УХВАЛА

28 березня 2019 року

м. Київ

справа № 766/20072/18

провадження № 61-6049ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Червинської М. Є. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1, подану адвокатом Старюком Віталієм Анатолійовичем, на постанову Херсонського апеляційного суду від 20 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») про захист прав споживача шляхом повернення зайво сплачених коштів,

ВСТАНОВИВ :

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом до АТ КБ «ПриватБанк», у я кому просив стягнути з банку на свою користь 1 789,09 дол. США, які були отримані банком в якості комісії «за надання фінансового інструменту» за умовами кредитно-заставного договору № DN81AR02000014 від 04 червня 2008 року.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 15 листопада 2018 року позов задоволено.

Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 1 789, 09 дол. США, що за курсом Національного банку України станом на 15 листопада 2018 року становить 49 690 грн 64 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Херсонського апеляційного суду від 20 лютого 2019 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задоволено, рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 15 листопада 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволені позову.

У березні 2019 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ОСОБА_1, подана адвокатом Старюком В. А., на постанову Херсонського апеляційного суду від 20 лютого 2019 року.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Пунктом першим частини шостої статті 19 ЦПК Українипередбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є, зокрема, справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» є стягнення 1 789,09 дол. США, у зв'язку з чим ціна позову у справі № 766/20072/18 не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому справа є малозначною згідно з наведеними приписами ЦПК України.

Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Касаційна скарга не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, містяться у статті 129 Конституції України, відповідно до якої основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1, поданою адвокатом Старюком В. А., на постанову Херсонського апеляційного суду від 20 лютого 2019 року слід відмовити з підстав, встановлених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

Керуючись пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1, поданою адвокатом Старюком Віталієм Анатолійовичем, на постанову Херсонського апеляційного суду від 20 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про захист прав споживача шляхом повернення зайво сплачених коштів, відмовити.

Суддя М. Є. Червинська