Справа № 405/223/17
Провадження №2/405/42/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2019 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді Іванової Л.А.

при секретарі Береді Я.І., Шумейко Ю.В., Лисонь В.В., Гершкул М.В.

за участю учасників справи:

представника позивача ПП «Агрохім» - адвоката Лісовської О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому цивільну справу №405/223/17 за позовом приватного підприємства «Агрохім» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача товариство з обмеженою відповідальністю «Кіровоградський комбікормовий завод» про визнання договору недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач приватне підприємство «Агрохім» звернувся до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_1 , в якому просив визнати недійсним договір про відступлення права вимоги від 08 жовтня 2015 року, сторонами якого зазначено приватне підприємство «Агрохім» та ОСОБА_1 , зазначивши при цьому як на обґрунтування позовних вимог, що в березні 2016 року ПП «Агрохім» стало відомо про існування договору про відступлення права вимоги від 08 жовтня 2015 року, укладеного між ПП «Агрохім» та ОСОБА_1 09.09.2015 року між ПП «Агрохім» та ТОВ «Кіровоградський комбікормовий завод» було укладено договір відповідального зберігання продукції №Х15-00008, за яким ПП «Агрохім» передало на зберігання ТОВ «Кіровоградський Комбікормовий завод» 1 240, 19 т. насіння соняшнику з вмістом олеїнової кислоти понад 82%, при цьому, строк зберігання зерна згідно з зазначеним договором та додаткових угод до нього було визначено до 22.04.2016 року. На початку березня підприємство звернулося до ТОВ «Кіровоградський комбікормовий завод» щодо узгодження періоду повернення соняшнику зі зберігання в кількості 1 240, 19 т, після чого останнім було повідомлено на адресу підприємства, що соняшник у зазначеній кількості на зберіганні не перебуває, оскільки частина його переоформлена на ОСОБА_1 про що також було надано копії документів, оформлених нібито від імені ПП «Агрохім», а саме: договір про відступлення права вимоги від 08.10.2015 року, довіреність №4 від 08.10.2015 року на ім`я ОСОБА_2 , лист ПП «Агрохім» до ТОВ «Кіровоградський комбікормовий завод» від 08.10.2015 року згідно яких право власності на насіння соняшника в кількості 493 тонн було переоформлено на відповідача. В подальшому, 17 березня 2016 року він (позивач) звернувся до ТОВ «Кіровоградський комбікормовий завод» вже з офіційним листом №16, як було передбачено умовами договору, про погодження дати відвантаження насіння соняшника високоолеїнового, в кількості 747, 190 т. та з 29 березня 2016 року ТОВ «Кіровоградський Комбікормовий завод» почало відвантаження соняшника зі зберігання, в результаті чого було відвантажено лише 685, 340 т.

Позивач також зазначив, що він не укладав жодного договору на передачу права власності насіння соняшнику та не надавав листів чи будь-яких інших документів, пов`язаних з відчуженням зазначеного вище майна, у зв`язку з чим, 14 березня 2016 року звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинення злочину та на підставі даної заяви було розпочато досудове розслідування, та його (позивача) залучено до провадження в якості потерпілого. Крім того, в рамках досудового розслідування було призначено судово-почеркознавчу експертизу щодо документів на переоформлення права власності на майно, що перебувало на зберіганні. Відповідно до висновку експерта Кіровоградського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Ткаченко І.С. від 07.07.2016 року встановлено, що підписи на договорі про відступлення права вимоги довіреності №4 та листі від 08.10.2015 року виконані не ОСОБА_3 , а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_3 , а також відтиски круглої печатки ПП «Агрохім» на зазначених документах нанесено не кліше печатки ПП «Агрохім».

Таким чином, вважає, що відповідач ОСОБА_1 , представивши підроблені документи, незаконно заволодів чужим майном на значну суму.

