Постанова

Іменем України

17 липня 2019 року

м. Київ

справа № 760/4086/16-ц

провадження № 61-20994св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф.,

Шиповича В. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Київський національний університет технологій та дизайну, Державний вищий навчальний заклад «Міжгалузева академія управління»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Київського національного університету технологій та дизайну на заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва, у складі судді -

Оксюти Т. Г., від 29 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду

м. Києва, у складі суддів: Мараєвої Н. Є., Андрієнко А. М., Заришняк Г. М.,

від 21 червня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

01 березня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління» (далі - ДВНЗ «Міжгалузева академія управління»)та Київського національного університету технологій та дизайну (далі - КНУТД) про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації втрати частини грошових доходів та компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату.

Позовна заява мотивована тим, що з 06 червня 2002 року по 01 вересня

2015 року вона працювала у ДВНЗ «Міжгалузева академія управління»на посаді старшого лаборанта кафедри інформаційних технологій та фундаментальних дисциплін факультету економіки та менеджменту.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 27 травня

2015 року № 547-р та наказу Міністерства освіти і науки України

від 19 червня 2015 року № 661 припинено юридичну особу

ДВНЗ «Міжгалузева академія управління»шляхом реорганізації (приєднання) його до КНУТД.

Тому вважала, що КНУТДє правонаступником ДВНЗ «Міжгалузева академія управління».

Зазначила, що з 01 вересня 2015 року її було звільнено з роботи на підставі пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України)

у зв`язку із скороченням чисельності або штату працівників. Однак в день звільнення адміністрація ДВНЗ «Міжгалузева академія управління»не провела повного розрахунку з нею.

Стверджувала, що за період її роботи, у ДВНЗ «Міжгалузева академія управління» виникла заборгованість по заробітній платі за період з травня по вересень 2015 року в сумі 9 000, 35 грн.

Вважала, що у зв`язку із затримкою виплати заробітної плати, відповідачі, відповідно до статті 117 Кодексу законів про працю України (далі -

КЗпП України, зобов`язані виплатити їй середній заробіток за весь час затримки розрахунку по день ухвалення рішення.

Також вважала, що з відповідачів підлягає стягненню компенсація втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати відповідно до Закону України № 2050 від 19 жовтня 2000 року «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Постанови Кабінету Міністрів України № 159

від 21 лютого 2001 року «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати» та компенсація згідно

статті 265 КЗпП України.

Посилаючись на вказані обставини, з урахування заяви про уточнення позовних вимог від 17 жовтня 2016 року, ОСОБА_1 просила стягнути з ДВНЗ «Міжгалузева академія управління» або з її правонаступника КНУТД на її користь:

- заборгованість по заробітній платі в розмірі 9 000, 35 грн;

- середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні починаючи з 02 вересня 2015 року по день ухвалення судового рішення;

- компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати у розмірі 978, 34 грн;

- компенсацію за несвоєчасно виплачену заробітну плату в розмірі 4 134 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва

від 29 листопада 2016 року позов ОСОБА_1 до ДВНЗ «Міжгалузева академія управління» таКНУТДзадоволено частково. Стягнуто з КНУТД на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за період

з 01 травня 2015 року по 31 серпня 2015 року в сумі 7 200, 47 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 01 вересня 2015 року по

29 листопада 2016 року в сумі 24 332 грн, компенсацію втрати частини грошових коштів у зв`язку із порушенням термінів їх виплати в сумі

978, 34 грн та штраф згідно статті 265 КЗпП України в сумі 4 134 грн.

У задоволенні решти позовних вимог до КНУТДта вимог до

ДВНЗ «Міжгалузева академія управління»відмовлено. Рішення в частині стягнення заробітної плати допущено до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено належними та допустимими доказами існування заборгованості по заробітній платі за період з 01 травня 2015 року по

31 серпня 2015 року в сумі 7 200, 47 грн. Оскільки, ДВНЗ «Міжгалузева академія управління» при звільненні ОСОБА_1 не було виплачено належні їй суми, спір про їх розмір відсутній, позивачу підлягає виплаті середній заробіток за період з 01 вересня 2015 року по 29 листопада 2016 року (дата ухвалення судом рішення) в розмірі 24 332 грн, компенсація втрати частини грошових коштів у зв`язку із порушенням термінів їх виплати в розмірі 978, 34 грн та штраф в розмірі 4 134 грн відповідно до

статті 265 КЗпП України.

