Провадження № 22-ц/801/2477/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бойко В. М.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2019 рокуСправа № 127/19699/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Оніщука В.В.,

суддів: Копаничук С.Г., Медвецького С.К.,

учасники справи:

позивач: Департамент соціальної політики Вінницької міської ради,

відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15 жовтня 2019 року, постановлене у складі судді Бойка В.М., в залі суду,

встановив:

В липні 2019 року Департамент соціальної політики Вінницької міської ради звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач з 04 листопада 2015 року перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради та отримує житлову субсидію відповідно до постанови КМУ від 21.10.1995 №848 «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива».

В позові вказано, що 02 липня 2018 року відповідач, звертаючись із заявою до управління для призначення житлової субсидії, в декларації про доходи і витрати осіб, які звернулись за призначенням житлової субсидії, в колонці «сімейний стан» зазначив «розлучений».

На підставі поданої заяви, відповідачу було призначено житлову субсидію, як особі, яка проживає одна на неопалювальний період з травня 2018 року по вересень 2018 року та опалювальний сезон з жовтня 2018 року по грудень 2018 року і проведено відповідні розрахунки.

04 січня 2019 року від відповідача надійшла заява про долучення до справи копії рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26 листопада 2018 року про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , рішення набрало законної сили 27 грудня 2018 року.

Таким чином, відповідач у заяві від 02 липня 2018 року зазначив недостовірні дані, що вплинули на встановлення права на житлову субсидію за період з 01 травня 2018 року по 31 грудня 2018 року і йому було безпідставно виплачено кошти у розмірі 5 683,22 грн.

Відповідав, добровільно, а також на вимогу Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради кошти не повернув, що і стало підставою для звернення до суду.

З огляду на вище наведене, Департамент соціальної політики Вінницької міської ради просив суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь надмірно виплачені кошти житлової субсидії за період з травня 2018 року по грудень 2018 року у розмірі 5 683,22 грн. та судові витрати.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 15 жовтня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що позивачем не доведено факту умисного надання відповідачем неправдивої інформації.

Не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Департамент соціальної політики Вінницької міської ради подав апеляційну скаргу у якій зазначає про неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, позивач у апеляційній скарзі вказує, що суд першої інстанції помилково дійшов до висновку про необгрунтованість та недоведеність заявлених позивачем вимог про стягнення надмірно виплачених коштів, суд упереджено зайняв позицію відповідача і не врахував, що позивач не зобов`язаний доводити умисел відповідача у наданні неправдивої інформації.

В апеляційній скарзі Департамент соціальної політики Вінницької міської ради просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

22 листопада 2019 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу у якому вказано, що рішення суду є законним і обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні, оскільки суд правильно визначив характер спірних правовідносин та застосував норми матеріального права, які підлягали застосуванню, а тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Апеляційна скарга на підставі ст. 369 ЦПК України розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Апеляційний суд перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вищевказаним вимогам закону не відповідає.

Так, судом першої інстанції встановлено, що протягом 2015 року 2018 років, відповідач перебував на обліку в управлінні соціального захисту населення Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради та отримував житлову субсидію, про що приймались відповідні рішення з розрахунками.

Згідно із довідкою ТОВ «Житлово-Експлуатаційне Об`єднання» №354 від 04 травня 2018 року ОСОБА_1 зареєстрований як власник, за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7).

Відповідно до заяви ОСОБА_1 про призначення житлової субсидії від 02 липня 2018 року, заявник просив призначити йому субсидію з 01 травня 2018 року для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг (а.с. 8).

Згідно із декларацією про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, у пункті 3, І розділу, дані про осіб, ОСОБА_1 у графі сімейний стан зазначив «розлучений» (а.с. 9).

Відповідно до заочного рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26 листопада 2018 року, яке набрало законної сили 27.12.2018 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с. 13).

Відповідно до розрахунку переплати від 04 лютого 2019 року, ОСОБА_1 , отримав переплату у вигляді субсидії за період з 01 травня 2018 року по 31 грудня 2018 року у розмірі 5 683,22 грн. (а.с. 16).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що позивачем не доведено факт умисного надання відповідачем неправдивої інформації, однак колегія суддів із зазначеним висновок суду не погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої, другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Статтею 1215 ЦК України встановлено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Відповідно до пункту 19 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 727/5743/15-ц (провадження № 14-78цс19) сума надмірно перерахованої (виплаченої) субсидії є майном, збереженим без достатньої правової підстави, а тому на правовідносини з повернення цієї суми поширюються приписи глави 83 ЦК України.

