Постанова

Іменем України

10 липня 2019 року

м. Київ

справа № 634/5492/17

провадження № 61-38359св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А., Кривцової Г. В., Лідовця Р. А., Черняк Ю. В. (суддя- доповідач),

учасники справи:

заявник - державний виконавець Московського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області,

стягувач - ОСОБА_1 ,

боржник - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 02 травня 2018 року у складі судді Кружиліної О. А.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2017 року державний виконавець Московського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Ярова І. В. звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа.

Подання мотивоване тим, що на виконанні Московського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області (далі - Московський ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області) знаходиться виконавче провадження № 44650370 про примусове виконання виконавчого листа № 2/645/909/13, виданого 28 березня 2017 року Фрунзенським районним судом м. Харкова, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу у розмірі 2 397 900,00 грн та судового збору - 3 441,00 грн.

На час звернення державного виконавця Московського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області із зазначеним вище поданням, боржник рішення суду не виконав та ухиляється від його виконання, а тому державний виконавець просив суд тимчасово обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 27 квітня 2017 року у складі судді Майстренка О. М. подання державного виконавця Московського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області задоволено.

Тимчасово обмежено ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язань за виконавчим листом № 2/645/909/13, виданим 31 липня 2014 року Фрунзенським районним судом м. Харкова.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що рішення суду про стягнення боргу на користь ОСОБА_1 ОСОБА_2 не виконує та від виконання зобов`язань ухиляється, і це є підставою для задоволення подання державного виконавця Московського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області та обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Короткий зміст ухвал суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 10 квітня 2018 року у складі судді Кружиліної О. А. апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Московського районного суду Харківської області від 27 квітня 2017 року залишено без руху.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що не погодившись із ухвалою Московського районного суду Харківської області від 27 квітня 2017 року, ОСОБА_2 30 березня 2018 року подав апеляційну скаргу разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, у якому зазначав про те, що він не був належним чином повідомлений та не брав участі у судовому засіданні під час розгляду подання державного виконавця Московського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області, а копію оскаржуваної ухвали отримав 22 березня 2018 року під час ознайомлення з матеріалами справи.

Встановивши, що ОСОБА_2 отримав копію оскаржуваної ним ухвали суду апеляційної інстанції 22 березня 2018 року, суд дійшов висновку, що п`ятиденний строк оскарження зазначеної ухвали сплинув 27 березня 2018 року, однак апеляційна скарга ОСОБА_2 подана до суду 30 березня 2018 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. З урахуванням наведеного та у зв`язку із несплатою судового збору апеляційна скарга була залишена апеляційним судом без руху.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 02 травня 2018 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Московського районного суду Харківської області від 27 квітня 2017 року за поданням державного виконавця Московського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що особі, яка подала апеляційну скаргу, було надано десятиденний строк з дня отримання копії ухвали для звернення до апеляційного суду із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважних причин його пропуску та наданням доказів цього, сплати судового збору та надання оригіналу квитанції про сплату. На виконання ухвали ОСОБА_2 надав суду апеляційної інстанції квитанцію про сплату судового збору, однак не надав заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів

У червні 2018 року ОСОБА_2 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу апеляційного суду і передати справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Касаційна скарга мотивована тим, що у статті 354 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання апеляційної скарги) визначено, що строк на оскарження ухвали суду становить 15 днів з дня оголошення ухвали або з дня її вручення. У цій статті ЦПК України не визначено іншого строку на оскарження ухвали суду першої інстанції та відсутні посилання на інші нормативно-правові акти, якими встановлено або визначено інший строк апеляційного оскарження ухвали суду першої інстанції. Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд позбавив його конституційного права на свободу пересування, вільний вибір місця проживання та права вільно залишати територію України.

Короткий зміст позиції інших учасників справи

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 подав до суду відзив на касаційну скаргу, у якому зазначав про законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції та відсутність підстав для її скасування.

Надходження касаційної скарги до Верховного Суду

Ухвалою Верховного Суду від 09 липня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Московського районного суду Харківської області.

Ухвалою Верховного Суду від 26 червня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Позиція Верховного Суду

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Оцінка аргументів учасників справи та висновків судів першої й апеляційної інстанції

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 13 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Оскільки ОСОБА_2 оскаржував ухвалу суду першої інстанції, постановлену 27 квітня 2017 року, тобто до внесення 15 грудня 2017 року змін у ЦПК України, а чинною на той час частиною другою статті 294 цього кодексу передбачено п`ятиденний строк апеляційного оскарження ухвали, у зв`язку із чим апеляційний суд, встановивши, що апеляційна скарга була подана правильно виходив із того, що норми ЦПК України у редакції, чинній на час подання апеляційної скарги, не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 354 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання апеляційної скарги) апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

З матеріалів справи вбачається та судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 не брав участі у розгляді справи у суді першої інстанції, а копію ухвали Московського районного суду м. Харкова від 27 квітня 2017 року ОСОБА_2 отримав під час ознайомлення з матеріалами цієї цивільної справи - 22 березня 2018 року. Тобто саме з цього часу почався відлік п`ятиденного строку на апеляційне оскарження, який закінчився 27 березня 2018 року.

Разом із цим апеляційну скаргу на зазначену ухвалу суду першої інстанції ОСОБА_2 подав 30 березня 2018 року, тобто з пропуском строку, визначеного частиною другою статті 294 ЦПК України (у редакції, чинній на час постановлення ухвали).

Суд апеляційної інстанції, постановляючи ухвалу про залишення апеляційної скарги ОСОБА_2 без руху з підстав пропуску ним строку на апеляційне оскарження, правильно застосував норми ЦПК України (у редакції, чинній на час постановлення ухвали судом першої інстанції), а саме вимоги статті 294, у якій зазначено, що апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали або з дня отримання її копії, та після того, як ОСОБА_2 не виконав вимоги ухвали суду і не надав суду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд обґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження.

Із матеріалів справи та змісту оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції не вбачається, що судом при розгляді справи допущено неправильне застосування норм процесуального права.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 02 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Г. В. Кривцова

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк