Справа № 465/1895/18
Провадження № 2/463/442/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2019 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Гирич С. В.

за участю секретаря судового засідання Попович Х.І.

представник позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів на утримання дітей, -

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, призначених на підставі судового наказу Франківського районного суду м. Львові від 24 листопада 2017 року на утримання дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі у розмірі 5 000 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дітьми повноліття.

В обгрунтування позову посилається на те, що 18.03.2010 року з відповідачем ОСОБА_4 уклали шлюб. Під час шлюбу у них народилося двоє синів ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 Рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 03.02.2017 року шлюб між ними розірвано. 24.11.2017 року Франківським районним судом м.Львова видано судовий наказ, яким стягнено з нього на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2, щомісячно в розмірі 1/3 всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, до досягнення ОСОБА_5 повноліття ІНФОРМАЦІЯ_8, після чого продовжити стягнення аліментів на ОСОБА_6 до досягнення ним повноліття до ІНФОРМАЦІЯ_9 в розмірі за вирахуванням тієї рівної частки, що припадає на сина ОСОБА_5. Вважає, що при видачі судового наказу суд не врахував ряд обставин. Згідно свідоцтва про народження його батьками є ОСОБА_7 та ОСОБА_8. Батько ОСОБА_7 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, що видане 31 липня 2007 року. Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 його маги ОСОБА_8 є пенсіонером за віком. Матеріальне становище батьків є незадовільним. Розмір пенсій, а також відсутність інших джерел доходів не дає можливості на гідне життя його мамі, тому він зобовязаний надавати матеріальну допомогу для забезпечення щоденних побутових потреб. Вказує на те, що на даний час він зареєстрований як фізична особа- підприємець та здійснює підприємницьку діяльність, при цьому в нього немає постійного стабільно однакового прибутку (доходу) у звязку із нестабільністю економічної ситуації та специфікою роботи, яку він виконує. Дохід отриманий ним у відповідні звітні періоди є нестабільним у звязку з чим проводити виплату аліментів на утримання дітей у частці від доходу значно утруднюється. Наказом Франківського районного суду м. Львова з нього стягнуто аліменти у розмірі 1/3 всіх видів доходу. Однак судом не враховано, що здійснюючи підприємницьку діяльність для отримання доходу він несе витрати, повязані із веденням такої діяльності, в подальшому сплачує податки та інші види асигнувань в дохід держави і тільки після цього в нього залишаються кошти, якими він може розпоряджатися як своїм прибутком. Погоджується з обовязками передбаченим ст. 180 СК України утримувати дітей до досягнення повноліття сплачуючи аліменти у сумі 2 500,00 грн. Також вважає, що Франківським районним судом м. Львова не враховано те, що його колишня дружина ОСОБА_4 виїхала з дітьми і на даний час проживає та працює в США. Станом на даний час строк тимчасового дозволу на виїзд дітей за кордон закінчився, однак на його неодноразові звернення та прохання ОСОБА_4 дітей до України не повернула у звязку з чим він не може здійснювати контроль за цільовими витратами аліментів. Просить увалити рішення, яким зменшити розмір аліментів, що підлягають стягненню на підставі судового наказу Франківського районного суду м. Львова від 24 листопада 2017 року у справі №465/6507/17 з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_6, щомісячно в розмірі 5 000 гривень (по 2 500 грн. кожній дитині), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ОСОБА_5 повнолітня, ІНФОРМАЦІЯ_8, після чого продовжити стягнення аліментів на ОСОБА_6 до досягнення ним повноліття до ІНФОРМАЦІЯ_9 в розмірі за вирахуванням тієї рівної частки, що припадає на сина ОСОБА_5.

Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від ІНФОРМАЦІЯ_10 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Відповідачем ОСОБА_4 подано суду відзив на позов у якому вказує, що хоча позов, який подано у цій справі називається «про зменшення розміру аліментів», прохальна частина позову (позовна вимога) полягає у зміні способу виконання батьками обов'язку утримувати дитину, а саме про заміну виплат із частки від доходу на встановлення твердої суми аліментів. Вимог про зменшення розміру аліментів, ані обґрунтувань з цього приводу позов не містить. Відтак, визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі є гарантією для дитини та одержувача аліментів, не повязується із будь-якими обставинами та може застосуватись виключно за вибором отримувача аліментів. Позивач не подавав заяви про перегляд цього судового наказу у зв'язку із нововиявленими обставинами. Вищенаведене свідчить про те, що фактично позивач погодився із цим судовим рішенням та відповідною оцінкою судом фактичних обставин справи, на підставі яких такий було винесено. Відповідно до норми закону зміна розміру аліментів у бік зменшення можлива у випадку зміни матеріального стану платника, в результаті якого у нього погіршився матеріальний стан, наприклад, зменшився дохід чи у його розпорядженні залишається менша сума грошових коштів тощо, або змінився сімейний стан платника, в результаті чого у нього з'явилися нові утриманці, або погіршився стан здоров'я, що потягло додаткові грошові витрати. Вказані обставини мають виникнути після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів. Тому вважає, що обставини на які покликається позивач існували на час видання наказу, а не змінилися в подальшому. Відповідач вказує на те, що позивачем не подано жодних доказів на підтвердження незадовільного матеріальне становища матері та її хворобу. Докази та підтвердження того, що позивач здійснює підприємницьку діяльність, не має постійного та стабільного доходу у звязку із специфікою його роботи теж відсутні. А твердження позивача про те, що відповідачка перебуває у США разом з дітьми, як на підставу позову виходять за межі предмету даного позову та не мають жодного відношення до розміру аліментів, що сплачуються на користь дітей.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються, суд приходить до висновку, що в позові слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про народження ( а.с.11-12) ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_2, батьками дітей є сторони по справі ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Згідно ст. ст. 7, 155 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. -