З огляду на викладене вище, позивач вважає, що у разі виконання підпису на договорі від імені юридичної особи не посадовою особою, яка має право діяти відповідно до установчих документів та закону, а іншою невідомою особою, що не має таких повноважень, за умови підтвердження цього факту належними доказами та при встановленні, що юридичною особою не вчинялись дії, спрямовані на виникнення відповідних правовідносин, такий договір за позовом цієї особи ( або іншої заінтересованої особи) може бути визнаний недійсним у зв`язку з його невідповідністю до вимог ч.ч.2, 3 ст.203 ЦК України.

Ухвалою суду від 16 лютого 2017 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд справи.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Кіровограда від 08 серпня 2017 року залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача товариство з обмеженою відповідальністю «Кіровоградський комбікормовий завод».

При цьому, судом відзначається, що що 15 грудня 2017 року набрав чинності в новій редакції Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року Цивільний процесуальний кодекс України.

Відповідно до п.9 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України (в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року, який набрав чинності 15.12.2017 року), справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, на підставі чого, та враховуючи, що провадження у справі відкрито до набрання чинності зазначеною редакцією Кодексу, подальший розгляд зазначеної цивільної справи судом здійснено за правилами ЦПК України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року.

Крім того, ухвалою суду від 02 жовтня 2018 року за клопотанням представника позивача по справі була призначена судова почеркознавча експертира, проведення якої було доручено Кіровоградському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру, та на вирішення якої було постановлено наступні питання: чи виконаний підпис в «Договорі про відступлення права вимоги б/н від 08.10.2015 р.», на зворотній його частині, де мається напис « ОСОБА_4 », ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , чи іншою особою»?; а також чи виконаний відтиск круглої печатки «Приватне підприємство Агрохім, » у Договорі про відступлення права вимоги б/н від 08.10.2015 року на зворотній його частині в графі, де мається напис «Директор - ОСОБА_5 . Малишок», кліше печатки «Приватне підприємство Агрохім, », зразки якої надані для порівняння».

Представник позивача ПП «Ахрохім» - адвокат Лісовська О.А. (діє на підставі ордеру серії КР №55114 від 21.05.2018 року) в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених в позові, просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 та в його інтересах представник адвокат Шаповалов Д.В. (діє на підставі договору про надання правової допомоги від 01.08.2016 року) в судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи, причини не явки суду не відомі, заяви, клопотання про відкладення розгляду справи до суду також не надходили. При цьому, будучи присутнім в попередньому судовому засіданні, а саме: 08 серпня 2019 року, відповідач ОСОБА_1 позов не визнав, просив відмовити позивачу в його задоволенні, при цьому суду пояснив, що одна і та сама особа, а сааме товариство «Степ» заборгувала і йому, і ОСОБА_3 грошові кошти, при цьому за його (відповідача) домовленістю з ОСОБА_3 , останній збирає врожай соняшника ТОВ «Степ», який в подальшому вони мали розділити між собою, та на виконання зазначених домовленостей 08.10.2015 року ОСОБА_3 в період часу з 12.00 год. до 14.00 год. привіз в ресторан «Підкова» за місцем його (відповідача) роботи необхідні документи: договір від 08.10.2015 року, довіреність та лист, та, оскільки його (відповідача) на той час в місті не було, зазначені документи, які вже були підписані зі сторонни підприємства, та на документах була печатка підприємства, ОСОБА_3 залишив на барній стійці. Приблизно о 15.00 год. цього ж дня він (відповідач) забрав зазначені документи, та зі своєї сторонни розписався у данному договорі. Вказав, що хто сааме займався підготовкою договору йому не відомо, зазначений договір в його присутності ОСОБА_3 не підписував та йому (відповідачу) на підпис були передані вже готові, заповнені та підписані зі сторонни підприємства «Агрохім» документи.

