Справа №489/2713/19
Провадження №2/489/1545/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
09 грудня 2019 року м. Миколаїв
Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого - судді Рум`янцевої Н.О., із секретарем судових засідань - Середою А.В., без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Миколаївська Універсальна товарно-сировинна біржа, про визнання договору купівлі-продажу дійсним
Позивач звернулася до суду з позовом про визнання дійсним договору № 2482-Л купівлі - продажу нерухомого майна від 15.07.1999 року, а саме: квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діяла від свого імені та від імені свого неповнолітнього сина ОСОБА_4 з однієї сторони та ОСОБА_1 , з іншої сторони, зареєстрований на Миколаївській Універсальній товарно-сировинній біржі за № 2482-Л. Оскільки на теперішній час він не має можливості реалізувати свої права як власника, оскільки даний договір не був посвідчений нотаріально.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Сторони у судове засідання не з`явилися по невідомим суду причинам. Про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили.
Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.
Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.
15 липня 1999 року на Миколаївській Універсальній товарно-сировинній біржі за № 2482-Л зареєстрований договір № 2482-Л купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діяла від свого імені та від імені свого неповнолітнього сина ОСОБА_4 з однієї сторони та ОСОБА_1 , з іншої сторони.
Відповідно до довідки з комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 25.04.2019 року за вих. № 1-1708, згідно паперових носіїв інвентаризаційної справи, станом на 28.12.12 року, власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 на підставі договору купівлі - продажу нерухомого майна, зареєстрованого на Миколаївській Універсальній товарно-сировинній біржі 15 липня 1999 року за № 2482-Л та зареєстрованого в ММБТІ 28.07.1999 року.
Договір купівлі-продажу вказаної частки житлового будинку підписаний сторонами власноручно. До теперішнього часу ніхто із сторін ніяких вимог, щодо порушення їх прав, не заявили, ніякого спору, з цих питань, у сторін не виникло.
На час укладання договору купівлі-продажу нерухомого майна сторони цього договору ухилились від його нотаріального посвідчення, а на даний час визнання такого договору дійсним можливе лише в судовому порядку.
Позивач вказує, що після укладання договору сторонами були виконані умови договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Відразу після укладання договору купівлі-продажу нерухомого майна між сторонами, позивачем було зареєстровано право власності в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації, який на час виникнення спірних правовідносин мав повноваження реєстраційного органу.
Згідно із п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.
За змістом ст. ст. 57, 58 Конституції України, ст. 5 Цивільного кодексу України, до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.
Положеннями п. 4 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, що набрав чинності з 01 січня 2004 року, визначено, що цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності.
Враховуючи, що спірні правовідносини виникли у червні 1998 року, для їх врегулювання слід застосовувати норми ЦК УРСР в редакції 1963 року.
Приписами ст. 224 ЦК УРСР встановлено, що за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно із ст. 225 ЦК УРСР, право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові.
За змістом ч. 1 ст. 227 ЦК УРСР, чинного на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу квартири повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу).
Статтею 47 ЦК УРСР була передбачена обов`язковість нотаріальної форми угоди і наслідки недотримання такої форми.
Частиною 2 цієї статті встановлено, що у разі, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною.
При цьому, вказана норма може застосовуватись лише за наявності таких необхідних умов: одна зі сторін має повністю або частково виконати угоду; інша сторона має ухилятись від нотаріального оформлення угоди; має існувати вимога сторони, яка виконала свої обов`язки. Відсутність хоча б однієї з цих умов унеможливлює визнання договору купівлі-продажу житла з недотриманням нотаріальної форми дійсним.
Разом з тим, згідно із ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.
Позивач на теперішній час не має можливості реалізувати свої права після придбання нерухомого майна, оскільки договір купівлі-продажу нерухомого майна не був нотаріально посвідчений.
Приймаючи до уваги те, що позивач не має можливості усунути порушення своїх прав в позасудовому порядку, позов про визнання договору купівлі-продажу дійсним та підлягає задоволенню.
Згідно приписів статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог, томі з відповідачів підлягає стягненню судовий збір на користь позивача.
Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 259, 263-265, 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Миколаївська Універсальна товарно-сировинна біржа, про визнання договору купівлі-продажу дійсним - задовольнити.
Визнати дійсним договір № 2482-Л від 15 липня 1999 року купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діяла від свого імені та від імені свого неповнолітнього сина ОСОБА_4 з однієї сторони та ОСОБА_1 , з іншої сторони, зареєстрований на Миколаївській Універсальній товарно-сировинній біржі за № 2482-Л.
Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп., з кожного по 384 грн. 20 коп.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ленінський районний суд міста Миколаєва або в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_3 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_2 .
Третя особа: Миколаївська Універсальна товарно-сировинна біржа, юридична адреса: м. Миколаїв, пр-т Миру, 36.
Суддя Ленінського районного
суду міста Миколаєва Н.О. Рум`янцева
Повний текст судового рішення складено «09» грудня 2019 року.