Єдиний унікальний номер: 378/806/19
Провадження № 2/378/215/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" липня 2019 р. Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: Гуртовенко Р. В.

за участю секретаря: Мельник Н.Д.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Ставище Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Юрківської сільської ради Ставищенського району Київської області, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаним позовом звернувся ОСОБА_1 , з посиланням на те, як видно із погосподарських книг Юрківської сільської ради за 1986 - 1990, 1991 -1995 роки та довідки Юрківської сільської ради, житловий будинок АДРЕСА_1 , 1962 року побудови, належав до майна колгоспного двору, головою якого був ОСОБА_7 , а членами його дружина ОСОБА_8 та їх син ОСОБА_9 , які згідно діючих на той час ст. ст. 120,123 ЦК УРСР (1963 р.) та Закону України "Про власність" набули права власності на майно колгоспного двору. Рішенням №32 від 16 жовтня 1991 року виконавчого комітету Юрківської сільської ради Ставищенського району визнано право власності на вказаний житловий будинок за ОСОБА_7 .. ОСОБА_9 вибув з двору в 1997 році, а тому втратив право на витребування частки з майна колгоспного двору. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 помер. Заяву про прийняття спадщини подала дружина спадкодавця ОСОБА_2 .. Він, його син, ОСОБА_1 та його сестра, дочка спадкодавця, ОСОБА_6 подали заяви про відмову від прийняття спадщини. З вказаного житлового будинку не вибували і не втратили право на майно двору ОСОБА_7 та його дружина ОСОБА_8 .. Рішенням 05 сесії XXII скликання Юрківської сільської ради Ставищенського району Київської області від 06 березня 1996 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування (тимчасово)» передано безкоштовно в приватну власність громадянам села Юрківка, в тому числі ОСОБА_7 , земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,25 га. Враховуючи, що державний акт на право власності не отриманий, земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 є не приватизованою. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_7 .. Спадкова справа після його смерті не заводилася. Спадкоємицею за законом першої черги, яка в силу ч.3 статті 1268 ЦК України, вважається такою, що спадщину прийняла була його дружина - ОСОБА_8 , оскільки постійно до дня смерті проживала разом із спадкодавцем і не відмовилася від спадщини в передбачений законом 6-ти місячний термін. ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_8 .. Спадкова справа щодо майна ОСОБА_8 заведена Ставищенською районною державною нотаріальною конторою. Спадкодавця залишила заповіт посвідчений 11 березня 2016 року секретарем виконкому Юрківської сільської ради Тарасюк Я.А. за реєстром №12, яким заповіла житловий будинок АДРЕСА_1 та земельні ділянки за цією ж адресою - йому (позивачу), а належну їй земельну ділянку площею 4,861 га цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: 1/2 частину - ОСОБА_3 (дочці); 1/4 частину - ОСОБА_10 ; 1/4 частину ОСОБА_4 .. Заяви про прийняття спадщини подали: спадкоємці за заповітом та, в порядку спадкової трансмісії, син померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 спадкоємця за заповітом ОСОБА_10 , - ОСОБА_5 (внук). Обов`язкова частка у спадщині ОСОБА_3 мала б виділятися у розмірі 1/8 частини спадкового майна, оскільки у разі спадкування за законом, спадкоємцями за законом першої черги були б: ОСОБА_3 та згідно ч. 1 статті 1266 ЦК України спадкоємці померлих: ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 (1/2 х1/4=1/8). Тоді як ОСОБА_3 була заповідана 1/2 частина земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Таким чином, спадкодавець розпорядилася в заповіті всім своїм майном, вказавши при цьому обов`язкового спадкоємця, остання прийняла спадщину та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на майно, яке перевищує обов`язкову частку у спадщині і тому, вважаю, відповідно до положень ч. 2 та 3 ст. 1241 ЦК України, вона не має права на виділення їй обов`язкової частки із заповіданого йому майна. Як видно з технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовлений КП КОР «Південне бюро технічної інвентаризації» за адресою: АДРЕСА_2 розташовані: житловий будинок літер «А-1» загальною площею 58,1 м2, житловою площею 39,1 м2; погріб з шийкою літер «Г»; прибудова літер «а»; сарай літер «Б», гараж-сарай «В»,убиральня літер «Д», огорожа №1; інвентаризаційною вартістю 133927 грн.. При виготовленні технічного паспорту вказано (зі слів замовника) невірний рік побудови будинку - 1970, тоді як вірний рік побудови будинку, згідно по господарських книг Юрківської сільської ради за 1986-1990 роки та рішення №32 від 16 жовтня 1991 року виконавчого комітету Юрківської сільської ради Ставищенського району Київської області - 1962 рік. Станом до 01.01.2013 року право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 не було зареєстровано. В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно інформації щодо державної реєстрації права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 відсутня. Ставищенська районна державна нотаріальна контора винесла постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірний житловий будинок через відсутність правовстановлюючого документа.