Крім того, аналогічні пояснення надав суду відповідач ОСОБА_1 , будучи за його (відповідача ОСОБА_1 ) клопотанням та згодою допитаним в якості свідка по даній справі.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ТОВ «Кіровоградський комбікормовий завод» в судове засідання не з`явився, судом повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, причини не явки суду не відомі, заяви, клопотання на адресу суду не надходили.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення представника позивача ПП «Агрохім» - адвоката Лісовську О.А., враховуючи заперечення щодо позову відповідача ОСОБА_1 та в його інтересах адвоката Шаповалова Д.В., надані останніми в попередніх судових засіданнях, пояснення свідків, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст.12 та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обгрунтовані та є такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Зокрема, судом встановлено та підтверджується письмовими доказами, що 09 вересня 2015 року між ТОВ «Кіровоградський комбікормовий завод» як Зберігачем, та ПП «Агрохім» як Поклажодавцем, було укладено договір №Х15-00008 відповідального зберігання продукції, за умовами якого Зберігач приймає, а Поклажодавець передає на тимчасове оплатне відповідальне зберігання наступний товар: насіння соняшнику з вмістом олеїнової кислоти понад 82%, врожаю 2015 року у кількості до 2 000 тонн на умовах, визначених даним Договором (п.1.1 Договору).

Поклажодавець гарантує, що зерно, що є предметом зберігання за даним договором, є власністю Поклажодавця і гарантує відсутність обмежень і претензій третіх осіб на це Зерно протягом всього періоду зберігання (п.1.2 Договору).

Відповідно до п.п.9.1, 9.2 п.9 Договору строк зберігання Зерна до 31 грудня 2015 року.

Зберігання зерна понад строк, встановлений цим договором, можливе тільки за взаємною домовленістю Сторін шляхом укладання додаткової угоди.

Відповідно до укладених між Зберігачем та Поклажодавцем додаткових угод №1 від 29 грудня 2015 року, №2 від 01 квітня 2016 року до договору відповідального зберігання продукції №Х15-00008 від 09 вересня 2015 року, у зв`язку з подовженням строку дії договору відповідального зберігання продукції №Х15-00008 від 09.09.2015 року, п.9.1 викладено в наступній редакції: «строк зберігання зерна до 01 квітня 2016 року», «строк зберігання зерна до 22 квітня 2016 року».

Крім того, відповідно до п.6.1 Договору у випадку продажу (відчуження) Поклажодавцем зерна під час його зберігання зберігачем іншій особі, такий продаж (відчуження) здійснюється зберігачем на підставі довіреності, письмової заяви Поклажодавця на ім`я керівника зберігача за підписом керівника, головного бухгалтера Поклажодавця завіреною печаткою, за умови укладання договору відповідального зберігання зерна із новим власником.

Зазначені обставини учасниками справи не заперечувалися, у зв`язку з чим та на підставі ч.1 ст.82 ЦПК України є такими, що не підлягають доказуванню.

Судом також встановлено, що за договором про відступлення права вимоги від 08 жовтня 2015 року, сторонами за яким зазначено приватне підприємство «Агрохім» (Первісний кредитор) в особі директора Малишка Валерія Івановича та ОСОБА_1 (Новий кредитор), Первісний кредитор передає Новому кредиторові, а Новий кредитор приймає право вимоги, що належить Первісному кредиторові, і стає кредитором за Договором відповідального зберігання №Х15-00008 від 09 вересня 2015 року, укладеним між Первісним кредитором та товариством з обмеженою відповідальністю «Кіровоградський комбікормовий завод».

За цим Договором Новий кредитор одержує право ( замість Первісного кредитора) вимагати від Боржника належного виконання всіх зобов`язань за Основним договором.

Право вимагати від Боржника належного виконання всіх зобов`язань за основним договором підтверджується довіреністю на отримання товарно-матеріальних цінностей, виданою Первісним кредитором на ім`я Нового кредитора (п.п.1.1, 1.2, 1.3).

Відповідно до умов зазначеного договору на ім`я ОСОБА_1 08 жовтня 2015 року видано довіреність №4 на отримання від ТОВ «Кіровоградський комбікормовий завод» за рахунком-фактурою переоформлення соняшника в кількості 493 т.

