Рішення набрало чинності "___"_________20____р. Справа № 665/854/17

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" червня 2019 р. Чаплинський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді - Пилипенко І.О.,

за участю секретаря судового засідання - Ткаченко Л.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Чаплинка Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції м. Херсон, третя особа ПАТ «Херсон-Лада» про зняття арешту з майна,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції м. Херсон, третя особа ПАТ «Херсон-Лада» про зняття арешту з майна.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 13 жовтня 2015 року між нею та ПАТ «Херсон Лада» було укладено договір купівлі-продажу комплексу нежитлових будівель та споруд виробничої бази, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області від 31.01.2017 року вказаний договір купівлі-продажу визнано дійсним та визнано право власності на вказане майно за позивачем. Під час державної реєстрації права власності на вказане майно, позивачу стало відомо, що на все майно ПАТ «Херсон-Лада» в рамках виконавчого провадження було накладено арешт, в тому числі й на майно, право власності на яке було визнано за ОСОБА_1 .

Оскільки вказані виконавчі провадження в рамках яких було накладено арешт на майно, яке позивач вважає своїм, були відкритті після укладення договору купівлі-продажу, то вважає, що такий арешт порушує її право власності на нерухоме майно. Посилаючись на ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України просила суд зняти всі види арештів та обтяжень з нерухомого майна, що належить позивачу відповідно до договору купівлі-продажу від 13.10.2017 року, а саме на комплекс нежитлових будівель та споруд виробничої бази, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Представник відповідача - заступник начальника Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Андрійченко А.В. у своїх запереченнях на позов ОСОБА_1 просив в задоволенні позову відмовити у повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень вказував, що на виконання відділу перебуває зведене виконавче провадження про стягнення заборгованості з ПАТ «Херсон-Лада» на користь фізичних та юридичних осіб в сумі 1051766 грн. 34 коп. В межах даного виконавчого провадження було винесено постанови про накладення арешті на все рухоме та нерухоме майно боржника. Позивач звертаючись до суду з даним позовом, посилалася на те, що рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області від 31.01.2017 року було визнано дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 13.10.2015 року та визнано за нею право власності на комплекс нежитлових будівель та споруд виробничої бази, що знаходиться по АДРЕСА_1 . З огляду на те, що за позивачем на підставі рішення суду було визнано право власності на спірне нерухоме майно, то остання вважаючи себе власником вказаного майна звернулася до суду із позовом про зняття арешту. Разом з тим, рішенням апеляційного суду Херсонської області від 14.09.2017 року рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 31.01.2017 року було скасовано та в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання договору дійсним та визнання права власності на нерухоме майно відмовлено. Оскільки рішенням апеляційного суду Херсонської області скасовано рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 31.01.2017 року, та відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 , то відсутні підстави для задоволення позову.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, не з`явилася, не повідомивши суд про причини неявки.

Представник Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Представник третьої особи ПАТ «Херсон-Лада», будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання також не з`явився, не повідомивши суд про причини неявки.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконані Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області перебуває зведене виконавче провадження №50243164 про стягнення заборгованості з ПАТ «Херсон-Лада» на користь фізичних та юридичних осіб на суму 1051766.34 грн.

В межах виконавчого провадження 13.10.2015 року та 12.10.2016 року було винесено постанови про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно боржника, про що внесено відповідні записи до реєстру.

У свою чергу з матеріалів справи встановлено, що 13 жовтня 2015 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Херсон Лада» було укладено договір купівлі-продажу комплексу нежитлових будівель та споруд виробничої бази, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

З наданої копії договору купівлі-продажу від 13.10.2015 року вбачається, що такий було укладено в простій письмовій формі без його нотаріального посвідчення.

Рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області від 31.01.2017 року вказаний договір купівлі-продажу визнано дійсним та визнано право власності на комплекс нежитлових будівель та споруд виробничої бази, що знаходиться по АДРЕСА_1 за ОСОБА_1

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 14.09.2017 року, рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 31.01.2017 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Постановою Верховного Суду від 04.03.2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Апеляційного суду Херсонської області від 14.09.2017 року залишено без змін.

Як встановлено з матеріалів справи, зокрема з пояснень позивача, викладених у позовній заяві, звернувшись із заявою про реєстрацію права власності на нерухоме майно, право власності на яке було визнано за нею рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області від 31.01.2017 року, вона дізналася про наявність арешту, накладеного відповідачем на все майно ПАТ «Херсон-Лада», зокрема на майно, яке було предметом спору при розгляді цивільної справи про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на майно.

Вважаючи, що вказаний арешт обмежує її право, передбачене ст. 41 Конституції України, щодо вільного володіння та розпорядження майном, а також право, визначене ст. 321 ЦК України, щодо недоторканості права приватної власності, ОСОБА_1 звернулася до суду за захистом свого порушеного права.

Разом з тим, вирішуючи питання з приводу заявлених позовних вимог в межах доводів позивача, суд приходить до висновку про необґрунтованість позову та відсутності підстав для його задоволення.

Так, частиною четвертою та п`ятою ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути пред`явлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб (статті 3, 45 ЦПК).

Відповідно до ч. 1ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Публічно-правовими є спори між особою, на майно якої накладено арешт у виконавчому провадженні і яка не є боржником у цьому провадженні, та органом державної виконавчої служби - суб`єктом владних повноважень з приводу рішень, дій чи бездіяльності, прийнятих (вчинених) під час проведення опису та арешту майна, що не пов`язані з визнанням права власності на арештоване майно.

Як встановлено судом в ході розгляду справи, підставою звернення позивача до суду є саме те, що ОСОБА_1 вважала себе власником майна, право на яке вона набула на підставі рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 31.01.2017 року та на яке накладено арешт, у зв`язку з чим вважала, що вказаним арештом порушено її право.

Разом з тим, в ході розгляду справи, рішення суду, яке було підставою для звернення до суду за захистом права власності було скасовано. У свою чергу договір, який укладено між сторонами не відповідає вимогам цивільного законодавства та не створює жодних правових наслідків, є нікчемним в силу закону.

За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

У ст. 12 ЦПК України, зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З викладених в позовній обставин вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до суду за захистом права на майно, яке їй не належить, тоді як відповідно до ст. 391 ЦК України лише власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном

Статтею 15 ЦК України гарантовано право кожного на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Стаття 1 Протоколу Першого Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує кожному право мирного володіння своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Тобто вказані норми цивільного законодавства у своїй сукупності передбачають можливість захисту права власності особи, якій це право належить відповідно до вимог законодавства та не визнається або оспорюється іншими особами та породжує в даному випадку підставу для звернення за захистом свого права. У свою чергу з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 не будучи власником майна, а відповідно особою, чиє право порушено, звернулася до суду за захистом права власності без належної правової підстави.

Доказів, які б стверджували, що накладений арешт на комплекс нежитлових будівель та споруд виробничої бази, що знаходиться по АДРЕСА_1 , відповідно до постанови відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції м. Херсон, порушує права позивача суду не надано.

Звертаючись до суду із позовом, позивач ОСОБА_1 не надано жодних доказів, що діями відповідача порушено її права. В судовому засіданні не знайшли своє підтвердження ті обставини, на які позивач посилався в обґрунтування своїх позовних вимог.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про безпідставність та необґрунтованість заявленого позову, та вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 15, 17, 77, 78, 81, 141, 247, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції м. Херсон, третя особа ПАТ «Херсон-Лада» про зняття арешту з майна - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга, яка подається безпосередньо до Херсонського апеляційного суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У відповідності до п.п. 15.5 Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Чаплинський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: І.О. Пилипенко