ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2019 року м.Суми

Справа №592/2729/18

Номер провадження 22-ц/816/1574/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Хвостик С. Г.

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 грудня 2018 року, ухваленого у складі судді Катрич О.М. в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми,

в с т а н о в и в:

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просив стягнути з неї на свою користь аліменти на утримання дитини - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Свої вимоги мотивує тим, що з 27 квітня 2001 року вони з відповідачкою перебували у шлюбі, від якого у них народився спільний син - ОСОБА_3, 2005 року народження. 18 червня 2013 року шлюб між ними було розірвано. З квітня 2014 року неповнолітній ОСОБА_3 проживає з позивачем та перебуває повністю на його утриманні. Позивач самостійно оплачує навчання сина, наймає репетиторів, підтримує захоплення спортом та забезпечує інші потреби сина. Відповідач участі у вихованні сина не приймає, добровільно матеріальної допомоги не надає, у зв'язку з чим позивач змушений звернутися до суду з цим позовом.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 грудня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/6 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19 березня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн.

Відкликано з Ковпаківського відділу ДВС м. Суми ГТУЮ у Сумській області судовий наказ від 19 вересня 2017 року по справі № 592/9794/17 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3, 2005 року народження.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповноту встановлених судом обставин справи, просить змінити оскаржуване рішення, визначивши розмір аліментів на утримання дитини в частині 1/8 з усіх видів її заробітку.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що суд поверхово дослідив докази у справі, не надав оцінки поясненням свідків, не врахував, що відповідач перебуває у відпустці по догляду за дитиною, 2017 року народження, до досягнення нею трьох років, і у зв'язку з цим отримує соціальну допомогу в розмірі 860 грн. Натомість, суд не звернув уваги, що відповідач активно приймає участь у вихованні сина та надає регулярну матеріальну допомогу.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до положень ст. 369 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, сторони з 27 квітня 2001 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 червня 2013 року (а. с. 6).

Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 5).

Постановою Апеляційного суду Сумської області від 02 березня 2018 року у справі № 592/10839/16-ц місце проживання малолітнього ОСОБА_3 визначено з його батьком - ОСОБА_3 (а. с. 7-11).

Відповідач на даний час проживає сім'єю в складі: ОСОБА_4 - чоловік, 1973 року народження, ОСОБА_5 - донька, 2017 року народження, ОСОБА_6 - донька, 1996 року народження (а. с. 87).

Ч. 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції врахував надані сторонами на підтвердження своїх доводів докази, дослідив матеріальне становище сторін, їх участь в утриманні дитини, проаналізував обставини справи в їх сукупності та дійшов висновку про можливість стягнення аліментів з відповідача в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду, оскільки суд дійшов їх правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідач має на утриманні малолітню дитину - ОСОБА_5, 2017 року народження від іншого шлюбу (а. с. 28), отримує соціальну допомогу в розмірі 860 грн.

Позивач офіційно працює директором ПП АФ «Дакі-Аудит», розмір його штатної ставки складає 3 800 (три тисячі вісімсот) грн. (а. с. 124).

Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Постановою Апеляційного суду Сумської області від 02 березня 2018 року встановлено, що син сторін тривалий час проживає з батьком, який його утримує. Дитина навчається в 6-му класі комунальної установи Олександрівська гімназія Сумської міської ради, захоплюється спортом, приймає участь у змаганнях, додатково займається з репетиторами та завжди виникає необхідність забезпечувати дитину необхідними речами для його дозвілля та відпочинку.

При визначенні розміру аліментів, судом першої інстанції враховано те, що відповідач не працює та у неї на утриманні перебуває малолітня дитина та обґрунтовано визначено їх в розмірі 1/6 частини щомісячного доходу. Погоджуючись з рішенням суду колегія суддів також враховує, що обов'язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття покладається в рівній мірі на обох батьків. Недопустимо перекладати цей обов'язок винятково на одного з батьків.

ОСОБА_2 створила нову сім'ю, проживає разом з чоловіком ОСОБА_4, а дочка ОСОБА_7 є їх спільною дитиною, тому обов'язок про її піклування у них також спільний, а отже не можна вважати, що малолітня донька відповідача перебуває лише на утриманні матері.

Твердження відповідача про те, що судом не враховані докази надання нею матеріальної допомоги сину, колегія суддів не може взяти до уваги. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Оскільки між сторонами існує спір щодо розміру аліментів, саме суд повинен визначити розмір матеріальної допомоги, яку повинна сплачувати відповідач на утримання дитини.

Щодо вказівки суду першої інстанції про відкликання судового наказу, яким стягнуто аліменти на утримання сина сторін на користь матері дитини, то вказане процесуальне рішення суду не заборонено діючим Цивільним процесуальним кодексом України та не порушує прав відповідача, оскільки підстави для отримання нею аліментів на утримання сина, який проживає з батьком, відсутні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з'ясував обставини, що мають значення для справи, доводи апеляційної скарги не містять підстав для скасування чи зміни рішення суду, яке ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Т.А. Левченко

Судді: О.І. Собина

С.Г. Хвостик