Зазначена довіреність оформлена за підписом керівника підприємства «Агрохім» ОСОБА_6 .І. В довіреності міститься також підпис в графі «Головний бухгалтер» без зазначення прізвища.

Крім того, листом від 08.10.2015 року на адресу директора ТОВ «Кіровоградський комбікормовий завод» Кононця О.П. який підписано від імені директора ПП «Агрохім» Малишок А.І., підготовлено лист, за змістом якого ПП «Агрохім» просить з 08 жовтня 2015 року переоформити 493 тони насіння соняшника, що знаходиться на ТОВ «ККЗ» згідно договору відповідального зберігання продукції №Х15-00008 від 09.09.2015 року на нового власника відповідно до договору про відступлення права вимоги б/н від 08.10.2015 року. повідомлено також реквізити нового власника: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 .

Судом також встановлено, що 14 березня 2016 року за вих.№14 ПП «Агрохім» звернувся з заявою до Кіровоградського РП ГУНП в Кіровоградській області, в якій повідомив, що 14 березня 2016 року підприємству стало відомо про крадіжку по підробленим документам належного ПП «Агрохім» майна, а саме: 493 тони насіння соняшника, при цьому09.09.2015 року між ПП «Агрохім» та ТОВ «Кіровоградський комбікормовий завод» було укладено договір відповідального зберігання продукції №Х15-00008, за яким ПП «Агрохім» передало на зберігання ТОВ «Кіровоградський Комбікормовий завод» 1 240, 19 т. насіння соняшнику з вмістом олеїнової кислоти понад 82%. Строк зберігання зазначеного майна закінчувався 01.04.2016 року. Приватне підприємство «Агрохім» звернулося до ТОВ «Кіровоградський комбікормовий завод» щодо погодження дати повернення майна із зберігання. В свою чергу, ТОВ «Кіровоградський комбікормовий завод» надав копії документів, а саме:договір про відступлення права вимоги від 08.10.2015 року, довіреність №4 від 08.10.2015 року на ім`я ОСОБА_1 , лист ПП «Агрохім» до ТОВ «Кіровоградський комбікормовий завод» від 08.10.2015 року згідно яких право власності на насіння соняшника в кількості 493 тони було переоформлено на ОСОБА_1 . Поряд з цим, ПП «Агрохім» не укладало жодного договору на передачу права власності насіння соняшнику та не надавало листів чи будь-яких інших документів, пов`язаних з відчуженням зазначеного вище майна. Просив зареєструвати заяву про вчинення злочину за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Постановою слідчого Кіровоградського ВП ГУ НП в Кіровоградській області Рудова В.В. визнано у кримінальному провадженні №0003390 від 15.03.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України в якості представника потерпілого ПП «Агрохім» Малишок В.І.

Частиною 1 ст.4 ЦПК України передбачено право кожної особи в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ст.16 ЦК України, до яких, серед іншого, належить визнання правочину недійсним.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України), при цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, що відповідає принципу диспозитивності цивільного судочинства (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, враховуючи норми ч.3 ст.13, ст.49 ЦПК України, позивач, який вважає, що його суб`єктивне право порушене, самостійно визначає предмет та підстави позову та на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета позову.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову, - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обгрунтування необхідності його захисту.

В свою чергу, позивач ПП «Агрохім», звертаючись до суду з зазначеним позовом, предметом якого є визнання недійснимдоговору про відступлення права вимоги від 08 жовтня 2015 року, сторонами за яким зазначено приватне підприємство «Агрохім» та ОСОБА_1 , з обраним способом захисту як визнання правочину недійсним, обгрунтовуючи позовні вимоги та зазначаючи як на підстави позову, що ПП «Агрохім» не укладало зазначеного договору, підпис в оспорюваному договорі від імені юридичної особи вчинено не уповноваженою особою директором ОСОБА_3 , а іншою невідомою особою, відповідно юридичною особою не вчинялось дій, спрямованих на виникнення відповідних правовідносин.

