Справа № 243/1980/19
Провадження № 2/243/1024/2019
РІШЕННЯ

іменем України

27 березня 2019 року м. Словянськ

Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Сидоренко І.О.,

за участю

секретаря судового засідання Лісняк К.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі № 11 Словянського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Райгородоцької селищної ради Словянського району Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом, суд,

ВСТАНОВИВ:

28 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 15 квітня 2004 року у с. Карпівка Словянського району за місцем свого постійного проживання помер його батько ОСОБА_2. Після його смерті залишилася спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами № 13 по вїзду Садовому с. Карпівка Словянського району. Заповіт при житті його батько не склав, він є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті батька. Для отримання спадщини позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. За його заявою була заведена спадкова справа та зроблений відповідний запис у Спадкові реєстрі, однак постановою державного нотаріуса Другої словянської державної нотаріальної контори Донецької області від 29.01.2019 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька, на житловий будинок, оскільки право власності на вказаний будинок не настало, так як договір на право забудови та безстрокове користування земельною ділянкою не був зареєстрований.

Позивач просить суд, визнати за ним, право власності на садибний житловий будинок, загальною площею 139,0 кв.м., житловою площею 40,6 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: Донецька область, Словянський район, с. Карпівка, вїзд Садовий, 13.

Позивач та його представник ОСОБА_3 до судового засідання не зявилися, через канцелярію суду надали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги просили задовольнити в повному обсязі.

Відповідач представник Райгородоцької селищної ради Словянського району Донецької області до судового засідання не зявився, через канцелярію суду передав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти задоволення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши подані документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

15 квітня 2004 року помер ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖС № 142236, виданим Райгородоцькою селищною радою 16.04.2004 року, який відповідно до свідоцтва про народження серії І-НО № 037654, був батьком ОСОБА_1.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими та побутовими будовами та спорудами,(літера «А-3» житловий будинок, літера «Б» літня кухня, літера «В» сарай, літера «Г» погріб, літера «Д» сарай, літера «Е» вбиральня, літера «Ж», «З», «М» навіси, ворота -1, огорожа 2, колодязь 3), що знаходиться в с. Карпівка Словянського району, вїзд Садовий, 13.

Відповідно до довідки КП «БТІ» № 492-18/0.45/01 від 21.02.2019 року, житловий будинок (літера «А-3» житловий будинок, літера «Б» літня кухня, літера «В» сарай, літера «Г» погріб, літера «Д» сарай, літера «Е» вбиральня) побудований до 05.08.1992 року, згідно з Прикінцевими положеннями ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності (із змінами та доповненнями», п. 42 Порядку державної реєстрації речових право на нерухоме майно та їх обтяжень (із змінами та доповненнями) не є самовільними і дозволу не потребують. Навіси «Ж», «З», «И», ворота -1, огорожа 2, колодязь 3 є тимчасовими спорудами і згідно постанови КМУ від 07.06.2017 року № 406 не потребують дозвільних документів і не підлягають прийняттю в експлуатацію.

Постановою державного нотаріуса Другої Словянської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 від 11.01.2019 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_2 на житловий будинок, оскільки право власності на вказаний будинок не настало, так як договір на право забудови та безстрокове користування земельною ділянкою не був зареєстрований.

Згідно відповіді № 626-2/0.84/01 від 07.03.2019 року на запит від 04.03.2019 року про надання інформації щодо реєстрації права власності на житловий будинок, розташований за адресою: Донецька область, Словянський район, с. Карпівка, вїзд Садовий, 13, видно, що в архівній інвентаризаційній справі по вищезазначеній адресі власником житлового будинку, за вищевказаною адресою є ОСОБА_2, на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з числом кімнат від однієї до п'яти включно, посвідченого Другою Словянською державною нотаріальною конторою від 31.07.1974 року за реєстровим № 2652, але право власності на вищезазначений будинок в КП «БТІ» не зареєстроване.

Згідно з повідомленням Другої Словянської державної нотаріальної контори № 203/02-17 від 14.03.2019 року, після померлого 15 квітня 2004 року ОСОБА_2 було заведено спадкову справу за заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом його сина ОСОБА_1 відповідно до якої крім нього ще були інші спадкоємці, а саме сини померлого ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які відповідно до заяви відмовилися від належної їм частки спадщини, яка залишилася після смерті їх батька, на користь сина померлого ОСОБА_1

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини, як це передбачено статтею 1218 ЦК України, входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Таким чином, єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_2 був його син ОСОБА_1, що вбачається з матеріалів спадкової справи, оскільки інші сини спадкодавця ОСОБА_5 та ОСОБА_6, відповідно до заяви відмовилися від належної їм частки спадщини, яка залишилася після смерті їх батька, на користь сина померлого ОСОБА_1.

Таким чином, спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняв його син ОСОБА_1

Однак ОСОБА_2 за життя не зареєстрував право власності на домоволодіння та помер 15 квітня 2004 року.

Відповідно до положень частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Свідоцтво про право на спадщину, згідно положень частини 1 статті 1298 ЦК України, видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов?язкової реєстрації таких прав.

За змістом ЦК УРСР 1963 р. виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 р. і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 р. № 56.

Зазначеним нормативним актом було передбачено державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України «Про державну реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 р.

Таким чином з матеріалів справи вбачається, що земельна ділянка була відведена для будівництва житлового будинку, у забудовника був належний дозвіл на будівництво. Після завершення будівництва була проведена технічна інвентаризація будинку. Тобто, зазначений будинок не є самочинним будівництвом у відповідності до положення ч.1 ст.376 ЦК України, тому входить до складу спадщини.

Згідно розяснень, викладених у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Отже, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами № 13 по вїзду Садовому с. Карпівка Словянського району увійшов до складу спадщини, що залишилася після смерті ОСОБА_2, позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті спадкодавця, інших спадкоємців за законом немає, однак через відсутність реєстрації права власності на домоволодіння, позбавлений можливості оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку.

Аналізуючи надані по справі докази, у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 76-81, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, ст.ст. 1216-1218, 1261, 1270, 1296, 1298 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Райгородоцької селищної ради Словянського району Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, право власності на садибний (індивідуальний) житловий будинок (літера А-3 згідно технічної інвентаризації), загальною площею 139,0 кв.м, житловою площею 40,6 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами (літня кухня позначена літерою «Б», літера «В» сарай, літера «Г» погріб, літера «Д» - сарай, літера «Е» вбиральня, літера «Ж», «З» , «М» навіси, ворота -1, огорожа 2, колодязь 3), що розташований в с. Карпівка Словянського району, вїзд Садовий, 13, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2, померлого 15.04.2004 року.

Повний текст рішення буде виготовлений протягом десяти днів.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду через Словянський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя

Словянського міськрайонного суду ОСОБА_7