Справа № 405/4999/15-ц
Провадження №2/405/629/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2019 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді Іванової Л.А.

при секретарі Береді Я.І., Шумейко Ю.В., Гершкул М.В.

за участю учасників справи:

представника позивача прокурора

Кіровоградської місцевої прокуратури Петрікеєвої О.І.

та представника третіх осіб, які не заявляють

самостійних вимог на предмет спору

на стороні відповідача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвоката Любович Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кропивницький цивільну справу №405/4999/15-ц за позовом керівника Кіровоградської місцевої прокуратури в інтересах держави до міської ради міста Кропивницького (Кіровоградської міської ради), ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення та державних актів на право власності на земельні ділянки, -

В С Т А Н О В И В:

Керівник Кіровоградської місцевої прокуратури в інтересах держави 08.07.2015 року звернувся до суду з позовом до відповідачів міської ради міста Кропивницького ( Кіровоградської міської ради) та ОСОБА_3 про визнання недійсними рішення та державних актів на право власності на земельні ділянки та зобовязання повернути земельні ділянки.

В обґрунтування позову позивач зазначив,що рішенням Кіровоградської міської ради від 16.09.2008 року № 1302 «Про надання згоди на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок по АДРЕСА_1 » надано згоду на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянам міста Кіровограда у власність по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки) та для ведення садівництва за рахунок земель житлової та громадської забудови, що перебувають у запасі згідно з додактом, відповідно до якого, зокрема, ОСОБА_3 надано згоду на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 1000,0 кв.м. для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та 1200,0 кв.м. для ведення садівництва в районі вулиці Чорноморської в м. Кіровограді.

Пунктом 22 рішення Кіровоградської міської ради від 03.09.2009 року № 2469 «Про передачу громадянам земельних ділянок у власність по АДРЕСА_1 » затверджено ОСОБА_3 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2200,00 кв.м. по АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) і для ведення садівництва та акт визначення розміру збитків для відшкодування власникам землі та землекористувачам, пов`язаних з вилученням земельної ділянки. Пунктами 23, 24 зазначеного рішення передано ОСОБА_3 у власність земельні ділянки по АДРЕСА_1 площею 1000,00 кв.м. (землі одно- та двоповерхової житлової забудови) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за рахунок земель житлової та громадської забудови та площею 1200,00 кв.м. (рілля) для ведення садівництва за рахунок земель сільськогосподарського призначення, що перебувають у запасі.

На підставі вказаного рішення ОСОБА_3 отримала державні акти на право власності на земельні ділянки: серії ЯИ № 790234 від 18.10.2010 року щодо земельної ділянки площею 1000,0 кв.м. для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); серії ЯИ № 790235 від 18.10.2010 року щодо земельної ділянки площею 1200,0 кв.м. для ведення садівництва.

Позивач вважає, що пункти 22-24 рішення Кіровоградської міської ради від 03.09.2009 року № 2469 є незаконними та такими, що підлягають скасуванню з наступних підстав.

Управлінням містобудування та архітектури Кіровоградської міської ради 12.08.2009 року видано висновок № 3615 по проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок по АДРЕСА_1 . Так, проект землеустрою погоджено за умови внесення змін до містобудівної документації (генерального плану м. Кіровограда), поряд з цим, враховуючи, що вимоги висновку не виконані, висновок вважається не чинним.

Крім того, Генеральним планом м. Кіровограда, що затверджений рішенням Кіровоградської міської ради від 12.09.2000 року № 627, землі в районі вулиці Чорноморської в м. Кіровограді, в тому числі спірні земельні ділянки, віднесено до території зелених насаджень загального користування, про що свідчить інформація Кіровоградської міської ради від 05.09.2014 року та відповідне викопіювання з генерального плану м. Кіровограда.

Зміни до містобудівної документації (генерального плану м. Кіровограда) стосовно вищезазначених земельних територій не вносились. Будь-яких рішень про зміни функціонального призначення спірної земельної ділянки, зміни цільового призначення земельної ділянки Кіровоградською міською радою не приймалось.

