Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н

14 травня 2019 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Ромазан Л.С.,

при секретарі Будз М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Теребовлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням шляхом виселення.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач ОСОБА_1 у позові вказала, що з 17 вересня 2013 року вона є власником квартири АДРЕСА_1, де і зареєстрована. У вказаному жилому приміщенні проживає відповідач ОСОБА_2, який був членом сім»ї попереднього власника квартири ОСОБА_3 та систематично порушує правила співжиття, зловживаючи алкогольними напоями, вчиняючи сварки та погрожуючи заподіяти її життю і здоров»ю шкоди. Вона неодноразово зверталась до працівників поліції, які вживали до нього передбачені законом заходи. Просить позов задовольнити, зобов»язавши відповідача виселитись із квартири АДРЕСА_1.

У судове засідання позивач не з»явилась, у позові вказала про розгляд справи за її відсутності. Позов просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, однак до суду не зявився і не повідомив про причини своєї неявки.

Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з»явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи зазначені вимоги закону, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.

Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив

Позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується договором дарування квартири від 17 вересня 2013 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17 вересня 2013 року.

За вказаною адресою з 11 серпня 1992 року зареєстрований та проживає відповідач ОСОБА_2.

Відповідач ОСОБА_2 є рідним братом ОСОБА_3, яка подарувала належну їй квартиру позивачу ОСОБА_1

Позивач ОСОБА_1 22 грудня 2018 року , 24 грудня 2018 року , 4 січня 2019 року зверталась до Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області із заявами на неправомірну поведінку відповідача ОСОБА_2, який зловживає алкогольними напоями, порушує правила співжиття життя, вчиняє сварки та бійки, що робить неможливим для ОСОБА_1 проживання з ним в одному жилому приміщенні.

Постановю Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 1 березня 2019 року ОСОБА_2 визнано виним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, зокрема у тому, що він вчинив домашнє насильство відносно ОСОБА_1

Судом з»ясовано, що сторони не пов»язані спільним побутом і не мають взаємних прав та обов»язків.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша стаття 321 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов'язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна.

Відповідач проживав у спірному жилому приміщенні в якості члена сім'ї (рідний брат власника) і набув право користуванням чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом.

Відповідно до частини другої статті 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Відповідач спільним побутом із позивачем не пов'язаний, тому його право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини другої статті 406 ЦК України.

Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом України у постанові від 15 травня 2017 року в справі № 734/387/15-ц.

Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що відповідачем порушено житлові права позивача, які підлягають захисту шляхом задоволення її позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст.76-80, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст. 391 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Виселити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає у АДРЕСА_1, номер і серія паспорта громадянина України НОМЕР_1, із квартири АДРЕСА_1.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь держави 768.40 грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя