Провадження № 22-ц/812/1835/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2019 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - Бондаренко Т.З.,

суддів - Темнікової В.І., Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання Андрієнко Л.Д.,

за участі: представника Інгульського ВДВС м.Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області Терещенка А.О., заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

Інгульського відділу Державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області на ухвалу Новоодеського районного суду Миколаївської області від 11 вересня 2019 року постановлену під головуванням судді Баранкевич В.О. за скаргою

ОСОБА_1

на дії державного виконавця Інгульського відділу Державної виконавчої служби у м.Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області,

встановила:

В жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив суд визнати дії заступника начальника Інгульського відділу Державної виконавчої служби у м.Миколаїв Головного територіального управління юстиції Миколаївській області Терещенка А.О. у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа від 13 січня 2006 року про зобов`язання ТОВ «Деметра-Люкс» повернути власнику ОСОБА_1 гноєрозкидувач «ПРТ-7» вартістю 14000 грн. та сівалку вартістю 6500 грн.- неправомірними.

Скарга мотивована тим, що 10 жовтня 2018 року заявник звернувся з заявою на ім`я начальника Інгульського відділу ДВС у м. Миколаєві ГТУЮ у Миколаївській області про відновлення вказаного виконавчого провадження за дублікатом виконавчого листа, але 20 жовтня 2018 року його заяву повернуто без прийняття до виконання, оскільки у даному провадженні №14722467 була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження від 24 листопада 2015 року, яка не скасована, в зв`язку з чим відсутні підстави для відновлення виконавчого провадження.

Посилаючись на те, що постанова про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-118 від 13 січня 2006 року винесена з порушенням норм чинного законодавства, ОСОБА_1 просив суд визнати дії заступника начальника Інгульського відділу ДВС у м. Миколаєві ГТУЮ у Миколаївській області Терещенка А.О. неправомірними, скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження №14722467 від 24 листопада 2015 року, зобов`язати відновити виконавче провадження №14722467 від 31 серпня 2009 року.

Ухвалою Новоодеського районного суду Миколаївської області від 11 вересня 2019 року скаргу ОСОБА_1 задоволено. Постановлено визнати дії заступника начальника Інгульського відділу ДВС у м. Миколаєві ГТУЮ у Миколаївській області Терещенка А.О. неправомірними та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження №14722467 від 24 листопада 2015 року і зобов`язати відновити виконавче провадження № 14722467 від 31 серпня 2009 року.

В апеляційній скарзі Інгульський ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області посилаючись на порушення судом законних прав та інтересів, норм процесуального права, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом безпідставно винесено ухвалу про поновлення ОСОБА_1 строк звернення до суду, оскільки останній про таке не просив та не навів відповідних аргументів. Заявник ознайомився з матеріалами виконавчого провадження 21 лютого 2018 року, в зв`язку з чим строк на оскарження постанови від 24 листопада 2015 року пропущено.

Суд не звернув увагу на те, що ОСОБА_1 подав скаргу на постанову повідомлення від 16 жовтня 2018 року про повернення виконавчого документу стягувачеві без прийняття до виконання, проте також просить в своїй скарзі також скасувати інший процесуальний документ, а саме постанову державного виконавця від 24 листопада 2015 року, змінивши таким чином предмет позову. Крім цього, з оскаржуваної ухвали вбачається, що суд розглянув скаргу на дії державного виконавця, проте саме така скарга заявником не подавалась, в зв`язку з чим суд фактично вийшов за межі заявлених вимог.

Апелянт також зазначає, що внаслідок скасування судовим рішенням постанови від 05 липня 2013 року фактично було відновлено виконавче провадження, а тому висновок суду про те, що виконавче провадження не було відновлено, є помилковим.

Після фактичного відновлення виконавчого провадження, саме з вини суду, на думку апелянта, не було повернуто до виконавця виконавчий лист у строки встановлені законом, що і стало підставою для винесення постанови від 24 листопада 2015 року про закінчення виконавчого провадження відповідно до вимог закону.

Скаржник своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористався.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Положеннями ст. 447 ЦПК України передбачено право сторони виконавчого провадження звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 449 ЦПК України передбачено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Положеннями статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закону) передбачено, що рішення, дії чи бездіяльності виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Частина 5 цієї ж статті передбачає, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК з особливостями, встановленими статтею 449 ЦПК, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються. До участі у справі як заінтересованої особи залучається інша сторона виконавчого провадження, оскільки судовим рішенням може бути вирішено питання про її права чи інтереси.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу (частина перша статті 451 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи заочним рішенням Новоодського районного суду Миколаївської області від 25 листопада 2005 року у справі №2/418/05 частково задоволено позов ОСОБА_1 до ТОВ «Деметра-Люкс», ОСОБА_2 про витребування майна та відшкодування майнової та моральної шкоди.

Постановлено зобов`язати ТОВ «Деметра-Люкс» повернути ОСОБА_1 гноєрозкидувач «ПРТ-7», сівалку «СОІ-4», вартістю відповідно 14000 грн. і 6500 грн., також з ТОВ «Деметра-Люкс» та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягнуто відповідно 652174,56 грн. і 7062,31 збитків. У задоволенні решти вимог відмовлено (а.с.140-141).

Рішення суду набрало законної сили та було видано виконавчий документ, який в подальшому пред`явлений ОСОБА_1 до органу державної виконавчої служби для примусового виконання.

За виданим судом виконавчим листом №2-418/05, Ленінським ВДВС Миколаївського МУЮ було відкрито виконавче провадження №14722467, яке постановою старшого державного виконавця Ленінського ВДВС Миколаївського МУЮ Кюкало Ю.М від 05 липня 2013 року було закінчено.

08 серпня 2013 року ухвалою Новоодеського районного суду Миколаївської області було відмовлено ОСОБА_1 в задоволені його скарги про скасування постанови старшого державного виконавця Ленінського ВДВС Миколаївського МУЮ Кюкало Ю.М від 05 липня 2013 року про закінчення виконавчого провадження ВП №14722467 по виконавчому листу №2-418//5, виданого Новоодеським районним судом Миколаївської області про зобов`язання ТОВ Деметра Люкс повернути власнику ОСОБА_1 гноєрозкидувач ПРТ-7, вартістю 14000 гривень, сівалку СОІ-4, вартістю 6500 гривень.

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 08 жовтня 2013 року було задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ухвалу Новоодеського районного суду Миколаївської області від 08 серпня 2013 року було скасовано і постановлено нову ухвалу про задоволення скарги.

Визнано неправомірною і скасовано постанову державного виконавця Ленінського відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції від 05 липня 2013 року про закінчення виконавчого провадження (а.с.142-143).

У відповідності з ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року N 606-XIV, діючого на час закінчення виконавчого провадження, у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа

стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником

відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець,

або керівником відповідного органу державної виконавчої служби або

якщо до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування

заходів до забезпечення позову, а також у разі повернення

виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої

служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох

робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа

чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої

служби.

Про відновлення виконавчого провадження державний

виконавець виносить постанову, копії якої не пізніше наступного

дня надсилаються до суду, який визнав незаконною постанову

державного виконавця, сторонам, а також органу (посадовій особі),

який видав виконавчий документ.

В той же час, в матеріалах справи міститься лист Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції від 12 серпня 2015 року яким Новоодеський районний суд Миколаївської області повідомлено про необхідність повернення виконавчого листа по справі № 2-418 від 13 січня 2006 року в зв`язку із скасуванням ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 08 жовтня 2013 року постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 5 липня 2013 року (а.с. 40).

В подальшому постановою державного виконавця від 28 жовтня 2013 року було скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 05 липня 2013 року (а.с. 86).

На вказані обставини посилається державний виконавець у відзиві на скаргу ОСОБА_1 та про таке зазначає і в апеляційній скарзі.