Оскільки згідно відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, станом на 29 листопада

2016 року ДВНЗ «Міжгалузева академія управління»перебуває в стані припинення, суд першої інстанції дійшов висновку, що на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України від 27 травня 2015 року № 547-р та наказу Міністерства освіти і науки України від 19 червня 2015 року № 661 КНУТДє правонаступником усіх прав та обов`язків ДВНЗ «Міжгалузева академія управління», а тому є належним відповідачем у даній справі.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 20 березня 2017 року в задоволенні заяви КНУТД про перегляд заочного рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 29 листопада 2016 року відмовлено.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 21 червня 2017 року апеляційну скаргу КНУТД відхилено, заочне рішення Солом`янського районного суду

м. Києва від 29 листопада 2016 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що судом першої інстанції повно з`ясовано обставини справи, дана належна оцінка доказам. Висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та підтверджуються матеріалами справи.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у червні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, представник КНУТД - Хомічов І. О., посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, просить скасувати заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва

від 29 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва

від 21 червня 2017 року, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до КНУТД відмовити, а пред`явлені позивачем до стягнення суми стягнути з належного відповідача - ДВНЗ «Міжгалузева академія управління».

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 липня 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та витребувано матеріали цивільної справи № 760/4086/16-ц з суду першої інстанції. Відмовлено у зупиненні виконання заочного рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 29 листопада 2016 року в частині присудження працівникові виплати заробітної плати за один місяць, в іншій частині виконання заочного рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 29 листопада 2016 року зупинено до закінчення касаційного провадження.

Статтею 388 ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня

2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів»

(далі - ЦПК України), який набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

10 червня 2019 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду справу № 760/4086/16-ц передано судді-доповідачеві.

Ухвалою Верховного Суду від 04 липня 2019 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що КНУТД не є правонаступником

ДВНЗ «Міжгалузева академія управління», оскільки відповідно до

пункту 2.1 наказу Міністерства освіти і науки України від 19 червня 2015 року № 661 КНУТД є правонаступником усіх майнових та немайнових прав та обов`язків припиненого ДВНЗ «Міжгалузева академія управління» з моменту внесення відповідних змін до Єдиного державного реєстру підприємств, установ та організацій України (далі - ЄДРПОУ).

Станом на час ухвалення оскаржених судових рішень, в ЄДРПОУ відомості про припинення (ліквідацію) ДВНЗ «Міжгалузева академія управління» та щодо його правонаступників відсутні, а отже КНУТД є неналежним відповідачем по справі, а суми присуджені ОСОБА_1 повинні бути стягнуті із ДВНЗ «Міжгалузева академія управління».

Учасниками справи відзив (заперечення) на касаційну скаргу не подано

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що ОСОБА_1 працювала у ДВНЗ «Міжгалузева академія управління» з 06 червня 2002 року по 01 вересня 2015 року на посаді старшого лаборанта кафедри інформаційних технологій та фундаментальних дисциплін факультету економіки та менеджменту.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 27 травня

2015 року № 547-р та наказу Міністерства освіти і науки України

від 19 червня 2015 року № 661 припинено юридичну особу -

ДВНЗ «Міжгалузева академія управління» шляхом реорганізації (приєднання) його до КНУТД, як структурного підрозділу.

Пунктом 2.1 наказу Міністерства освіти і науки України від 19 червня

2015 року № 661 встановлено, що КНУТД є правонаступником усіх майнових та немайнових прав та обов`язків припиненого ДВНЗ «Міжгалузева академія управління» з моменту внесення відповідних змін до Єдиного державного реєстру підприємств, установ, організацій України.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, станом на 15 грудня 2015 року

ДВНЗ «Міжгалузева академія управління» з перебуває в стані припинення

з 29 липня 2015 року.

Наказом ДВНЗ «Міжгалузева академія управління» від 01 вересня 2015 року №54-к «Про звільнення працівників» відповідно до пункту 1 статті 40 КЗпП України позивача звільнено з 01 вересня 2015 року з посади старшого лаборанта кафедри інформаційних технологій та фундаментальних дисциплін факультету економіки та менеджменту у зв`язку із скороченням чисельності або штату працівників.

Встановлено, що в порушення вимог статті 116 КЗпП України, адміністрація ДВНЗ «Міжгалузева академія управління» в день звільнення не виплатила позивачу заборгованість по заробітній платі за період з 01 травня

2015 року по 01 вересня 2015 року.