Позивач просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 баби ОСОБА_8 на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 58,1 м2, житловою площею 39,1 м2, вартістю 154685,68 гривень.

В підготовче судове засідання позивач не з`явилася, у позові просить справу розглядати у його відсутність.

Представник відповідача Юрківської сільської ради Ставищенського району Київської областів підготовче судове засідання не прибув, до суду сільська рада подала заяву про визнання позовних вимог та розгляду справи у відсутність представника сільської ради (а.с. 82).

Відповідачі в підготовче судове засідання не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини своєї неявки суду не повідомили, ОСОБА_2 подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність та визнання позовних вимог.

Треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору:в підготовче судове засідання не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини своєї неявки суду не повідомили, ОСОБА_6 до суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність та не заперечила проти задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи із наступного.

Судом встановлено слідуючі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до виписок з погосподарських книг та погосподарських книг Юрківської сільської ради за 1986 - 1990, 1991 -1995 роки (а. с. 8-14) та довідки Юрківської сільської ради (а.с. 54), житловий будинок АДРЕСА_1 , 1962 року побудови, належав до майна колгоспного двору, головою якого був ОСОБА_7 , а членами його дружина ОСОБА_8 та їх син ОСОБА_9 , які згідно діючих настой час ст. ст/ 120,123 ЦК УРСР- (1963 р.) та Закону України "Про власність" набули права власності на майно колгоспного двору.

Рішенням №32 від 16 жовтня 1991 року виконавчого комітету Юрківської сільської ради Ставищенського району визнано право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , за ОСОБА_7 , що підтверджується відповідним архівним витягом архівного сектору Ставищенської районної державної адміністрації (а.с. 15).

ОСОБА_9 вибув з двору в 1997 році, що підтверджується довідкою Юрківської сільської ради (а.с. 16) Ставищенського району Київської області, а тому в силу статей 71,75,80 ЦК України (1963р.) втратив право на витребування частки з майна колгоспного двору. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 21). Як видно зі спадкової справи, заведеної Ставищенською районною державною нотаріальною конторою, заяву про прийняття спадщин подала ОСОБА_2 . ОСОБА_1 та ОСОБА_6 подали заяви про відмову від прийняття спадщини (а.с. 18-28).

З вказаного житлового будинку не вибували і не втратили право на майно двору ОСОБА_7 та його дружина ОСОБА_8 .

Рішенням Юрківської сільської ради народних депутатів № 22 від 22 вересня 1996 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування (тимчасово)»: передано безкоштовно в приватну власність громадянам села Юрківка, в тому числі ОСОБА_7 , земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,25 га, що підтверджується архівним витягом архівного сектору Ставищенської районної державної адміністрації (а.с. 29). Земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 є не приватизованою, що підтверджується довідкою №182 від 04.06.2019 року Юрківської сільської Ставищенського району Київської області (а.с. 30).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 31). Спадкова справа після його смерті не заводилася, що підтверджується витягом із Спадкового реєстру (а.с. 32). Спадкоємицею за законом першої черги, яка в силу ч. 3 статті 1268 ЦК України, вважається такою, що спадщину прийняла була його дружина - ОСОБА_8 , оскільки постійно до дня смерті проживала разом із спадкодавцем і не відмовилася від спадщини в передбачений законом 6-ти місячний термін, що підтверджується довідкою Юрківської сільської Ставищенського району Київської області (а.с. 33) та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя (а.с. 34).

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 39). Остання залишила заповіт посвідчений 11 березня 2016 року секретарем виконкому Юрківської сільської ради Тарасюк Л.А. за реєстром №12, яким заповіла житловий будинок АДРЕСА_1 та земельні ділянки за цією ж адресою - позивачу ОСОБА_1 , а належну їй земельну ділянку площею 4,861 га цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: 1/2 частину - ОСОБА_3 ; 1/4 частину - ОСОБА_10 ; 1/4 частину - ОСОБА_4 . Заяви про прийняття спадщини подали: спадкоємці за заповітом та, в порядку спадкової трансмісії, син померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 спадкоємця за заповітом ОСОБА_10 , - ОСОБА_5 . (а.с. 35-50).

Відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ОСОБА_3 , як особа що народилася з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року та мала право на пенсію за віком після досягнення нею віку 57 років 6 місяців, а відтак на час відкриття спадщини була непрацездатною за віком і має право на обов`язкову частку в спадщині згідно статті 1241 ЦК України незалежно від змісту заповіту.

Проте, спадкування за законом є альтернативним відносно спадкування за заповітом, і в разі наявності заповіту діє лише у випадку передбаченому частиною 2 статті 1223 ЦК України. ОСОБА_3 , як спадкоємець за заповітом і за законом самостійно обрала вид спадкування - за заповітом.

Окрім того, обов`язкова частка у спадщині ОСОБА_3 мала б виділятися у розмірі 1/8 частини спадкового майна, оскільки у разі спадкування за законом, спадкоємцями за законом першої черги були б: ОСОБА_3 , та згідно ч. 1 статті 1266 ЦК України спадкоємці померлих: ОСОБА_9 , ОСОБА_11 . ОСОБА_10 (1/2 х1/4=1/8). Тоді як ОСОБА_3 була заповідана 1/2 частина земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Як видно з технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовлений КП КОР «Південне бюро технічної інвентаризації» за адресою: АДРЕСА_3 розташовані: житловий будинок літер «А-1» загальною площею 58,1 м2, житловою площею 39,1 м2; погріб з шийкою літер «Г»; прибудова літер «а»; сарай літер «Б», гараж-сарай літер «В», убиральня літер «Д», огорожа №1; інвентаризаційною вартістю 133927 гривень (а. с. 58-60).

Як вбачається із довідки №3238 від 17.11.2017 року КП КОР «Південне бюро технічної інвентаризації» станом до 01.01.2013 року право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 не було зареєстровано (а.с. 51).

В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно інформації щодо державної реєстрації права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 відсутня, що підтверджується інформаційною довідкою з реєстру (а.с. 85).

Ставищенська районна державна нотаріальна контора винесла постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок АДРЕСА_1 через відсутність правовстановлюючого документа (а.с. 57).

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ст. 120 ЦК УРСР колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли відповідно до постанови Верховної Ради Української РСР № 885-ХІІ був введений в дію Закон України «Про власність».

Правовідносини щодо права власності на будинок регулюються нормативно-правовими актами, які були чинними на час їх виникнення, а саме Технічними вказівками по веденню книжок погосподарського обліку в сільських радах, затверджених Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 27 червня 1972 року, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 13 квітня 1979 року №112/5 , Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 12 травня 1985 року №5- 24/26, згідно з положеннями яких суспільна група господарства переважно встановлюється залежно від роду занять глави сім`ї. Глава сім`ї визначається в кожному конкретному випадку повнолітніми членами сім`ї за їхньою взаємною згодою. Залежно від роду занять глави сім`ї господарство відноситься до суспільної групи колгоспників, робочих, службовців, кустарів чи селян-одноосібників. Виняток із загального правила складають господарства, в яких проживають працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять глави сім`ї, відносяться до господарства колгоспників. Господарства пенсіонерів, які не мають працюючих членів сім`ї відносяться до тієї суспільної групи, до якої ці особи відносилися до переходу на пенсію.

Відповідно до роз`яснень, що викладені в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року N 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається, виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Відповідно до п. 20 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів (затверджених ЦСУ СРСР 12 травня 1985 року №5-24/26) суспільна група господарства визначається у залежності від роду занять голови господарства (сім`ї). Такі ж вказівки по визначенню суспільної групи двору дані у Постанові Держкомстату СРСР від 12 травня 1990 року.

Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення, (постанова Верховного Суду України від 13 червня 2012 р. № 6-54 цс 12).

Відповідно до статей 1217 та 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з положеннями ст. 1218, частин 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Як встановлено ч. 1, 2, 5 статті 1268 ЦК України (16.01.2003 року) спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно.

В частині 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-IV вказано, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. В ч. 1 ст. 3 вказаного Закону передбачено обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав.

Частинами 2, 3 ст. 3Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

З урахуванням положень ч.1 ст.15, ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що ОСОБА_8 за життя набула права власності на 1/2 частину вказаного житлового будинку як частку в майна колгоспного двору та 1/2 частину вказаного житлового будинку в силу прийняття спадщини за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловіка ОСОБА_7 , а тому право власності на вказаний будинок в цілому увійшло до складу спадщини, яка відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_3 після смерті останньої, а позивач успадкував його в свою чергу за заповітом.

Судові витрати по справі позивач просить покласти на нього.

Керуючись ст. ст. 120, 123 ЦК УРСР (1963 р.). ст. ст. 15, 182, 392, 1217, 1218, 1220, 1223, 1269 ч. ч. 1, 2, ст. 1270 ч. 1 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 1, 2, 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-IV, ст. ст. 4, 10, 12, 81, 141, 200, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 баби ОСОБА_8 на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 58,1 м2, житловою площею 39,1 м2, вартістю 154685,68 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Ставищенський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Р. В. Гуртовенко