Таким чином вимоги наведеного закону стосовно винесення постанови державним виконавцем про відновлення виконавчого провадження та направлення вказаної постанови учасника виконавчого провадження, державним виконавцем не виконано. Така постанова підлягала направленню і до суду, як до органу, який видав виконавчий документ, та мала бути підставою для направлення судом виконавчого документу до виконавчої служби. Проте, в зв`язку з відсутністю такої постанови, у суду не виникло обов`язку для пред`явлення виконавчого документу з метою продовження виконавчого провадження у тримісячний строк.

За вказаних обставин, постановляючи оскаржувану ухвалу, районний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що в зв`язку з не відновленням у передбачений законом спосіб виконавчого провадження, відсутні і правові підстави для його закриття постановою № 14722467 від 24 листопада 2015 року (а.с. 8).

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Виконання судового рішення є також сферою регулювання статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, так як виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції.

У справі «Войтенко проти України» (рішення від 29 червня 2004 року) Європейський суд з прав людини нагадує свою практику, що неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу № 1.

Враховуючи наведене, а також те що рішення суду перебуває на виконанні тривалий час, районний суд правомірно задовольнив скаргу ОСОБА_1 на неправомірні дії державного виконавця та скасував постанову від 24 листопада 2015 року про закінчення виконавчого провадження, зобов`язавши державного виконавця відновити виконавче провадження за № 14722467 від 31 серпня 2009 року .

Доводи апеляційної скарги, стосовно пропуску заявником строку на оскарження, не заслуговують на увагу. Так, районний суд правильно виходив з положень ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до яких строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони невизначені законом, встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

Частиною 2 статті 449 ЦПК України передбачено, що пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Як вбачається з ухвали Новоодеського районного суду Миколаївської області від 31 жовтня 2018 року, судом постановлено поновити ОСОБА_1 строк на пред`явлення скарги на дії державного виконавця Інгульського відділу ДВС у м. Миколаєві ГТУЮ у Миколаївській області Терещенка А.О.

Клопотання про поновлення строку міститься в самій скарзі, де ОСОБА_1 зазначає, що оскаржувана ним постанова від 24 листопада 2015 року йому не направлялася, в зв`язку з чим він і не міг знати про її прийняття.

Також районний суд вірно зазначив, що ознайомлення ОСОБА_1 з матеріалами виконавчого провадження та отримання необхідних йому ксерокопій документів, не свідчить про те, що ним було отримано саме копію постанови про закриття виконавчого провадження №1472467 від 24 листопада 2015 року. Тоді як положенням ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» саме на виконавця покладено обов`язок направлення копії вказаної постанови стягувану. Натомість докази щодо отримання стягувачем вказаних документів відсутні.

Також є необґрунтованим посиланням в апеляційній скарзі на те, що суд вийшов за межі предмета оскарження. Так із змісту поданої ОСОБА_1 скарги та її прохальної частини чітко вбачається, що він просить визнати дії державного виконавця неправомірними, скасувати постанову від 24 листопада 2015 року та покласти на державного виконавця відповідне зобов`язання. Саме вказані вимоги розглянуті судом та стосовно них ухвалено судове рішення.

Доводи апеляційної скарги про те, що внаслідок скасування судовим рішенням постанови від 05 липня 2013 року фактично було відновлено виконавче провадження, а тому висновок суду про невідновлення виконавчого провадження, є помилковим, також не можуть бути враховані. Так, процедура відновлення провадження після скасування судом постанови про його закриття, як зазначено вище, чітко визначена наведеним законом.

Відповідно до вимог ч.1 та п.1 ч.2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно,своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Проте державним виконавцем не дотримано визначеного законом порядку відновлення виконавчого провадження, тому і відсутні підстави вважати його таким.

Статтею 258 ЦПК України встановлено, що судовим рішенням є ухвали, рішення, постанови, судові накази.

Вимогами ст. 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія не вбачає підстав для її зміни чи скасування, як такої, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-383, 387 ЦПК України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу Інгульського відділу державної виконавчої служби м.Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області залишити без задоволення.

Ухвалу Новоодеського районного суду Миколаївської області від 11 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог ст. 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Судді: Т.З. Бондаренко

Т.В.Крамаренко

В.І. Темнікова

Повний текст постанови виготовлений 06 грудня 2019 року.