11.06.2019 Справа № 756/3714/19
Ун. № 756/3725/19
Пр. № 2/756/3714/19
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

27 травня 2019 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Васалатій К.А. розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний дім 1 » до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за утримання будинку та прибудинкових територій, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «Сучасний дім 1»звернувся до суду із даним позовом. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідач є власником квартири та відповідно споживачем житлово-комунальних послуг, які надаються їй позивачем, як організацією, що здійснює утримання та обслуговування будинку АДРЕСА_1 та його прибудинкової території. Оскільки, відповідачем належним чином не виконуються свої обов`язки як споживача, своєчасно та в повному обсязі не сплачується оплата комунальних послуг, витрат по експлуатації і ремонту будинку, утриманню прибудинкової території, позивач змушений звертатись до суду з вказаним позовом, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг за період з 01.08.2015 року по 30.04.2018 року у розмірі 21264,89 гривень, яка складається з основної суми боргу - 17457,95 грн., інфляційних втрат - 3102,98 гривень та 3% річних - 703,96 гривень та судові витрати в розмірі 1921,00 грн.

У відповідності до гл. 10 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи, зокрема, малозначні справи.

Частина 2 даної статті вказує, що у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін.

При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків.

Таким чином суд приходить до висновку про доцільність проведення спрощеного позовного провадження у даній справі, так як позовні вимоги позивача не перевищують суму 170000 грн.

Суд, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив обставини, що викладені нижче.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами.

На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Будинок АДРЕСА_1 знаходиться на балансі ТОВ «Сучасний дім 1», який здійснює його утримання та управління, а також його прибудинкової території, обслуговування та ремонт майна, що забезпечує функціонування будинку в цілому, забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку, членів їх сімей.

Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначено у Законі України "Про житлово-комунальні послуги".

Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень або будинків та балансоутримувачі, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником послуг (ст. 1, ч. 2 ст. 3, ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

Пунктом 1 частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. При цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 3 статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572, з наступними змінами, власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Тобто, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

З договору дарування квартири від 27.07.2009 року вбачається, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 .

Згідно договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 15.07.2013 року споживачем за вказаною адресою також є ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що з 2007 року ТОВ «Сучасний дім 1», як балансоутримувач, приступило до виконання послуг з утримання будинків та прибудинкової території по житловому будинку АДРЕСА_1 , на підставі акту приймання-передачі житлового комплексу по АДРЕСА_1 експлуатацію та на балансовий облік..

Жодних повідомлень про не проживання у квартирі АДРЕСА_2 та неотримання послуг з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.08.2015 року по 30.04.2018 року від відповідача на адресу позивача не надходило.

Докази на підтвердження зворотного в матеріалах справи відсутні.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Через відсутність відзиву відповідача суд позбавлений можливості перевірити зазначені позивачем підстави для позову з урахуванням заперечень останнього в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України.

Положеннями ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідачем, в свою чергу, жодних доказів в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України на спростування позовних вимог не надано.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ТОВ «Сучасний дім 1» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, є законними і обґрунтованими, в зв`язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі.

Також підлягають задоволенню позовні вимоги ТОВ «Сучасний дім 1» про стягнення пені, інфляційних втрат та трьох відсотків річних, оскільки правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора ( ч. 1 ст. 509 ЦК України)- вимагати сплату грошей за надані послуги.

Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача відповідно до правил ст. 141 ЦПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 64, 65, 65-1, 66, 67, 68 ЖК України, ст. ст. 81, 89, 141, 274-279, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ТОВ «Сучасний дім 1» - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Сучасний дім 1» заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.04.2016 року по 01.03.2019 року у розмірі 13 767,92 гривень, які складаються з основної суми боргу - 17457,95 грн., інфляційних втрат - 3102,98 гривень та 3% річних - 703,96 грн. та судовий збір у розмірі 1921 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасники справи, яким рішення не було вручене в день його проголошення, мають право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рушення суду.

Суддя К.А. Васалатій