На підтвердження зазначених підстав позову позивачем надано копію висновку судового експерта Кіровоградського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Ткаченко І.С. №111 від 07.07.2016 року, про проведену судово-почеркознавчу експертизу на підставі постанови слідчого від 11.06.2016 року про проведення судово-почеркознавчої експертизи у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0003390 від 15.03.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України.

За висновком експерта №111 від 07.07.2016 року:

1. Підпис на зворотній частині ц «Договорі про відступлення права вимоги б/н від 08.10.2015 року « у графі «Директор____В. ОСОБА_7 Малишок», виконаний не ОСОБА_3 , а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_3 ,

2. Підпис у графі «Керівник підприємства ______Малишок В.І.» в «Довіреності №4 від 08.10.2015 року», виконаний не ОСОБА_3 , а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_3

3. Підпис у графі « ОСОБА_4 » у «Листі ПП «Агрохім» до ТОВ «Кіровоградський Комбікормовий завод» від 08.10.2015 року б/н», виконаний не ОСОБА_3 , а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_3 »,

4. Відтиск круглої печатки «Приватне товариствоАгрохім » на зворотній частині у «Договорі про відступлення права вимоги б/н від 08.10.2015 року» у графі « ОСОБА_8 Малишок», нанесено не кліше печатки «ПП «Агрохім», зразки якого надані для порівняння.

5. Відтиск круглої печатки «Приватне товариство Агрохім» у графі «Керівник підприємства ___ В ОСОБА_9 . Малишок» у Довіреності №4 від 08.10.2015 року в графі, нанесено не кліше печатки «ПП «Агрохім», зразки якого надані для порівняння,

6. Відтиск круглої печатки «Приватне товариство Агрохім » у графі « ОСОБА_10 ____ ОСОБА_11 Малишок» у Листі ПП «Агрохім» до ТОВ «Кіровоградський Комбікормовий завод» від 08.10.2015 року б/н, нанесено не кліше печатки «ПП «Агрохім», зразки якого надані для порівняння.

Крім того, під час судового розгляду справи за клопотанням представника позивача за ухвалою суду від 02 жовтня 2018 року була призначена судова почеркознавча експертиза для проведення якої судом за клопотанням представника позивача було витребувано на час проведення зазначеної експертизи оригінали документів, а саме: оригінал договору про відступлення права вимоги б/н від 08.10.2015 року, укладений між ОСОБА_1 та приватним підприємством «Агрохім», відібрано у судовому засіданні у директора ПП «Агрохім» Малишок В.І. експериментальні зразки підпису останнього, а також зразки відбитку печатки печатки «Приватне підприємство Агрохім , крім того, під час судового розгляду справи в судовому засіданні були досліджені надані на виконання ухвали суду оригінали документів, а саме: договір про відступлення права вимоги від 08.10.2015 року; довіреність №4 від 08.10.2015 року, виданої на ім`я ОСОБА_1 ; лист від 08.10.2015 року «б/н на ім`я директора ТОВ «Комбікормовий завод» Кононця О.П., які містяться в матеріалах кримінального провадження №0003390 від 15.03.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України.

Відповідно до висновку судового експерта Кіровоградського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Личко О.П. №15 від 27.03.2019 року підпис, розташований у графі «Директор В ОСОБА_12 І. Малишок» договору про відступлення права вимоги, укладеного між приватним підприємством «Агрохім» (первісний кредитор», в особі директора Малишка Валерія Івановича та ОСОБА_1 (новий кредитор) від 08.10.2015, - виконаний не ОСОБА_3 , а іншою особою, з наслідуванням справжнього підпису ОСОБА_3 .

Відбиток круглої печатки «Приватного підприємства «Агрохім», розташований у графі « ОСОБА_4 » договору про відступлення права вимоги, укладеного між приватним підприємством «Агрохім» (первісний кредитор) в особі директора Малишка Валерія Івановича та ОСОБА_1 (новий кредитор), від 08.10.2015 нанесений не кліше круглої печатки «Приватного підприємства « ІНФОРМАЦІЯ_2 », зразки відбитків якої надані для порівняння, а іншим кліше печатки.