Таким чином, земельні ділянки в районі вул. Чорноморської в м. Кіровограді, що передані у власність ОСОБА_3 , відносяться до земель загального користування населеного пункту, а тому не можуть бути передані у приватну власність.

Враховуючи, що землі зелених насаджень загального користування згідно містобудівної документації (генерального плану м. Кіровограда) не призначені для будівництва на них будівель і споруд, їх передача для потреб містобудування, а так само для ведення садівництва, суперечить нормам чинного законодавства. Вказане є підставою для визнання недійсними спірних пунктів рішення Кіровоградської міської ради.

Внаслідок невідповідності зазначеного рішення Кіровоградської міської ради вищевказаним вимогам чинного законодавства порушено визначений ст. 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» принцип законності місцевого самоврядування.

Наявність рішення відповідного органу про передачу земельної ділянки у власність визначається в якості обов`язкової передумови подальшого отримання особою державного акту на земельну ділянку.

Державні акти про право власності або право постійного користування на земельну ділянку є документами, що посвідчують відповідне право (ч. 1 ст. 126 Земельного кодексу України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) і видаються на підставі рішень Кабінету Міністрів України, обласних, районних, Київської і Севастопольської міських, селищних, сільських рад, Ради Міністрів АРК, обласної, районної, Київської і Севастопольської міських державних адміністрацій.

У спорах, пов`язаних з правом власності або постійного користування земельними ділянками, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти про право власності чи постійного користування.

Оскільки державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЯИ № 790234 та № 790235 видано на підставі рішення органу місцевого самоврядування, яке визнається недійсним, і яке, відповідно, не створює юридичних наслідків, державні акти, видані на підставі цього рішення, також є недійсними та підлягають скасуванню.

Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі (ч. 1 ст. 1213 ЦК України).

З огляду на недійсність державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЯИ № 790234 та № 790235, наявні підстави для повернення Кіровоградській міській раді земельних ділянок з кадастровими номерами :45:372:0023 та :45:372:0024. Нормативна грошова оцінка зазначених земельних ділянок згідно інформації Управління Держземагентства у Кіровоградському районі Кіровоградської області складає 177964,95 грн. та 1619,32 грн. відповідно.

Відповідно до ст.121 Конституції України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) на прокуратуру покладається представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом.

Згідно зі ст.36-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави.

Статтею 14 Конституції України встановлено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Враховуючи особливу суспільну значущість земель, незаконна передача у власність спірних земельних ділянок, свідчить про порушення інтересів держави у сфері використання та охорони земель, ефективного використання земельних ресурсів.

Враховуючи, що на сьогоднішній день спірні земельні ділянки знаходяться в рекреаційній зоні активного відпочину згідно Плану зонування території м. Кіровограда, використання їх для будівництва будівель і споруд, а також для ведення садівництва, порушує ландшафт території, призводить до скорочення озеленених територій в межах міста та територій, на яких можливий активний відпочинок мешканців міста.

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» здійснення державного контролю за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності покладено на центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

Таким центральним органом виконавчої влади відповідно до Указу Президента України від 13.04.2011 року № 459/2011 «Про Державну інспекцію сільського господарства України» є Держсільгоспінспекція України.

Разом з тим, ст.ст. 6, 9, 10 зазначеного Закону, якими передбачено повноваження згаданого органу, визначено способи здійснення державного контролю за використанням та охороною земель, а також встановлено повноваження державних інспекторів у сфері державного контролю за використання та охороною земель, не передбачено повноважень щодо звернення центрального органу виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, до суду про визнання незаконними (недійсними) рішень органів державної влади та місцевого самоврядування щодо розпорядження землею, а також визнання недійсними правочинів щодо передачі у користування земельних ділянок державної та комунальної власності.

Не передбачено таких повноважень і Положенням про Державну інспекцію сільського господарства в Кіровоградській області, затвердженого наказом Державної інспекції сільського господарства України від 28.02.2012 року № 99, яка є територіальним органом Державної інспекції сільського господарства України.

Відповідно до ч. 2 ст. 45 Цивільного процесуального кодексу України, який діяв на час предявлення позову, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Зважаючи на викладене та враховуючи, що чинним законодавством визначено орган, уповноважений державою здійснювати функції контролю за використанням та охороною земель, однак у вказаного державного органу відсутні повноваження щодо звернення до суду, прокурор наділений правом пред`явити позов в інтересах держави як позивач.

