Провадження № 22-ц/801/972/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Венгрин О. О.
Доповідач:Панасюк О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2019 рокуСправа № 127/19608/14-цм. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Панасюка О.С. (суддя - доповідач),

суддів Сала Т. Б. Шемети Т. М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області у складі судді Венгрин О. О. від 06 березня 2019 року (повний текст рішення складено 13 березня 2019 року) у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчатись, -

встановив:

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду цим позовом, за яким просила стягувати з ОСОБА_1 на її користь аліменти на дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжувала навчання у Вінницькому національному аграрному університеті у частці (без зазначення її розміру) від усіх видів заробітку (доходу) з 10 січня 2014 року до досягнення дочкою двадцяти трьох років.

На обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що 26 лютого 1993 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_1 (після зміни прізвища ОСОБА_1 ), від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дочка ОСОБА_3 14 травня 1997 року сторони розірвали шлюб. До повноліття кошти на утримання дочки ОСОБА_3 позивачка отримувала за рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці в управлінні соціального захисту населення Вінницької міської ради.

В 2013 році ОСОБА_3 вступила до Вінницького національного аграрного університету, денна форма навчання, проживає з матір`ю, самостійного заробітку не має.

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10 жовтня 2014 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 11 вересня 2014 року до досягнення двадцяти трьох років на період навчання дочки. Стягнуто з ОСОБА_1 243 грн 60 к. судового збору на користь держави Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допущено до негайного виконання.

Ухвалою цього ж суду від 19 грудня 2018 року заочне рішення скасоване, справу призначено до розгляду в загальному порядку.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 6 березня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/7 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 11 вересня 2014 року до досягнення двадцяти трьох років і одночасно лише на період її навчання. В решті позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 243 грн 60 к. судового збору на користь держави. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, за період з 11 вересня 2014 року по 11 жовтня 2014 року допущено до негайного виконання.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки ОСОБА_3 після досягнення повноліття продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, то з урахуванням її матеріального становища та стану здоров`я, а також а також стану здоров`я і матеріального становища платника аліментів, наявності у нього на утриманні малолітньої дитини, розумним і справедливим розміром аліментів є 1/7 частка усіх видів заробітку (доходу) відповідача.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просив скасувати рішення, а позовну заяву ОСОБА_2 залишити без розгляду.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що після скасування заочного рішення позивачка ОСОБА_2 двічі поспіль до суду не з`являлась, що є обов`язковою підставою залишення її позовної заяви без розгляду. Крім того вказував, що на час вирішення справи судом першої інстанції його дочка ОСОБА_3 досягла повноліття, а тому втратила право на утримання від батька.

Відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 не подавала.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що вона задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Частинами першою - третьою статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

За змістом статті 374 ЦПК України апеляційний суд залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 26 лютого 1993 року ОСОБА_2 зареєструвала шлюб з ОСОБА_1 (після зміни прізвища ОСОБА_1 ), від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дочка ОСОБА_3 В 2013 році ОСОБА_3 вступила до Вінницького національного університету, денна форма навчання, проживала з матір`ю, самостійного заробітку не мала.

Згідно з ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України (далі СК України) якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Оскільки ОСОБА_3 після досягнення повноліття продовжувала навчання, у зв`язку з чим потребувала матеріальної допомоги, а ОСОБА_1 як працездатна особа таку допомогу міг надавати, то суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про стягнення з нього аліментів на повнолітню дочку, розмір яких визначив із урахуванням наявності у відповідача інших утриманців, відповідно до встановлених статтею 3 Цивільного кодексу України принципів справедливості, добросовісності та розумності.

За загальним правилом аліменти на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (стаття 201, частина перша статті 191 СК України), але не раніше дня вступу (початку навчання) у відповідному навчальному закладі, а право на їх отримання в силу закону припиняється у разі припинення навчання (частина друга статті 199 СК України), але не пізніше ніж дочка, син, досягнуть двадцяти трьох років.

ОСОБА_2 з позовом звернулась 11 вересня 2014 року, коли дочка ОСОБА_3 продовжувала навчання у Вінницькому національному аграрному університеті, і мала на той час вісімнадцять років, а тому доводи апеляційної скарги про те, що на момент вирішення справи ОСОБА_3 втратила право на утримання на увагу гне заслуговують.

Апеляційний суд відхиляє також доводи апеляційної скарги про те, що суд зобов`язаний був залишити позовну заяву без розгляду через повторну неявку позивачки, з таких міркувань.

Згідно з частиною п`ятою статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Отже, чинне цивільне процесуальне законодавство місить імперативний припис суду щодо постановлення ухвали про залишення без розгляду позовної заяви в разі повторної, тобто другої поспіль неявки в судове засідання позивача, але необхідною умовою такого залишення є належне його повідомлення про час і місце розгляду справи в обох випадках.

За змістом частин першої, шостої, статті 128 ЦПК України Суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою.

Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Частинами першою - п`ятою, та дев`ятою статті 130 ЦПК України встановлено, що у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку.

Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду.

Якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії.

У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення.

Вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

У разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою.

Як видно із відмітки поштового відділення на конверті, адресованому ОСОБА_2 ., із повісткою про її виклик в судове засідання на 10 год. 00 хв. 28 січня 2019 року, рекомендований лист був повернутий до суду через закінчення терміну зберігання.

Оскільки у справі не має розписки ОСОБА_2 , членів її сім`ї або її представника про отримання повістки про виклик в судове засідання, яке призначалось на 28 січня 2019 року, то суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для залишення позовної заяви без розгляду.

При цьому апеляційний суд звертає увагу, що згідно з приписами частини першої статті 223 ЦПК України про те, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, не мав перешкод для розгляду справи у відсутності позивачки, яка вперше не з`явилась до суду після її належного повідомлення про час і місце розгляду справи (відмовилась від отримання повістки про виклик на 06 березня 2019 року), не подала заяви про її відкладення та не повідомила причин такої неявки.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 384 ЦПК України апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06 березня 2019 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий підпис О. С. Панасюк

Судді підпис Т. Б. Сало

підпис Т. М. Шемета

Згідно з оригіналом О. С. Панасюк