Згідно довідки про доходи ОСОБА_1 розмір заробітної плати останньої за період з 01 травня 2015 року по 31 серпня 2015 року становить 7 200, 47 грн.

Станом на день ухвалення оскаржених судових рішень відомості про виплату ОСОБА_1 заборгованості по заробітній плати суду не були надані.

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 213 ЦПК України (в редакції Кодексу на момент ухвалення оскаржуваного рішення апеляційного суду) рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення судів першої та апеляційної інстанцій не відповідають.

Відповідно до частини першої статті 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

За змістом статті 104 ЦК України юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Пунктом 2.1 наказу Міністерства освіти і науки України від 19 червня

2015 року № 661 визначено, що Київський національний університет технологій та дизайну є правонаступником усіх майнових і немайнових прав та обов`язків припиненого ДВНЗ «Міжгалузева академія управління» з моменту внесення відповідних змін до єдиного державного реєстру підприємств, установ, організацій України.

При вирішенні справи суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, виходив з того, що згідно відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, станом на 29 листопада 2016 року ДВНЗ «Міжгалузева академія управління» перебуває в стані припинення.

При цьому, суди не врахували, що на час вирішення спору, до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців не було внесено відповідного запису про припинення ДВНЗ «Міжгалузева академія управління», а відтак КНУТД не набув статусу правонаступника усіх майнових обов`язків ДВНЗ «Міжгалузева академія управління», який має заборгованість перед позивачем.

Тому суди дійшли помилкового висновку про стягнення належних до виплати позивачу сум з КНУТД, а не з ДВНЗ «Міжгалузева академія управління».

При завершенні, згідно статті 104 ЦК України, процедури припинення

ДВНЗ «Міжгалузева академія управління» та внесення до державного реєстру запису про припинення юридичної особи, законодавством України (стаття 442 ЦПК України, стаття 15 Закону України «Про виконавче провадження») передбачена заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником.

Визначений рішенням суду першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, розмір заборгованості ДВНЗ «Міжгалузева академія управління» перед ОСОБА_1 по заробітній платі, середньому заробітку за час затримки розрахунку та компенсації за порушення строків виплати заробітної плати, учасниками справи в касаційному порядку не оскаржується.

Разом із тим, судами попередніх інстанцій неправильно застосовані норми матеріального права, а саме стаття 265 КЗпП України при вирішенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення штрафу.

Частинами першою та другою статті 265 КЗпП України передбаченого, що посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам, інших виплат, передбачених законодавством про працю, більш як за один місяць, виплата їх не в повному обсязі - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.

Частиною четвертою - п`ятою статті 265 КЗпП України визначено, що штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України.

Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, штрафи передбачені статтею 265 КЗпП України є видом фінансової відповідальності роботодавця за порушення законодавства про працю, який накладається виключно центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, а не судом, та стягуються в дохід держави, а не на користь працівника.

За таких обставин підстави для стягнення на користь ОСОБА_1 штрафу передбаченого статтею 265 КЗпП України відсутні.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

У відповідності до статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Враховуючи те, що під час розгляду справи суди попередніх інстанцій повно встановили обставини справи, однак неправильно застосували норми матеріального права, судові рішення підлягають скасуванню із ухваленням нового рішення про стягнення на користь ОСОБА_1 заборгованості із належного відповідача - ДВНЗ «Міжгалузева академія управління».

Щодо судових витрат

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

Позивач була звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду, а тому судовий збір в сумі 551,20 грн за подання позову необхідно стягнути на користь держави із ДВНЗ «Міжгалузева академія управління».

Керуючись статтями 402, 409, 412, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Київського національного університету технологій та дизайну задовольнити.

Заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 29 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 21 червня 2017 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління» на користь ОСОБА_1 заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі за період з 01 травня

2015 року по 31 серпня 2015 року в сумі 7 200 (сім тисяч двісті) гривень

47 копійок; середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 вересня 2015 року по 29 листопада 2016 року в сумі

24 332 (двадцять чотири тисячі триста тридцять дві) гривні з відрахуванням при виплаті податків та обов`язкових платежів, передбачених законодавством України; компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати в сумі 978 (дев`ятсот сімдесят вісім) гривень 34 копійки.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління» на користь держави судовий збір в сумі 551 (п`ятсот п`ятдесят одна) гривня 20 копійок.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: Є. В. Синельников О. М. Осіян Н. Ю. Сакара С. Ф. Хопта В. В. Шипович