ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_______________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 грудня 2019 року

м.Харків

справа № 641/9644/18

провадження № 22-ц/818/5396/19

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Бурлака І.В., Пилипчук Н.П.

учасники справи:

позивач - Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Слобідського району Харківської міської ради,

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Слобідського району Харківської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення коштів за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09 вересня 2019 року, постановлене під головуванням судді Боговського Д.Є., в залі суду в місті Харкові (повний текст рішення виготовлено 11 вересня 2019 року),-

в с т а н о в и в:

У грудні 2018 року Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Слобідського району Харківської міської ради звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів у розмірі 21 446,50 грн.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09 вересня 2019 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 до державного бюджету України на рахунок Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних допомог надміру отриману допомогу переміщеній особі на проживання в розмірі 21 446,50 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь державного бюджету України на рахунок Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Слобідського району Харківської міської ради сплачений судовий збір в розмірі 1762 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення щодо перерахунку позивачем надмірно виплачених їй коштів адресної допомоги тільки за період призначення та отримання виплат, коли мали місце обставини, які могли вплинути на призначення адресної допомоги у відповідності до Постанови №505 від 01.10.2014 року по періодах:

-окремо за період з 30.12.2015 року по 25.04.2016 року отримання коштів адресної допомоги на підставі її заяви від 30.12.2015 року та доведеного факту наявності депозитного рахунку, сума якого перевищувала десятикратний прожитковий мінімум;

-окремо за період з 26.04.2016 року по 26.10.2016 року отримання коштів адресної допомоги на підставі її заяви від 26.04.2016 року та доведеного факту наявності депозитного рахунку, сума якого перевищувала десятикратний прожитковий мінімум.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; вказує, що до часу отримання нею повідомлення про припинення надання соціальної допомоги (до 01.02.2017 року) вона не знала, що має депозитний рахунок, оскільки лише після детального вивчення карткових рахунків з`ясувалося, що «Скарбничка», яку АТ КБ «ПриватБанк» позиціонує як сервіс, насправді є депозитним рахунком. При цьому сервіс «Скарбничка» було підключено їй автоматично при отриманні зарплатної картки. ОСОБА_1 зазначає, що договору про депозитний накопичувальний сервіс вона не укладала, депозитні кошти не використовувала. Крім того вважає, що нарахування коштів адресної допомоги, що підлягають поверненню нею, розраховані позивачем у порушення вимог закону. Відповідачка не заперечує намір повернути вказані кошти, проте з урахуванням правильного обчислення сум надмірно виплачених їй коштів. Так, сума, яку позивач намагається стягнути, складається з сум призначеної та виплаченої адресної допомоги за два періоди на підставі двох окремих її заяв, а саме: за період з 30.12.2015 року по 25.04.2016 року на підставі її заяви від 30.12.2015 року та за період з 26.04.2016 року по 26.10.2016 року на підставі її заяви від 26.04.2016 року. Протягом часу з 26.04.2016 року по 26.10.2016 року у неї були відсутні депозитні рахунки, на яких сума коштів перевищувала десятикратний прожитковий мінімум. Процедура верифікації здійснювалась з порушенням конституційних прав людини.

Заступник начальника управління праці та соціального захисту населення адміністрації Слобідського району Харківської міської ради Артеменко Н.В. надав відзив на апеляційну скаргу, просив рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09 вересня 2019 року залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідачки - без задоволення.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що при поданні заяви на призначення щомісячної адресної допомоги від 30.12.2015 року ОСОБА_1 , в порушення п. 5 Постанови Кабінету Міністрів України № 505, не повідомлено про наявність у неї на депозитному банківському рахунку коштів у розмірі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. У заяві від 26.04.2016 року ОСОБА_1 зазначила про відсутність змін, які могли вплинути на призначення щомісячної адресної допомоги, що є також порушенням п. 5 Постанови Кабінету Міністрів України № 505. Відповідачці було припинено виплату допомоги та запропоновано повернути переплачену суму допомоги і перерахувати 21 446,50 грн. до 16.01.2017 року на розрахунковий рахунок, який вказаний у повідомленні про припинення надання соціальної допомоги, проте до теперішнього часу грошові кошти на розрахунковий рахунок не надійшли, що є підставою для стягнення їх у судовому порядку.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , - є внутрішньо переміщеною особою, яка взята на облік Управлінням праці та соціального захисту населення Слобідського району Харківської міської ради, оскільки наразі фактичне місце проживання відповідачки є АДРЕСА_2 (а.с.19).

