Справа №173/2118/18
Провадження №2/173/208/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

У складі: головуючої: - судді Петрюк Т.М.

При секретарі Рудовій Л.В.

За участю: позивача ОСОБА_1

Представника відповідача ОСОБА_2

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України про стягнення безпідставно знятих з рахунку коштів та компенсації за завдані моральні та фізичні страждання ,-

ВСТАНОВИВ:

04.09.2018 до суду звернувся позивач ОСОБА_1, з позовом про стягнення безпідставно знятих з рахунку коштів та компенсації за завдані моральні та фізичні страждання до відповідача ПАТ «Державний ощадний банк України».

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2018 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в спрощеному провадженні з викликом сторін на 01 листопада 2018 року.

01.11.2018 року оголошено перерву в судовому засіданні в зв'язку з закінченням робочого часу. Справу призначено до розгляду на 17 січня 2019 року.

17.01.2019 року в судовому засіданні оголошено перерву в зв'язку з задоволенням клопотання позивача про витребування доказів. Справу призначено до розгляду на 19.03.2019 року

Учасникам розгляду справи роз'яснені права та обов'язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України.

19.03.2019 року в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Згідно заявлених позовних вимог просить стягнути з відповідача на його користь втрачену ним грошову суму 16318 грн., 40 коп. та понесені судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: раніше він звертався з позовом до суду, але судом 22.11.2017 року вирішено справу у вигляді зобов'язання ПАТ «Державний ощадний банк України» поновити йому кредитну лінію. Дане рішення апеляційним судом Дніпропетровської області залишено без змін.

Він звернувся до ПАТ «Державний ощадний банк України» з проханням про повернення на його користь викрадених з його карткового рахунку кредитних коштів в сумі 16318 грн.., 40 коп. Проте його звернення залишено без задоволення з посиланням, що за рішенням суду йому вже поновлено кредитну лінію.

Раніше йому відкрито банківський рахунок та здійснюються обслуговування в ТВВБ П типу № 10003/0588 філії Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк».

11.10.2016 року з його картки «Ощабданку» невідомими особами було викрадено з його пенсійного карткового рахунку кредитні кошти в сумі 16318 грн., 40 коп. про крадіжку йому стало відомо 19.10.2016 року, коли він намагався зняти гроші з банкомату. В цей же день він звернувся до відділення поліції м. Верхньодніпровська та надав всю необхідну інформацію про факт крадіжки в нього грошей.

За його заявою порушено кримінальне провадження про факт крадіжки грошей з його пенсійного карткового рахунку.

07.11.2016 року він звернувся до АТ «Ощадбанк» з проханням повернути гроші на його рахунок, оскільки вони були викрадені внаслідок відсутності належного захисту його рахунку. Але відповідач йому в цьому відмовив. Отримавши відповідь про відмову повернути йому грошові кошти на рахунок, він побоюючись наростання відсотків за зняті незаконним шляхом кредитні грошові кошти, змушений був позичити гроші у знайомих та друзів та покласти на рахунок, з якого були викрадені грошові кошти та взагалі закрити кредитну лінію. Проте вказаний факт з його сторони абсолютно не виявився фактом визнання боргу перед банком, тому просить стягнути з банку внесені ним грошові кошти на погашення кредиту, що й стало підставою звернення до суду.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному об'ємі, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Також пояснив, що за рішенням суду йому дійсно було відновлено кредитну лінію з відповідним лімітом грошових коштів. Проте, щоб не відбулось заборгованості за кредитним договором він вніс грошові кошти, які були викрадені з його рахунку, позичивши дані кошти у своїх знайомих. Але він при розгляді попередньої справи не надав доказів внесення даних коштів, тому дані вимоги не були задоволенні. На даний час він надає докази тому, що ним дійсно вносились дані грошові кошти, які він прохає повернути. Ним були внесені грошові кошти в більшій сумі. Але він просить повернути лише ті кошти які були в нього викрадені з урахуванням відсотків. Так як інша сума йшла на погашення грошових коштів, якими він користувався.

Відповідач представник ПАТ «Державний Ощадний банк України» в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував посилаючись на те,що поданий позивачем позов дублює раніше поданий ним позов. При цьому якщо позивач вважав рішення суду неправильним він міг його оскаржити в апеляційному порядку. Крім того позивачем не надано доказів, що він платив саме свої кошти. В свою чергу кредитні кошти це кошти банку, а не позичальника. Тому підстави для повернення позивачу грошових коштів відсутні та позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст.55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, заслухавши пояснення учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов'язується примати і зараховувати на рахунок. відкритий клієнтові (володільцеві рахунку), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку та проведення операцій за рахунком.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1, відкрито банківський рахунок та здійснюються обслуговування в ТВВБ П типу № 10003/0588 філії Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк», що підтверджується випискою по картковому рахунку.

11.10.2016 року з рахунку, відкритого на ім'я позивача в АТ «Ощабданк» невідомими особами було викрадено з його пенсійного карткового рахунку кредитні кошти в сумі 16200.00 шляхом переведення на інший рахунок, що підтверджу4ється випискою по банківському рахунку позивача.

