ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2235/16-ц
Провадження №2-о/477/3/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2019 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Козаченка Р.В.,

із секретарем судового засідання - Бітюковою С.В.,

розглянувши в м. Миколаєві у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області цивільну справу за заявою Галицинівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, заінтересована особа Вітовська (раніше Жовтнева) державна нотаріальна контора Миколаївської області, про визнання спадщини відумерлою,

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2016 року Прибузька сільська рада Жовтневого району Миколаївської області звернулася до суду із заявою, в якій просила визнати відумерлою спадщину у виді земельної ділянки, розташованої в межах території цієї сільської ради, яка відкрилася після смерті ОСОБА_1, померлого 12 березня 2000 року.

Зазначила, що до складу спадщини, яка відкрилася після його смерті входить земельна ділянка, розташована в межах території Прибузької сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, але спадкоємців за законом чи за заповітом, які б прийняли спадщину відповідно до положень ст. 548, 549 ЦК України 1963 року, який діяв на час смерті, немає, тому спадщина відповідно до ст. 1277 ЦК України є відумерлою і її слід передати сільській раді.

Ухвалою суду від 12 січня 2018 року, в зв'язку із добровільним обєднанням територіальних громад, згідно з яким Прибузька сільська рада була обєднана в Галицинівську обєднану територіальну громаду Жовтневого району Миколаївської області, первісний заявник був замінений на правонаступника Галицинівську сільську раду Вітовського району Миколаївської області (далі Галицинівська сільська рада).

В судове засідання представник заявника не зявилася, про його час та місце була повідомлений належним чином, від неї надійшла заява з проханням розглянути справу за її відсутності, а заяву задовольнити.

Представник заінтересованої особи до судового засідання також не зявилася, про його час та місце була повідомлена належним чином, надала заяву з проханням розглянути справу без її участі, а у вирішенні поданої заяви покладалася на розсуд суд.

Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності учасників, дослідивши матеріали справи, в межах обґрунтування заяви, дійшов висновку, що вона не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

12 березня 2000 року помер ОСОБА_1. На час смерті він був зареєстрований та проживав в с-ще. ОСОБА_2 Жовтневого (тепер Вітовського) району Миколаївської області, яке входило до Прибузької сільської ради Жовтневого району Миколаївської області.

Після його смерті відкрилася спадщина у виді земельної частки (паю).

Відповідно до відповіді Вітовського районного відділу Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 06 березня 2019 року перевіркою Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) зареєстрований сертифікат на право на земельну частку (пай), яка перебувала у АТЗТ ім. Чкалова В.П., розміром 12,56 умовних кадастрових гектарів, серії МК № 0113834 за реєстраційним номером 3483 від 18 грудня 1996 року на ім'я ОСОБА_1, який проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1, про що є підпис власника про отримання сертифікату 29 січня 1997 року.

Відповідно до постанови Верховної ради України № 13-VIII від 19 травня 2016 року Про перейменування окремих населених пунктів та районів Жовтневий район перейменовано на Вітовський.

Часом відкриття спадщини є день його смерті.

У разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні норми ЦК Української РСР 1963 року.

Відповідно до ст. 549 цього ж Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (ч. 2 ст. 548 ЦК України 1963 року).

Даних про осіб, які б прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3, судом не встановлено. Відповідно до ст. 524 цього Кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави

В своїй заяві сільська рада посилалася на положення ст. 1277 ЦК України 2003 року, який почав діяти з 01 січня 2004 року.

Так, статтею 1277 цього кодексу встановлено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини

відумерлою. У разі якщо на обєкті нерухомого майна на момент відкриття спадщини знаходиться рухоме майно, що входить до складу спадщини, таке рухоме майно переходить у власність територіальної громади, якій передано нерухоме майно. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням.

Відповідно до ч. 1 ст. 555 ЦК України 1963 року спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави: 1) якщо спадкодавець все майно або частину його заповідав державі; 2) якщо у спадкодавця немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом; 3) якщо всі спадкоємці відмовились від спадщини; 4) якщо всі спадкоємці позбавлені права спадкування (статті 528 і 534 цього Кодексу); 5) якщо ні один із спадкоємців не прийняв спадщини.

За змістом ст. 560 ЦК України 1963 року спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається також державною нотаріальною конторою при переході спадкового майна до держави (статті 534, 553, 555 цього Кодексу).

Отже, Цивільним кодексом України 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини і який потрібно застосовувати до цих правовідносин, не передбачено визнання спадщини відумерлою, тому заява Галицинівської сільської ради Вітовського (раніше Жовтневого) району Миколаївської області задоволенню не підлягає.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні заяви Галицинівської сільської ради Вітовського (раніше Жовтневого) району Миколаївської області про визнання спадщини відумерлою після смерті ОСОБА_1, померлого 12 березня 2000 року відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду через Жовтневий районний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складання повного тексту рішення.

В судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину рішення, його повний текст складено на 28 березня 2019 року.

Суддя Р.В. Козаченко