Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/3022/18
Провадження №: 2/332/57/19
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 березня 2019 р. м. Запоріжжя
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Мєркулової Л.О.,
за участю секретаря Іванової Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Перша Запорізька державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадщину за законом, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа: Перша Запорізька державна нотаріальна контора, про усунення від спадкування, суд, -
ВСТАНОВИВ:
Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадщину за законом.
У своєму позові вказали, що 19.08.2008 року помер їх батько ОСОБА_4
Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4 є вони, позивачі по справі: син і донька, та дружина батька мачуха позивачів, у якої знаходяться правовстановлюючі документи на житловий будинок по вул.Зразковій,106 в м.Запоріжжі, які вона не надала державному нотаріусу для оформлення спадщини.
Після смерті батька позивачі подали заяви про прийняття спадщини, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 17583015 від 03.12.2008 року, виданного Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою.
Після смерті батька залишилась спадщина: житловй будинок № 106 по вул. Зразковій в м.Запоріжжі, який розташований на земельній ділянці.
У своєму позові позивачі просять визнати за ними право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, який помер 19.08.2008 року, за кожним на 1/3 частину житлового будинку по вул.Зразковій ,106 в м. Запоріжжі та за кожним на 1/3 частку земельної ділянки, на якій розташований спадковий будинок.
У судовому засіданні представник позивачів позов підтримав, просив його задовольнити, а у задовленні зустрічного позову відмовити. Крім того, просив застосувати строк позовної давності.
Відповідач у судовому засіданні позов не визнала і звернулась до суду із зустрічним позовом, в якому вказала, що вона знаходилась у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 з 1989 року
19 серпня 2008 року її чоловік помер. Після його смерті залишилась спадщина на житловий будинок та земельну ділянку за адресою: м.Запоріжжя, вул. Зразкова,106.
Спадкоємцями першої черги за законом є вона та його діти, позивачі по справі.
За час свого життя чоловік тяжко хворів. За останні роки перед смертю він не міг самостійно себе обслуговувати та потребував постійної сторонньої допомоги, не міг вільно самостійно пересуватись
Доглядом за чоловіком, забезпеченням його ліками, продуктами та побутовим обслуговуванням займалась виключно, вона, його дружина.
Його дітям, позивачам по справі, було відомо про безпорадний стан їх батька, проте жодного разу ні донька із Москви не приїджала до батька, ні син ОСОБА_5 теж жодної допомоги не надавав. Похованням чоловіка займалась вона, його дружина.
З вересня 2006 року ОСОБА_4 хворів на цукровий діабет. В той час він вже не працював та не мав жодного доходу. Жили вони виключно на її дохід 600-800 грн. на місяць.
В 2007 р. та в 2008 році чоловік перебував у реанімаційному відділенні 5 міської лікарні м.Запоріжжя.
За весь час лікування в лікарнях та вдома, його діти, позивачі по справі жодного разу його не відвідали, не допомогли ані морально, ані фінансово, хоча в той період він дуже потребував їх підтримки.
Відповідач ОСОБА_3 вважає, що позивачі по справі залишили батька в безпорадному стані, відмовились піклуватись за ним та фактично його покинули у той час, коли він боровся за своє життя.
У своєму зустрічному позові ОСОБА_3 просить усунути ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від права на спадкування за законом на спадщину, яка відкрилась після смерті їх батька ОСОБА_4, який помер 19.08.2008 року
У судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 та її представник просили зустрічний позов задовольнити, а у задоволенні первісного позову відмовити.
ОСОБА_3 особа у судове засідання не зявилась, але надала до суд заяву, в якій просить розглянути справу без участі їх представника.
Дослідивши докази по справі, вислухав пояснення сторін, їх представників, пояснення свідків, суд вважає, що первісний позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а зустрічний позов ОСОБА_3 задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_4, який помер 19.08.2008 року (свідоцтво про смерть серії 1-ЖС № 120198, видане Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану 21.08.2008 року, актовий запис № 7563) відкрилась спадщина на будинок № 106 по вул. Зразковій в м.Запоріжжі.
Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4 є позивачі по справі: син і донька, та його дружина, відповідач по справі мачуха позивачів, у якої знаходяться правовстановлюючі документи на житловий будинок по вул.Зразковій,106 в м.Запоріжжі, які вона не надала державному нотаріусу для оформлення спадщини.
Після смерті батька позивачі подали заяви про прийняття спадщини, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 17583015 від 03.12.2008 року, виданного Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою.
Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців є рівними.
Згідно ч.ч.5,6 ст.1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялась від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.
Відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України для усунення від права на спадкування має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.
Із наданих відповідачем медичних карток та виписних епікрізів вбачається, що ОСОБА_6 страждав на тяжку хворобу, тривалий час лікувався, але в жодному із медичних документів не зазначено, що він із-за свого стану здоровя мав безпорадний стан.