30 грудня 2015 року відповідачка подала заяву до органу соціального захисту населення Комінтернівського району міста Харкова, в якій просила призначити їй адресну допомогу, як особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Зазначила, що прибула до міста Харкова з дітьми: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У цій заяві ОСОБА_1 підтверджувала відсутність у неї та членів її сім`ї на депозитному рахунку коштів, у розмірі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб (більше 13 780 грн.) (а.с.22-27).

На підставі вищевказаної заяви, яка заповнена та підписана особисто ОСОБА_4 , відповідачці було призначено щомісячну адресну допомогу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

26 квітня 2016 року ОСОБА_1 подала наступну заяву до управління праці та соціального захисту населення про призначення їй щомісячної адресної допомоги (а.с.20). Також зазначила про відсутність змін, які могли вплинути на призначення щомісячної адресної допомоги.

Згідно довідки Харківського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат від 26.12.2018 року за № 164 за період з 30.12.2015 року по 25.10.2016 року ОСОБА_1 отримала грошову допомогу на проживання в загальному розмірі 21 446,50 грн. (а.с.5).

В Управлінні праці та соціального захисту населення адміністрації Слобідського району здійснювалась ревізія законності призначення, нарахування та виплати усіх видів соціальної допомоги, пільг, субсидій та інших виплат, що здійснюються за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів в Управлінні (а.с.7).

Актом проведення перевірки правильності та повноти інформації, що надається заявниками для призначення державної соціальної допомоги від 15 грудня 2016 року, Управлінням праці та соціального захисту населення адміністрації Слобідського району Харківської міської ради встановлено, що ОСОБА_1 у грудні 2015 року, в тому числі і станом на 30.12.2015 року - день подання заяви про призначення грошової допомоги на проживання, мала на банківському рахунку кошти в сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму. У ОСОБА_1 встановлено наявність депозиту, внаслідок чого їй було надмірно виплачено кошти в сумі 21 446,50 грн. протягом періоду з 30.12.2015 року по 25.10.2016 року (а.с.6).

16 грудня 2016 року на адресу відповідачки було направлено повідомлення про припинення надання соціальної допомоги з 30 грудня 2015 року та зазначено, що ОСОБА_1 зобов`язана повернути переплачену суму допомоги і перерахувати 21 446,50 грн. до 16 січня 2017 року; також було попереджено, що у разі відмови перерахувати кошти у зазначені терміни, вони будуть стягнуті Управлінням у судовому порядку (а.с.5). Проте надмірно переплачені кошти відповідачкою не повернуті.

Як на підставу позовних вимог, Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Слобідського району Харківської міської ради посилалося на те, що ОСОБА_1 , як внутрішньо переміщеній особі, на підставі її особистої заяви була призначена щомісячна адресна допомога на проживання. При цьому, на момент подання заяви 30.12.2015 року ОСОБА_1 мала на банківському рахунку кошти в сумі, що перевищували 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, однак про це не повідомила, що призвело до надміру виплаченої допомоги за період з 30.12.2015 року по 25.10.2016 року в розмірі 21 446,50 грн., які відповідач у добровільному порядку відмовляється повернути. У зв`язку з цим позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 переплачену суму допомоги у розмірі 21 446,50 грн.

Механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг визначений Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 505 (далі - Порядок).

Пунктом 2 вказаного Порядку встановлено, що грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території України, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції та які взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.

