Провадження № 2/161/2801/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2019 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої - судді Плахтій І.Б.,

з участю секретаря судових засідань - Жаловаги І.П.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, --

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача про поділ спільного майна подружжя.

Позов мотивувала тим, що 22.07.2000 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , який розірвано рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.11.2017. Вказує, що за час перебування у шлюбі ними було набуто у власність спільне майно: грошові кошти від відчуження набутої у спільну сумісну власність квартири в сумі 45 000,00 дол. США, які були розміщені на банківському рахунку на ім`я ОСОБА_3 в ПАТ КБ «Приватбанк». В подальшому, ОСОБА_3 без відома позивача переказав дану суму коштів із врахуванням нарахованих відсотків, на інший свій картковий рахунок та зняв їх 11.02.2014. Постановою Волинського апеляційного суду від 27.05.2019 вирішено спір з приводу розподілу 45 000 дол. США (кошти за відчуження спільної квартири), однак вимога про поділ 1 534,39 дол. США нарахованих відсотків судом не вирішувалось, оскільки така вимога сторонами не заявлялася. Разом з тим, постановою апеляційного суду, встановлено, що використання ОСОБА_3 спільних коштів подружжя, знятих ним з рахунку в банку 11.02.2014 суперечить вимогам ст. 65 СК України, дана обставина звільняється від доказування.

Оскільки за час перебування у шлюбі за рахунок спільного майна набуто грошові кошти в сумі 1 534,39 дол. США, то вони підлягають поділу між подружжям в рівних частинах.

А тому, просить стягнути з ОСОБА_3 767,20 дол. США та судові витрати по справі.

В судовому засіданні позивач та її представник вимоги позову підтримали з підстав викладених в позові. Позивач додатково пояснила, що кошти були отримані від відчуження спільної квартири в розмірі 45 000 дол. США, розмістили їх на банківському рахунку. Про те, що були нараховані відсотки на дану суму стало відомо лише під час судового розгляду в попередній справі про поділ майна подружжя. Дані кошти були зняті відповідачем самостійно і використані самостійно без її відому. Вважає, що дані кошти теж підлягають поділу між подружжям в рівних частинах.

Сторона відповідача під час розгляду справи вимоги позову не визнавали. Відповідач вказував, що позивачу було відомо про дані кошти, разом знімали їх з банківського рахунку, використовували в цілях сім`ї, на відпочинок сім`ї, лікування дітей.

Заслухавши пояснення позивача та її представника, враховуючи заперечення сторони відповідача, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 22.07.2000. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 13 листопада 2017 року шлюб між сторонами розірвано. Рішення набрало законної сили (а.с. 4,9).

Сторонами під час перебування у шлюбі було набуто майно, зокрема, грошові кошти, розміщені на депозитному рахунку в банку.

З матеріалів справи вбачається, що 31.12.2013 між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (Продавець) та ОСОБА_4 (Покупець), укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , яка належала продавцям на праві власності (а.с. 5, 6).

В цей же день в АТ КБ «Приватбанк» відкрито депозитний рахунок на ім`я ОСОБА_3 , на якому розміщені кошти, які отримані сторонами від продажу спільної квартири.

Постановою апеляційного суду від 27.05.2019 (а.с. 10,11) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, скасовано рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 грудня 2018 року в даній справі в частині відмови в позові про поділ 45000 доларів США і ухвалено в цій частині нове рішення, яким позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 компенсацію частки грошових коштів, розміщених на рахунку у АТ КБ «Приватбанк» в розмірі 22500доларів США (а.с. 10,11).

Постановою суду встановлено, згідно інформації АТ КБ «Приватбанк» від 14 травня 2019 року №20.1.0.0.0/7-190410/291, що на ім`я відповідача ОСОБА_3 в АТ КБ «Приватбанк» 31.12.2013 було відкрито депозитний рахунок та зараховані кошти в сумі 46 500 доларів США. 23.01.2014 року кошти в сумі 46 528,02 доларів США, в тому числі 46500 доларів США вкладу та 28,02 долари США відсотків були переведені на картковий рахунок. 05.02.2014 року відкрито депозит та кошти в сумі 46 528,02 доларів США знову внесені на депозитний рахунок відповідача. 11.02.2014 року вказана сума коштів з депозитного рахунку переведена на картковий рахунок відповідача та в цей же день видана готівкою у відділенні банку.

Під час розгляду вищевказаної справи судом встановлено та не заперечувалося відповідачем, що зараховані на депозитний рахунок кошти в сумі 46 500 доларів США отримані сторонами в зв`язку з продажем квартири відповідно до договору купівлі-продажу від 31.12.2013.

В суді апеляційної інстанції встановлено, що позивач про зняття коштів з депозитного рахунку відповідачем дізналась в ході розгляду даної справи, а саме: після отримання інформації АТ КБ «Приватбанк» ї про рух коштів по рахунках відкритих на ім`я відповідача ОСОБА_3 на вимогу апеляційного суду за клопотанням позивача.

Відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Згідно інформації АТ КБ «Приватбанк» від 08 травня 2019 року вбачається, що на рахунку відповідача ОСОБА_3 в АТ КБ «Приватбанк» перебували кошти в сумі 46 534,39 доларів США.

Дана сума коштів була виплачена одним платежем відповідачу ОСОБА_3 у відділенні банку.

Відповідач в судовому засіданні не оспорював зняття ним саме вказаної позивачем суми 46 534,39 дол. США, що відповідно до наданої банком інформації дійсно перебувала на рахунку ОСОБА_3 .

Оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що дана сума коштів була спільною власністю подружжя, набутою у зв`язку із відчуженням квартири, на яку в подальшому внаслідок укладення цивільно-правової угоди (відкриття депозитного рахунку в банку) було нараховано відсотки, однак поділ даної суми був проведений в межах заявлених позивачем позовних вимог (45 000 дол. США), то суд дійшов висновку, що різниця суми коштів в розмірі (46 534,39 дол. США спільні кошти подружжя - 45 000 дол. США, кошти поділені між подружжям рішенням суду) 1 534,39 дол. США підлягають поділу між сторонами в рівних частинах.

Згідно статті 60 Сімейного кодексу України(в подальшому - СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з вимогами ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов обґрунтованого висновку про підставність заявлених вимог позивачем та стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 компенсації частки грошових коштів, що були розміщені на рахунку в АТ КБ «Приватбанк», в розмірі 767 доларів США 20 центів.

Разом з тим, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають до задоволення вимоги позивача про відшкодування відповідачами понесених ним судових витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 17, 77, 78, 81, 141, 247, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, на підставі ст.ст. 328, 334, 392 ЦК України, ст.ст.57, 59, 60, 61 СК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) компенсацію частки грошових коштів, що були розміщені на рахунку в АТ КБ «Приватбанк», в розмірі 767 (сімсот шістдесят сім) доларів США 20 центів та 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 09.12.2019.

Суддя Луцького міськрайонного суду І.Б. Плахтій