Безпорадним станом слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього огляду, допомоги та піклування.
Судом встановлено із пояснень відповідача ОСОБА_3, що відповідач у справі є дружиною померлого ОСОБА_4, перебувала з ним у зареєстрованому шлюбі з 1989 року. Вони проживали у житловому будинку, який належав померлому ОСОБА_4 в порядку спадкування. Крім того, у померлого ОСОБА_4 знаходився у користуванні автомобіль, який у звязку із його хворобою був проданий, а кошти від продажу пішли на лікування останнього.
Згідно ст.75 СК України чоловік, дружина повинні матеріально підтримувати один одного.
Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, суду пояснили наступне.
Так, свідок ОСОБА_9 пояснив, що він товаришував з ОСОБА_4. Коли він захворів, то його дружина ОСОБА_3 доглядала за ним. Він периодично провідував ОСОБА_4. Сина ОСОБА_10 бачив декілька разів, а дочку не бачив. Йому невідомо, за чиї грошові кошти ОСОБА_3 купувала ліки.
Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що вона працювала разом із ОСОБА_3 і коли її чоловік захворів була у неї вдома, допомогала перевернути ОСОБА_4, бо він був дуже хворий. Сина бачила кілька разів. В її присутності ОСОБА_4 не виказував образи на своїх дітей. ОСОБА_11 скаржилась, що їм нікому допомагати.
Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що він дружив з ОСОБА_4. Коли він тяжко захворів, то він його провідував і бачив, що за ОСОБА_4 доглядала його дружина ОСОБА_11. При ньому ніколи не було розмов про допомогу від дітей. Він декілька разів занімав ОСОБА_11 гроші на лікування ОСОБА_4.
Оцінюючи пояснення свідків у сукупності із зібраними доказами по справі, суд приходить до наступних висновків. Допитані свідки підтвердили, що протягом кілька років до смерті ОСОБА_4 дуже хворів, догляд за ним здійснювала його дружина ОСОБА_3. Оскільки, ці свідки відвідували рідко сімю ОСОБА_3, то вони не могли бачити дітей ОСОБА_4. Позивачі по справі також мають свої сімї, донька ОСОБА_2 мешкає в Росії. Із пояснень відповідача ОСОБА_3 вбачається, що її навіть ніколи не цікавило чи мали можливість діти її чоловіка допомагати батькові. Вон не заперечувала проти того, що син ОСОБА_5 провідував батька, ці підтвердили і свідки. Крім того, вона у своїх поясненнях не повідомила жодного факту про те, що її чоловік звертався чи до сина чи до доньки, а вони йому відмовили.
Суд вважає, що померлий ОСОБА_4 тяжко хворів, але нагляд за ним здійснювала його дружина, яка за законом повинна була опікуватися про нього. Тобто, він не знаходився в безпорадному стані, оскільки відповідач, ОСОБА_3, забезпечувала його умови життя. Крім того, суд звернув увагу на той факт, що гроші на лікування чоловіка відповідач отримала від продажу його автомобіля, який особисто належав останньому. Крім того, померлий ОСОБА_4 до хвороби працював, а потім отримував пенсію.
Як з боку позивачів, так і з боку відповідача суду не надано доказів того, скільки коштів сторони витратили на допомогу померлому, чеки ні у кого із сторін не зберіглися. Як пояснив представник позивачів, що чеки ніхто і не намагався зберігти, бо річ йшла про допомогу близькій людині.
Таким чином, судом не здобуто жодного доказу того, що померлий ОСОБА_4 звертався до позивачів, своїх дітей з конкретними вимогами, потребував сааме їх допомги, а також, що позивачі по справі ухилялися від надання допомоги своєму батькові.
ОСОБА_10 факт наявності хвороби у спадкодавця не свідчить про безпорадний стан спадкодавця, адже він отримував допомогу від своєї дружини.
Крім цього, судом встановлен, щоо з позовом про усунення від спадкування відповідач звернулась лише через більше 10 років після відкриття сппдщини.
Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Знгідно ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові.
Тому, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повністю знайшов своє обгрунтування у судовому засіданні, і тому він підлягає задоволенню. Стосовно зустрічного позову, то суд приходить до висновку, що позов не обгрунтований і тому задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, ст.ст. 257, 267, 1224,1261, 1267 ЦК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Перша Запорізька державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадщину за законом - задовольнити.
Визнати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на 1/3 частину житлового будинку № 106 по вул. Зразкова в м. Запоріжжі та на 1/3 частину земельної ділянки за адресою: м. Запоріжжя, вул. Зразкова,106.
У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа: Перша Запорізька державна нотаріальна контра, про усунення від спадкування відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
У відповідності до п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Суддя: Л.О.Мєркулова