Справа № 600/675/18
Справа № 2/600/236/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року Козівський районний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Чорного І.А., при секретарі судових засідань Фещак Г.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Козова в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання правочину удаваним,

В С Т А Н О В И В:

20 серпня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про визнання правочину удаваним.

Позовна заява ОСОБА_2 мотивована тим, що 19.05.2015 року він маючи намір подарувати своєму зятю, відповідачу по справі ОСОБА_3 автомобіль марки Volkswagen Passat, 1989 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_5 звернувся в сервісний центр МВС в м. Підгайці, де йому пояснили, що для цього необхідно зняти указаний автомобіль з обліку та поставити його на облік на ОСОБА_3.Також вказали, що йому необхідно звернутися в ТОВ «Сервіс-Надзбруччя» для оформлення довідки-рахунку. Утой же день, на підставі довідки-рахунку серії ААЕ № 37939 від 19 травня 2015 року, виданої ТОВ «Сервіс-Надзбруччя», вказаний вище автомобіль марки Volkswagen Passat, 1989 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_5, було перереєстровано на ОСОБА_3, автомобілю присвоєно реєстраційний номер НОМЕР_2, за який останній нібито сплатив ОСОБА_2 62500 гривень. Проте, жодних коштів за автомобіль позивач від ОСОБА_3 не отримував та наміру отримувати не мав. Насправді у нього з відповідачем була домовленість про укладення договору дарування, який був фактично прихований укладеним договором купівлі-продажу.

Посилаючись на викладені обставини, уточнивши позовні вимоги, позивач просив суд, на підставі статті 235 ЦК України, визнати договір купівлі-продажу транспортного засобу Volkswagen Passat, 1989 року випуску, номер шасі НОМЕР_6, реєстраційний номер НОМЕР_2, укладений між ним та ОСОБА_3 у формі довідки-рахунку серії ААЕ № 37939 від 19 травня 2015 року, виданої ТОВ «Сервіс-Надзбруччя» на ім'я ОСОБА_3 - удаваним правочином, вчиненим з метою приховування іншого правочину, а саме договору дарування.

Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 21 вересня 2018 року відкрито провадження у вказаній справі.

У судове засідання позивач ОСОБА_2 не зявився, представник позивача адвокат Кожевнікова О.В. подала до суду заяву від 14.05.2019 року, в якій просила позов задовольнити та справу розглядати у її відсутності та відсутності позивача. Крім цього просила залишити судові витрати за позивачем.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву від 06.05.2019 року, у якій позовні вимоги визнав, не заперечував проти задоволення позову та просив справу слухати у його відсутності. Повідомив, що наслідки визнання позову йому відомі та зрозумілі. Крім цього зазначив, що жодних коштів за придбання автомобіля він позивачу не платив, оскільки у них була домовленість про укладення договору дарування.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 19 травня 2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу Volkswagen Passat, 1989 року випуску, номер шасі НОМЕР_6, реєстраційний номер НОМЕР_2, у формі довідки-рахунку серії ААЕ № 37939 від 19 травня 2015 року, виданої товариством з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Надзбруччя» на ім'я ОСОБА_3. Вартість автомобіля згідно довідки-рахунку серії ААЕ № 37939 від 19 травня 2015 року становила 62500 гривень.

19 травня 2015 року на ім'я ОСОБА_3 було видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 - автомобіля Volkswagen Passat, 1989 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2.

Судом також встановлено, що 06 березня 2010 року на підставі довіреності, дійсної до 10 вересня 2019 року, ОСОБА_2 був уповноважений укладати правочини щодо експлуатації транспортного засобу, розпоряджатися належним громадянину ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_8 транспортним засобом Volkswagen Passat, 1989 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2.

Позивач вказує, що договір купівлі - продажу транспортного засобу від 19 травня 2015 року, укладений між ним та відповідачем, є удаваним правочином, оскільки коштів від ОСОБА_3 він не отримував та наміру отримувати не мав. При укладені указаного договору воля сторін була спрямована на укладення договору дарування. Відповідач ОСОБА_3 з позовними вимогами згоден.

Вирішуючи спір по суті суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 6, 11 та 12 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

У сенсі положень статті 202 ЦК України під правочином розуміють дії, спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. Дії як юридичні факти мають вольовий характер і можуть бути правомірними та неправомірними. Правочини належать до правомірних дій, спрямованих на досягнення правового результату.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України, зокрема, відповідно до частини 5 даної статті правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 655 ЦК України).

Згідно ч.ч. 1 ст. 81, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З урахуванням встановлених обставин справи та на підставі належної оцінки зібраних у справі доказів, суд приходить до висновку про те, що у ОСОБА_2 і ОСОБА_3 не було наміру укладати договір купівлі-продажу указаного автомобіля. Фактично між вказаними сторонами склались правовідносини дарування, що не суперечить приписам ст.717 ЦК України, якою передбачено, що за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Відповідно до статті 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

Тлумачення статті 235 ЦК України свідчить, що удаваним є правочин, що вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Тобто сторони з учиненням удаваного правочину навмисно виражають не ту внутрішню волю, що насправді має місце. Відтак, сторони вчиняють два правочини: один удаваний, що покликаний «маскувати» волю осіб; другий прихований, від якого вони очікують правових наслідків.

Відповідно до п. 25 Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.200 9року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» за удаваним правочином (стаття 235 ЦК) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.

Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин.

Вищевикладені фактичні обставини справи свідчать про те, що договір купівлі-продажу указаного транспортного засобу між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 є удаваним правочином, який насправді є договором дарування, до якого слід застосовувати положення гл. 55 ЦК України («Дарування»).

Таким чином, позовні вимоги про визнання правочину удаваним є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 82, 141, 206, 247, 258, 259, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання правочину удаваним задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу транспортного засобу Volkswagen Passat, 1989 року випуску, номер шасі НОМЕР_6, реєстраційний номер НОМЕР_2, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у формі довідки-рахунку серії ААЕ № 37939 від 19 травня 2015 року, виданої товариством з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Надзбруччя» на ім'я ОСОБА_3 - удаваним правочином, вчиненим з метою приховування іншого правочину, а саме договору дарування.

Рішення суду може бути оскаржено до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності новою редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3.

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4.

Суддя: І.А. Чорний