 червня 2019 року

Суддя: О.Д.Канурна