Відповідно до п. 5 Порядку, у редакції, яка була чинна на час звернення, уповноважений представник сім`ї звертається до уповноваженого органу за фактичним місцем проживання (перебування) з відповідною заявою та пред`являє паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу, та довідки всіх членів сім`ї про взяття на облік осіб, які переміщуються. У заяві зазначаються відомості про всіх членів сім`ї, які претендують на отримання грошової допомоги, у тому числі про наявність у будь-кого з членів сім`ї на депозитному банківському рахунку коштів у розмірі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Згідно з п. 6 Порядку грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сім`ї має на депозитному банківському рахунку кошти у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Пунктом 10, 11 Порядку також передбачено, що уповноважені органи мають право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю її надання.

Уповноважений представник сім`ї, якому призначено грошову допомогу, зобов`язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім`ї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку.

Матеріали справи свідчать про те, що за період з 30.12.2015 року по 25.10.2016 року відповідачка, як внутрішньо переміщена особа, отримала на себе та членів своєї родини щомісячну адресну допомогу на загальну суму 21 446,50 грн. (а.с. 52).

Результатами проведеної перевірки правильності та повноти інформації, що надається заявниками для призначення державної соціальної допомоги, встановлено, що ОСОБА_1 у грудні 2015 року, в тому числі і станом на 30.12.2015 року (день подання заяви про призначення грошової допомоги на проживання) мала на банківському рахунку в ПАТ КБ «Приват Банк» кошти в сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму. У ОСОБА_1 встановлено наявність депозиту, внаслідок чого їй було надмірно виплачено кошти в сумі 21 446,50 грн. протягом періоду з 30.12.2015 року по 25.10.2016 року (а.с.6).

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормамиглави 83 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Статтею 1215 ЦК України передбачено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Вказання стаття містить загальне правило, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.

При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Аналогічний висновок зробив Верховний Суд в постанові від 5 березня 2018 року у справі № 541/1153/17.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 , звертаючись із заявою про призначення щомісячної адресної грошової допомоги для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, вказала, що у будь-кого з членів її сім`ї на депозитному банківському рахунку коштів у розмірі, який перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановлений для працездатних осіб, немає.

Оскільки відповідачка надала недостовірні відомості про відсутність у неї грошових коштів на депозитному рахунку, внаслідок чого, вона незаконно отримала адресну допомогу, яка відповідно до вимог закону підлягає поверненню, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про задоволення позову.

Посилання ОСОБА_1 на те, що вона не знала, що має депозитний рахунок, - спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, оскільки довідка ПАТ КБ «ПриватБанк» свідчить про те, що станом на 30.12.2015 року відповідачка мала на рахунку ПАТ КБ «ПриватБанк» 27 474,29 грн. На протязі 2016 року ОСОБА_1 здійснювалися перекази коштів зі своєї картки на рахунок депозиту (а.с.121).

Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Посилання ОСОБА_1 на те, що протягом часу з 26.04.2016 року по 26.10.2016 року у неї були відсутні депозитні рахунки, на яких сума коштів перевищувала десятикратний прожитковий мінімум, - спростовуються наявними в матеріалах справи довідками ПАТ КБ «ПриватБанк».

Доводи щодо того, що нарахування коштів адресної допомоги, що підлягають поверненню, розраховані позивачем у порушення вимог закону, - не приймаються до уваги, оскільки належних доказів на спростування розрахунку коштів, які надмірно виплачені відповідачці, ОСОБА_1 не надано. Натомість згідно довідки Харківського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат від 26.12.2018 року за № 164 встановлено, що за період з 30.12.2015 року по 25.10.2016 року ОСОБА_1 отримала грошову допомогу на проживання в загальному розмірі 21 446,50 грн.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідачка, всупереч вимогам Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 505, діяла недобросовісно та не повідомила позивача про існування депозитного банківського рахунку в сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, а тому безпідставно отримала адресну допомогу. Хоча при оформленні заяви на отримання допомоги ОСОБА_1 своїм підписом підтвердила достовірність наданої інформації.

Висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, - відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09 вересня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і, в силу п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: І.В. Бурлака

Н.П. Пилипчук