ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2019 року

м.Суми

Справа №592/6481/19

Номер провадження 22-ц/816/4532/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Орлова І. В.

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 08 липня 2019 року в складі судді Князєва В.Б., постановленого в м. Суми, повний текст судового рішення виготовлено 08 липня 2019 року,

в с т а н о в и в:

Звернувшись до суду із позовом у квітні 2019 року, Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПриватБанк) просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 42319 грн. 68 коп. за кредитним договором б/н від 14 лютого 2011 року, а також просило стягнути з відповідача судові витрати.

Свої вимоги обґрунтувало тим, що між ПриватБанком та ОСОБА_1 був укладений договір про надання банківських послуг № б/н від 14 лютого 2011 року, згідно з яким, відповідач отримав кредит у розмірі 8000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що може бути змінений ПриватБанком. Підписанням заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг відповідач підтвердив той факт, що він повністю проінформований про умови кредитування та згоден з ними. У зв`язку з порушенням ОСОБА_1 зобов`язання щодо надання банку грошових коштів для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, ПриватБанк має право вимагати повернення всієї суми кредиту або її частини. Станом на 26 березня 2019 року заборгованість склала 42319 грн. 68 коп., з яких: за тілом кредиту 16371 грн. 10 коп., заборгованість за простроченим тілом кредиту 9487 грн. 59 коп., за пенею, що нарахована за прострочене зобов`язання 13169 грн. 58 коп., пені з несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. 800 грн. 00 коп., штраф фіксована частина 500 грн. 00 коп., штраф процентна складова 1991 грн. 41 коп.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 08 липня 2019 року позовні вимоги задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 14.02.2011 р. У розмірі 28350 грн. 10 коп. та 1286 грн. 88 коп. повернення судового збору.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення судом норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Доводи скарги мотивує тим, що суд першої інстанції задовольняючи частково позовні вимоги, в частині стягнення нього штрафу не з`ясував період коли саме позичальник допустив порушення строків платежів по кредитним зобов`язанням. Крім того, стягуючи заборгованість у судовому порядку позивач не здійснив досудове врегулювання спору, яке передбачене умовами укладеного між сторонами договору. Вказує, що позивач не навів будь яких пояснень у своєму позові стосовно того, як саме виникла заборгованість за тілом кредиту та простроченим тілом кредиту, а суд першої інстанції не з`ясував вказаного питання.

Від позивача відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до положень ст. 369 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині стягнення з позивача тіла кредиту та штрафу в сумі 2491 грн. 41 коп., тому рішення суду першої інстанції в іншій частині, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не повернув позивачу суму позичених ним кредитних коштів, а тому вони підлягають стягненню в повному обсязі. Крім того, за несвоєчасну сплату ОСОБА_1 грошових коштів, банком нараховано неустойку у вигляді пені і штрафу, що є подвійною цивільно правовою відповідальністю за одне і те саме порушення, а тому з відповідача підлягає стягненню неустойка у вигляді штрафу в розмірі 2491 грн. 41 коп.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції в оскаржуваній частині, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, 14 лютого 2011 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 17).

З розрахунку заборгованості за договором від 14 лютого 2011 року станом на 26.03.2019 вбачається, що заборгованість склала 42319 грн. 68 коп., з яких: за тілом кредиту 16371 грн. 10 коп., заборгованість за простроченим тілом кредиту 9487 грн. 59 коп., за пенею, що нарахована за прострочене зобов`язання 13169 грн. 58 коп., пені з несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. 800 грн. 00 коп., заборгованість по судовим штрафам 2491 грн. 41 коп.. (а.с. 11-16).

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює фінансова установа, в даному випадку ПриватБанк.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З розрахунку наданого до суду позивачем вбачається, що станом на 01.06.2015 року ОСОБА_1 були отримані грошові кошти від позивача в загальній сумі 5438 грн. 47 коп. (а.с. 11). Разом з тим, з розрахунку наданої позивачем заборгованості вбачається, що відповідач продовжував знімати грошові кошти з карткового рахунку після 01.06.2015 року при цьому вносячи в рахунок погашення заборгованості за отриманим кредитом значно менші суми грошових коштів. З огляду на викладене, заборгованість відповідача за тілом кредиту поступово зростала і станом на 26.03.2019 склала 25858 грн. 69 коп. (заборгованість за тілом кредиту 16371 грн. 10 коп. + заборгованість за простроченим тілом кредиту 9487 грн. 59 коп.).

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В апеляційній скарзі відповідач не спростував наданого позивачем розрахунку заборгованості, не вказав в чому саме полягає його помилковість та не надав власного розрахунку. Крім того, відповідач не надав до суду будь яких доказів сплати вищевказаної заборгованості по тілу кредиту, а тому колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість висновків суду першої інстанції в частині наявності підстав для стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту на користь позивача.

Разом з тим, згідно зі статтями 610 , 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. (ч. 2 ст. 549 ЦК України).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Таким чином, неустойка за своєю правовою природою поділяється на встановлену законом (розмір та підстави стягнення якої визначаються актами законодавства) та договірну (розмір та підстави стягнення якої визначаються сторонами в самому договорі).

Із довідки «Про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 30 днів льотного періоду» (а.с. 18) вбачається, що умовами кредитування передбачено неустойку у вигляді штрафу за порушення строку сплати по будь-якому з грошових зобов`язань передбачених договором більш ніж на 30 днів. Розмір штрафу визначено сумою 500 грн. 00 коп. фіксована складова + 5 % від суми боргу. Із вказаними умовами договору щодо сплати неустойки у вигляді штрафу відповідач був ознайомлений, про що свідчить його підпис у довідці «Про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 30 днів льотного періоду» (а.с.18). З доданого позивачем до позовної заяви розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач несвоєчасно повертав позивачу позичені грошові кошти, порушуючи строки їх сплати, внаслідок чого, у банка виникло право нарахування неустойки. Також колегія суддів звертає увагу на те, що в апеляційній скарзі відповідач не наводить обґрунтувань щодо неправомірності нарахування йому неустойки позивачем, а обґрунтовує неправомірність нарахування йому процентів за користування кредитними коштами, у стягненні яких позивачу було відмовлено, не зважаючи на це, відповідач в апеляційній скарзі не погоджується взагалі із сумою стягнутої з нього заборгованості за кредитним договором, в тому числі із стягненням неустойки при цьому не обґрунтовуючи свою незгоду з рішенням суду першої інстанції в цій частині.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» тіла кредиту та неустойки у вигляді штрафу.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382, 389 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 08 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: О.Ю. Кононенко

І.В. Орлов