Таким чином, надмірно перерахована (виплачена) субсидія є майном, а тому застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин положень статті 1166 ЦК України, є помилковим.

З огляду на положення статті 1215 ЦК України, не може бути повернута сума надмірно перерахованої (виплаченої) субсидії зокрема тоді, якщо позивач не доведе, що виплату здійснив добровільно, але внаслідок рахункової помилки з його боку чи недобросовісності з боку набувача субсидії. Така недобросовісність може проявлятися у несумлінному ставленні до виконання власних обов`язків, зловживанні правом у власних інтересах або в інтересах третіх осіб тощо.

Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_1 , звернувся із заявою про призначення житлової субсидії 02 липня 2018 року, таким чином, суд керується Постановою КМУ від 21.10.1995 № 848 «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива», в редакції що діяла на момент виникнення спору, а саме від 01.05.2018. (Положення в редакції Постанови КМУ № 329 від 27.04.2018).

Пунктом 13 Положення передбачено, що громадянин несе відповідальність за подані відомості про доходи, майно, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на призначення житлової субсидії та на визначення її розміру.

Відповідно до абз. 16 пункту 16 Положення громадянин, якому призначено житлову субсидію, зобов`язаний протягом 30 календарних днів проінформувати структурний підрозділ з питань соціального захисту населення про обставини для перерахунку призначеної житлової субсидії, зокрема: зміну складу зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) членів домогосподарства (орендар, внутрішньо переміщена особа - членів домогосподарства, які фактично проживають в житловому приміщенні (будинку), їх соціального статусу; зміни у складі сім`ї члена домогосподарства; зміну переліку отримуваних житлово-комунальних послуг, умов їх надання; зміну переліку витрат на управління багатоквартирним будинком; зміну управителя, виконавця комунальних послуг, створення об`єднання; настання умов, зазначених у підпунктах 2 і 4 пункту 6 цього Положення. У разі зміни складу зареєстрованих (фактично проживаючих) у житловому приміщенні (будинку) осіб, складу сім`ї члена домогосподарства подаються нові заява та декларація.

Згідно пункту 22 Положення, за рішенням комісії надання раніше призначеної житлової субсидії припиняється: якщо у заяві та/або декларації громадянин зазначив недостовірні дані, що вплинуло на встановлення права на житлову субсидію або визначення її розміру на суму, яка перевищує 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на день призначення житлової субсидії; громадянин не повідомив структурному підрозділу з питань соціального захисту населення про обставини, зазначені у пункті 16 цього Положення, протягом 30 календарних днів з дня їх виникнення;

Відповідно до абз. 14,16 пункту 22 Положення у випадках, зазначених в абзацах четвертому - восьмому цього пункту, на вимогу структурного підрозділу з питань соціального захисту населення сума надміру перерахованої (виплаченої) житлової субсидії повертається управителем, об`єднанням, виконавцем комунальної послуги, громадянином. У разі відмови управителя, об`єднання, виконавця комунальної послуги або громадянина добровільно повернути суму надміру перерахованої (виплаченої) житлової субсидії питання про її примусове стягнення вирішується у судовому порядку.

З огляду на наведене, колегія суддів, дійшла висновку, що у діях ОСОБА_1 , а саме, зазначення у декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії про сімейний стан «розлучений», є зловживання правом у власних інтересах, що свідчить недобросовісність з боку ОСОБА_1 , як набувача субсидії.

Тобто, судом встановлено факт недобросовісності набувача субсидії, який подав недостовірну інформацію про сімейний стан, що вплинула на розмір субсидії, тому відсутні визначені пунктом 1 частини першої статті 1215 ЦК України підстави, які унеможливлюють повернення безпідставно набутих коштів надмірно перерахованої (виплаченої) суми субсидії.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, як ухвалене за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, які зроблені з порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України є підставами для його скасування з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради про стягнення надміру виплачених коштів в сумі 5 683,22 грн.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин з ОСОБА_1 на користь Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради підлягають стягненню судові витрати по сплаті останнім судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 4802,5 грн.

Керуючись ст.ст. 376, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15 жовтня 2019 року скасувати та постановити нове рішення.

Позовні вимоги Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради 5 683,22 грн. надміру виплачених коштів.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради судовий збір в розмірі 4802,50 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: /підпис/ В.В. Оніщук

Судді: /підпис/ С.Г. Копаничук

/підпис/ С.К. Медвецький

Згідно із оригіналом:

Суддя-доповідач: В.В. Оніщук