Окрім того, під час судового розгляду справи за клопотанням учасників справи були допитані в якості свідків зі сторони позивача свідок ОСОБА_13 та зі сторони відповідача свідок ОСОБА_14 .

Зокрема, свідок ОСОБА_13 повідомила суду, що вона займає посаду головного бухгалтера у ПП «Агрохім», документи підприємства, зокрема, договір про відступлення права вимоги, довіреність, у разі їх видання підприємством, повинні зберігатися в бухгалтерії, та як правило, підготовкою зазначених документів займається вона. Крім того, такі документи проходять відповідну реєстрацію на підприємстві. Вказала, що після Нового року, вони мали намір продати зерно, з приводу чого зателефонували на комбікормовий завод, де зберігалося насіння соняшнику, та повідомили про намір продати зерно, та саме тоді і дізналися, що останнє на зберіганні відсутнє. Також зазначила, що у перемовинах з приводу укладення договору від 08.10.2015 року вона участі не приймала, зазначений договір у підприємства відсутній. Окрім того, ознайомившись в судовому засіданні з копією довіреності №4 від 08.10.2015 року, зазначила, що вказаного документу вона не підписувала, у довіреності не її підпис, їй про це нічого не відомо. Окремо зазначила, що всі довіреності, які видаються підприємством, також проходять відповідну реєстрацію, і дані про них заносяться до комп`ютера, при цьому, видача довіреності в жовтні 2015 року за №4, об`єктивно бути не може.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 суду пояснив, що є товариство «Степ», фактичним володільцем якого став ОСОБА_3 , який повідомив, що він збирає врожай зазначеного товариства, в подальшому з третіми особами, в т.ч. і з ОСОБА_1 було досягнуто відповідних домовленостей щодо погашення боргу товариства «Степ» перед третіми особами, на виконання яких ОСОБА_3 в ресторан «Підкова» привіз документи, серед них були договір та довіреність, документи були підписані, та які останній залишив на барній стійці, для передачі ОСОБА_1 , при цьому були присутні він (свідок), бармен та адміністратор. Зазначив, що він оглядав дані документи, та вони були підписані зі сторони підприємства, на них також була печатка, підпис та прізвище ОСОБА_3 , після чого в цей же день вказані документи забрав ОСОБА_1 також зазнчив, що яку саме кількість зерна повинен був переписати ОСОБА_3 на ОСОБА_1 йому достовірно не відомо, однак на зберганні знаходилося близько 1 500 тон зерна, та ОСОБА_1 забрав своє зерно приблизно 4 00 т, тобто те, що йому належало.

Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України передання права вимоги (цесія) є заміною кредитора в зобов`язанні шляхом передання ним своїх прав іншій особі за правочином.

Внаслідок вчинення правочину новий кредитор отримує всі права первісного кредитора за зобов`язаннями, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 514 ЦКУкраїни).

Договір відступлення права вимоги укладається в такій самій формі, що й договір, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).

За договором відступлення права вимоги можуть бути відступлені права вимоги за будь-якими договорами (наприклад, купівля-продаж, постачання, позика, позичка, кредит тощо) будь-яким кредитором.

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Правочин вважається таким, що вчинено в письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами (частина друга статті 207 ЦК України).

Крім того, відповідно до ч.1 ст.92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків та здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Згідно з частинами першою та третьою статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частинами першою - третьою, п`ятою статті 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Таким чином, наявність волевиявлення особи має бути обов`язковою, особа має бажати настання правових наслідків за укладеним договором, набувати права та обов`язки, що випливають з умов договору.