За доводами позивача про крадіжку грошових коштів йому стало відомо 19.10.2016 року, коли він намагався зняти гроші з банкомату. В цей же день він звернувся до відділення поліції м. Верхньодніпровська та надав всю необхідну інформацію про факт крадіжки в нього грошей.

За його заявою порушено кримінальне провадження про факт крадіжки грошей з його пенсійного карткового рахунку

Позивач відразу звернувся до відділення банку та відділення поліції, де за його заявою були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та проводиться досудове розслідування, що підтверджується витягом із ЄРДР, постановами про закриття кримінального провадження та скасування постанови про закриття кримінального провадження.

Факт звернення позивача до банку підтверджується відповіддю банку від 23.11.2017 року з якої вбачається, що операції з перерахування коштів були здійснені 11.10.2016 року у мережі Інтернет безготівковим шляхом.

З пояснень позивача вбачається, що позивач не був зареєстрований на сайті «Ощад 24», та не знімав грошових коштів.

Відповідно до ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування кредитних коштів з його рахунку, банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до п. 37.2 ст. 37 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов'язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити платнику пеню в розмірі 0.1 від суми неналежного переказу за кожен день, починаючи від дня неналежного переказу за кожен день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Відповідно до п. 6.7, 6.8 Положення № 223 банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувались або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та за необхідності, відновляє залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо платіжний засіб було викрадено без фізичного пред'явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка не дає змоги ініціювати платіжні операції.

Аналогічні висновки містяться і у правовій позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду України у справі № 6-71цс15 від 13 травня 2015 року .

Відповідно до рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2017 року було зобов'язано ПАТ «Державний ощадний банк України» відновити ОСОБА_1, кошти кредитного ліміту в сумі 16200 грн., списаних з банківського рахунку № 1320 11 жовтня 2016 року. Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 29.03.2018 року рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 22.11.2017 року залишене без змін.

За поданою позовною заявою позивач просить повернути йому його особисті грошові кошти, які він вніс на погашення кредиту після безпідставного переказу грошових коштів з його банківського рахунку, оскільки позивач побоювався нарахування відсотків на кредит.

Таким чином предмет позову заявленого позивачем є іншим від заявленого ним в первісному позові.

Відповідно до повідомлення ПАТ «Державний ощадний банк України» та наданої суду виписки з карткового рахунку позивача судом встановлено, що 06.01.2017 року позивачем були внесені грошові кошти на поповнення карткового рахунку № 1320 в сумі 25500 грн., з яких в той самий день списано 25334 грн.., 85 коп., в рахунок погашення кредиту.

Таким чином доводи позивача, що він вніс власні грошові кошти на поповнення карткового рахунку № 132, з якого безпідставно були списані кредитні грошові кошти позивача, знайшли своє підтвердження належними та допустимим доказами.

За даних підстав суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Оскільки відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України - Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

Так як винна особа у безпідставному списанні грошових коштів з рахунку позивача до даного часу не знайдена, дані грошові кошти підлягають стягненню з відповідача, оскільки ці грошові кошти були внесені позивачем на рахунок відповідача. В свою черги при встановленні винної особи відповідач матиме право заявити вимогу про відшкодування даних коштів за рахунок особи, винної у їх безпідставному списанні.

Вирішуючи питання про те, яку грошова сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача суд виходить з наступного.

Позивачем заявлені вимоги про повернення йому грошових коштів в сумі 16318 грн.. 40 коп., яку він обґрунтовує: 16200.00 грн., безпідставно списаних з його карткового рахунку та нарахованими на дану суму відсотками.

Суду надані докази про безпідставне списання з карткового рахунку позивача грошових коштів в сумі 16200.00 грн., проте не надані докази в якому розмірі були нараховані відсотки на дану суму та за який період. Сам позивач зазначає, о він вніс більшу грошову суму на погашення кредиту, так як погашав і отримані безпосередньо ним кредитні грошові кошти і безпідставно списані.

За даних обставин суд приходить до в висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню лише грошова сума 16200.00 грн., які були безпідставно списані з рахунку позивача.

В іншій частині заявлені позовні вимоги на думку суду задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 768.40 грн., оскільки позивач звільнений від сплати судового збору

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України про стягнення безпідставно знятих з рахунку коштів та компенсації за завдані моральні та фізичні страждання - задовольнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (юридична адреса: 01023 м. Київ вул. Госпітальна, 12-г, ) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 Б., Верхньодніпровського району Дніпропетровської області грошові кошти в сумі 16200 (шістнадцять тисяч двісті) грн., безпідставно списаних з карткового рахунку № 1320 11 жовтня 2016 року та внесені ОСОБА_1 на рахунок банку 06 січня 2017 року.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (юридична адреса: 01023 м. Київ вул. Госпітальна, 12-г, ) на користь держави судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення. Відповідно до п. 15.5 розділу ХШ Перехідні положення ЦПК України апеляційна скарга подається через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області до приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність із редакцією Цього кодексу

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення.

Повний текст рішення виготовлений 29.03.2019 року

Суддя Петрюк Т.М.

Зареєстроване: 29.03.2019 року

Оприлюднене: 29.03.2019 року

Дата набрання законної сили: 03.05.2019 року