Згідно ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.З ст. 51 Конституції України).

Відповідно до ч.9 ст. 7 Сімейного кодексу України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обовязок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Згідно з ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Як вбачається з судового наказу, що виданий Франківським районним судом м.Львова 24.11.2017 року з ОСОБА_3 стягнено на користь ОСОБА_4, аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 щомісячно в розмірі 1/3 всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, до досягнення ОСОБА_5 повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_8, після чого продовжити стягнення аліментів на ОСОБА_6 до досягнення ним повноліття до ІНФОРМАЦІЯ_9 в розмірі за вирахуванням тієї рівної частки, що припадає на сина ОСОБА_5 Цей судовий наказ набрав законної сили, заява про перегляд за нововиявленими обставинами не подавалася.

Позивач звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, призначених на підставі судового наказу Франківського районного суду м. Львові від 24 листопада 2017 року на утримання дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі у розмірі 5 000 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дітьми повноліття. Як на підставу позову вказує на те, що його батько ОСОБА_7 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4, про що в книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис №4938 ( а.с.15).Його мати ОСОБА_8 є пенсіонером на віком, відповідно до історії хвороби має ряд захворювань, її матеріальне становище є незадовільним, відсутність у неї інших джерел доходів не дає можливості забезпечити їй гідне життя у звязку з чим зобовязаний надавати їй матеріальну допомогу для забезпечення щоденних побутових потреб.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

В той же час згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи ( а.с.57) до такої долучено свідоцтво про смерть Серія НОМЕР_5 відповідно до якого ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_10 про що складено відповідний актовий запис №884. Даний доказ спростовує пояснення позивача про те, що зобовязаний надавати матеріальну допомогу матері для забезпечення щоденних побутових потреб.

Позивач у позові вказує на те, що зареєстрований як фізична особа - підприємець, здійснює підприємницьку діяльність, при цьому у нього немає постійного стабільно однакового прибутку (доходу) у звязку з нестабільністю економічної ситуації та специфікою роботи яку виконує у звязку з чим утримування дітей у частці від доходу значно утруднюється. Тому вказує на те, що має можливість сплачувати аліменти у сумі 2500 грн. щомісячно на кожну дитину.

Як вбачається з податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи підприємця обсяг доходу ОСОБА_3 за 2017 рік становив 1 312 972 гривень. ( а.с.24-26)

Відповідно до ч.І, ч.5 ст.83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем не подано суду жодних доказів на підтвердження того, що його матеріальне становище змінилося, як ствердив сам у судовому засіданні на даний час продовжує здійснювати підприємницьку діяльність, доказів погіршення матеріального становища не представив як і податкову декларацію за минулий рік.

Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Враховуючи положення закону, а саме вище вказаної статті, суд приходить до висновку, що твердження позивача про перебування відповідача в США разом із дітьми, як на підставу позову про зменшення розміру аліментів виходять за межі предмету даного позову, жодного відношення до зменшення розміру аліментів, що сплачуються на користь дітей не мають.

Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з'ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров'я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я одержувача аліментів.

При цьому судом, з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, встановлено, що позивачем жодними належними та допустимими доказами не підтверджено факту погіршення його матеріального становища, зміну сімейного стану чи стану здоровя з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Таким чином, з урахуванням фактичних обставин справи, враховуючи рівність прав та обов'язків батьків щодо виховання та утримання дитини, виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, суд не вбачає підстав для задоволення позову і вважає його вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 2, 81, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів на утримання дітей відмовити за безпідставністю.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з часу складання повного судового рішення через місцевий суд до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (імя) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

позивач: ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1);

відповідач: ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2).

Дата складання повного рішення суду 13 травня 2019 року.

Суддя: Гирич С. В.