За положеннями статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 ЦПК України, яка також покладає і на суд певні обов`язки зі створення для сторін змагального процесу, суд керує ходом судового процесу, сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Звертаючись до суду із позовом, позивач ПП «Агрохім» вказував, що його волевиявлення на укладення договору було відсутнє і уповноважена особа підприємства в особі директора Малишка В.І. такого договору не підписував, а тому з зазначених підстав просив визнати даний договір недійсним.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами, як письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч.1 ст.77, ч.2 ст.78, ст.79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Таким чином, надання доказів, які мають бути належними, допустимими та достовірними з метою підтвердження своїх вимог та заперечень є процесуальним обов`язком сторін у справі.

З огляду на викладене вище, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог та підстав позову, наданих учасниками справи доказів, та оцінивши наявні докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності, та встановивши під час розгляду справи факт відсутності волевиявлення позивача на укладення спірного договору відступлення права вимоги від 08.10.2015 року, оскільки зазначений договір від імені керівника ПП «Агрохім» не підписано, що підтверджено висновком судового експерта Кіровоградського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Личко О.П. №15 від 27.03.2019 року підпис, розташований у графі « ОСОБА_4 . Малишок» договору про відступлення права вимоги, укладеного між приватним підприємством «Агрохім» (первісний кредитор», в особі директора Малишка Валерія Івановича та ОСОБА_1 (новий кредитор) від 08.10.2015, - виконаний не ОСОБА_3 , а іншою особою, з наслідуванням справжнього підпису ОСОБА_3 , крім того, відбиток круглої печатки «Приватного підприємства «Агрохім», розташований у графі « ОСОБА_4 » договору про відступлення права вимоги, укладеного між приватним підприємством «Агрохім» (первісний кредитор) в особі директора Малишка Валерія Івановича та ОСОБА_1 (новий кредитор), від 08.10.2015 нанесений не кліше круглої печатки «Приватного підприємства « ІНФОРМАЦІЯ_2 », зразки відбитків якої надані для порівняння, а іншим кліше печатки, та в даному випадку, зазначений висновок судового експерта на підставі ст. ст. 76, 77, 78 ЦПК України є належним та допустимим доказом, який приймається судом до уваги, суд прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог та його (позову) задоволення та визнання договору про відступлення права вимоги від 08.10.2015 року недійсним на підставі статей 203, 207, 215 ЦК України.

При цьому, суд критично відноситься до показів свідків, а також наданим в якості свідка показам відповідача ОСОБА_1 , оскільки з урахуванням роз`яснень, зазначених в абзаці 2 п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 06 листопада 2009 року не може доводитися свідченням свідків не лише заперечення факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин, а й факт його вчинення, а також виконання зобов`язань, що виникли з правочину. Випадки, коли свідчення свідків допускаються як засіб доказування факту вчинення правочину, у ЦК визначені прямо (ч. 2 ст. 937, ч. 3 ст. 949 ЦК).

Відповідно до ст.141 ЦПК України при вирішенні судом питання про розподіл між сторонами судових витрат, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ПП «Агрохім» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 600, 00 грн., сплачений позивачем при пред`явленні позову до суду, що підтверджується платіжним дорученням №12670 від 19 січня 2017 року, та понесені позивачем витрати за проведення по справі судової почеркознавчої експертизи в розмірі 6 768, 00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №15987 від 22 березня 2019 року.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.4, 5, 7, 10, 12, 13, ст.ст.77-80, 81, 95, 133, 141, 235, 258, 259, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов приватного підприємства «Агрохім» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача товариство з обмеженою відповідальністю «Кіровоградський комбікормовий завод» про визнання договору недійсним,- задовольнити.

Визнати недійсним договір про відступлення права вимоги від 08 жовтня 2015 року, сторонами за яким зазначено приватне підприємство «Агрохім» та ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь приватного підприємства «Агрохім», , судовий збір в розмірі 1 600 грн., витрати, пов`язані з розглядом справи проведенням експертизи в розмірі 6 768 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч.2, 3 ст.354 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається до Кропивницького апеляційного суду через Ленінський районний суд м.Кіровограда.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова