Постанова

Іменем України

10 липня 2019 року

м. Київ

справа № 379/575/16-ц

провадження № 61-9469св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Клайт Стар»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником ОСОБА_3 , на рішення Таращанського районного суду Київської області у складі судді Василенка О. М. від 14 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області у складі колегії суддів: Приходька К. П., Голуб С. А., Верланова С. М., від 19 жовтня 2016 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до

ОСОБА_2 , третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Клайт Стар» (далі - ТОВ «Клайт Стар»), про стягнення безпідставно набутих коштів.

Позовна заява мотивована тим, що 30 квітня 2014 року між ним та

ТОВ «Асканія Плюс» укладено договір про надання послуг, предметом якого є надання ним послуг щодо передачі уповноваженій особі ТОВ «Клайт Стар» грошових коштів у розмірі 10 000 доларів США у гривневому еквіваленті на виконання пункту 4.1 укладеного між обома товариствами договору про надання посередницьких і юридичних послуг від 05 травня 2014 року.

05 травня 2014 року він передав вищезазначені грошові кошти відповідачу, як уповноваженому представнику ТОВ «Клайт Стар», що підтверджується власноручно написаною нею розпискою, однак умови укладеного між обома товариствами договору від 05 травня 2014 року з боку ТОВ «Клайт Стар» не виконані, у зв`язку з тим, що кошти на його виконання відповідачем товариству передані не були.

Посилаючись на вищевикладене, позивач просив стягнути з ОСОБА_2 безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 118 000 грн, інфляційні втрати у розмірі 83 409,13 грн, 3% річних від простроченої суми у розмірі 7 099,40 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 14 липня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що спірні грошові кошти передавалися на користь ТОВ «Клайт Стар» на виконання договору про надання послуг від 30 квітня 2014 року, укладеного позивачем з ТОВ «Асканія Плюс» та договору від 05 травня 2014 року про надання посередницьких та юридичних послуг, укладеного між

ТОВ «Асканія Плюс» і ТОВ «Клайт Стар», а тому не можуть бути визнані судом як безпідставно отримані.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 19 жовтня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, а рішення Таращанського районного суду Київської області від 14 липня 2016 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону, обставини справи встановлені повно, а доводи апеляційної скарги не підтверджені належними та допустимими доказами і не спростовують висновків суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2016 рокудо Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 просить скасувати судові рішення із ухваленням нового рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, та інших учасників справи

Касаційна скарга мотивована тим, що між сторонами жодних договірних відносин не було, відповідач не є уповноваженою ТОВ «Клайт Стар» особою на отримання спірних коштів, а тому ці кошти набуті нею безпідставно.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 грудня 2016 року відкрито касаційне провадження в указаній справі, а ухвалою цього ж суду від 15 травня

2017 року справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Справа передана до Верховного Суду.

Відповідно до підпунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Про здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки», у справі № 379/575/16-ц (провадження № 61-9469св18) призначено повторний автоматизований розподіл.

06 червня 2019 року справу розподілено судді-доповідачу.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

30 квітня 2014 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Асканія Плюс» укладено договір про надання послуг, предметом якого є надання ОСОБА_1 послуг щодо передачі уповноваженій особі ТОВ «Клайт Стар» грошових коштів у розмірі 10 000 доларів США у гривневому еквіваленті на виконання пункту 4.1 укладеного у майбутньому між обома товариствами договору про надання посередницьких і юридичних послуг.

05 травня 2014 року ОСОБА_1 передав вищезазначені грошові кошти ОСОБА_2 , як уповноваженому представнику ТОВ «Клайт Стар», що підтверджується власноручно написаною нею розпискою.

05 травня 2014 року між ТОВ «Асканія Плюс» (замовник) та ТОВ «Клайт Стар» (виконавець) укладено договір про надання посередницьких і юридичних послуг, відповідно до умов якого виконавець зобов`язався надати правову допомогу у вигляді консультацій, укладення угод, проведення банківських операцій, у випадку необхідності підготовки відповідних запитів до підприємств, закладів, організацій, об`єднань, незалежно від форм власності, вивчення та складання різних правових процесуальних документів тощо. Відповідно до 4.1 цього договору для належного виконання умов цього договору замовник виплачує виконавцю передоплату у розмірі 10 000 доларів США, що еквівалентно 118 000 грн. Оплата здійснюється в повному обсязі у готівковій формі у день підписання цього договору.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що умови договору від 05 травня 2014 року не були виконані з боку ТОВ «Клайт Стар» у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 не передала цьому товариству передбачені договором кошти у розмірі 10 000 доларів США, які їй були надані позивачем, а тому вважав, що ці кошти підлягають стягненню з відповідача на підставі статті 1212 ЦК України.

Позиція Верховного Суду

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або збереглайого у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 «Набуття, збереження майна без достатньої правовоїпідстави» ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї главизастосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз наведеної норми права дає підстави для висновку, що цей видпозадоговірних зобов`язань породжує такі юридичні факти: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року у справі № 6-122цс14 відповідно до змісту статті 1212 ЦК України зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов'язання повернути майно потерпілому.

Таким чином, наявність зобов`язальних правовідносин, для яких характерним є спосіб повернення майна, переданого за договором, виключає можливість пред`явлення позову в порядку статті

1212 ЦК України. В такому випадку права осіб, які перебувають у зобов`язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов`язального права.

У справі, яка переглядається, суди попередніх інстанції, встановивши, що спірні кошти у розмірі 10 000 доларів США були передані позивачем відповідачу на виконання договорів від 30 квітня та 05 травня 2014 року, дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Пунктом 4.1 укладеного 05 травня 2014 року між товариствами договору передбачено, що оплата у розмірі 10 000 доларів США, що еквівалентно 118 000 грн, здійснюється в повному обсязі у готівковій формі у день підписання цього договору.

Позивач не заперечує факту передачі грошових коштів відповідачу саме на виконання цього договору, що виключає можливість застосування до спірних правовідносин кондикційних зобов`язань, передбачених статтею 1212 ЦК України.

Доводи касаційної скарги про те, що позивач передав спірні грошові кошти ОСОБА_2 , яка не була уповноваженою ТОВ «Клайт Стар» особою на прийняття цих коштів і не передала їх останньому, не спростовують висновків судів попередніх інтенцій про відсутність підстав для зобов`язання відповідача повернути грошові кошти позивачу як безпідставно набуті.

Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про наявність у

ТОВ «Клайт Стар» претензій до ТОВ «Асканія Плюс» у зв`язку із невиконанням умов договору щодо передачі коштів у зазначеному вище розмірі. Крім того, цей договір не був визнаний недійсним, а тому підстави вважати, що відповідач не передала кошти на його виконання, відсутні.

Крім того, пунктом 1.2.1 договору, укладеного 30 квітня 2014 року між

ТОВ «Асканія Плюс» та ОСОБА_1 , вбачається, що товариство зобов`язалося компенсувати позивачу передані ним ТОВ «Клайт Стар» грошові кошти протягом семи календарних днів з моменту передачі таких коштів відповідачу.

Тобто, позивач не позбавлений можливості захистити свої права у разі їх порушення у інший спосіб.

Доводи касаційної скарги про безпідставність набуття відповідачем спірних грошей спростовуються вищевикладеним.

Інші доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, та зводяться лише до переоцінки доказів.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником ОСОБА_3 , залишити без задоволення, а рішення Таращанського районного суду Київської області від 14 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 19 жовтня 2016 року - залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Шипович