Зважаючи, що про порушення вимог законодавства у зв`язку з прийняттям Кіровоградською міською радою спірного пункту рішення, прокуратура м. Кіровограда дізналася лише у 2014 році при проведені перевірки в порядку нагляду за додержанням і застосуванням законів в діяльності Кіровоградської міської ради, строк позовної давності, встановлений ст. 257 ЦК України, не вважається пропущеним.

З посиланням на ст.ст. 21, 83, 116, 152, 155 Земельного кодексу України позивач просив визнати недійсними пункти 22-24 рішення Кіровоградської міської ради № 2469 від 03 вересня 2009 року «Про передачу громадянам земельних ділянок у власність по АДРЕСА_1 », визнати недійсними державні акти на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 790234 та серії ЯИ № 790235, видані 18.10.2010 року ОСОБА_3 , зареєстровані в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 90 та № 91, зобов`язати ОСОБА_3 повернути Кіровоградській міській раді земельні ділянки площами по 1000 кв.м. кадастровими номерами :45:372:0023 та :45:372:0024, шляхом складання актів приймання-передачі.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 28.12.2015 року в задоволенні позовних вимог Кіровоградської місцевої прокуратури в інтересах держави до Кіровоградської міської ради, ОСОБА_3 про визнання недійсними пунктів 22-24 рішення Кіровоградської міської ради № 2469 від 03 вересня 2009 року « Про передачу громадянам земельних ділянок у власність по АДРЕСА_1 », визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 790234 від 18 жовтня 2010 року та серії ЯИ № 790235 від 18 жовтня 2010 року, зареєстрованих в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 90 та № 91, зобов`язання повернення земельних ділянок,- відмовлено в повному обсязі.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 24.03.2016 року апеляційну скаргу заступника прокурора Кіровоградської області задоволено. Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 28 грудня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення. Позовну заяву прокурора міста Кіровограда задоволено. Визнано недійсним пункти 22-24 рішення КМР № 2469 від 03.09.2009 року " Про передачу громадянам земельних ділянок у власність по АДРЕСА_1 " та зобов`язано ОСОБА_3 повернути Кіровоградській міській раді земельні ділянки площею 1000,00 кв.м. тп площею 1200,00 кв.м. Стягнуто з Кіровоградської міської ради та ОСОБА_3 на користь Прокуратури Кіровоградської області в рахунок відшкодування судових витрат по 987 грн. 70 коп. з кожного.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.07.2016 року касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилено. Рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 24.03.2016 року залишено без змін.

Постановою судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 19.04.2017 року по справі №6-2376цс16 заяву ОСОБА_3 задоволено. Ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.07.2016 року, рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 24.03.2016 року, додаткове рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 27.04.2016 року та рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 28.12.2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

При цьому, судом відзначається, що 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процессуального кодексу України, Цивільного процессуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів та відповідно до п.9 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України (в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року, який набрав чинності 15.12.2017 року), справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, на підставі чого та враховуючи, що провадження у справі відкрито до набрання чинності цією редакцією ЦПК України, подальший розгляд зазначеної справи здійснено за правилами ЦПК України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року.

Процесуальні дії у справі:

Ухвалою Ленінського районного суду м.Кіровограда від 07 лютого 2018 року задоволено клопотання відповідача ОСОБА_3 про витребування доказів.Ухвалою суду витребувано від Державної інспекції сільського господарства України наступну інформацію, а саме: коли Державна інспекція сільського господарства України довідалась або могла довідатись про те, що Кіровоградська міська рада прийняла: рішення від 16 вересня 2008 року №1302 «Про надання згоди на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок по АДРЕСА_1 », відповідно до якого ОСОБА_3 було надано згоду на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки) та для ведення садівництва за рахунок земель житлової та громадської забудови, що перебувають у запасі; пункти 22-24 рішення Кіровоградської міської ради від 03 вересня 2009 року №2469 «Про передачу громадянам земельних ділянок у власність по АДРЕСА_1 , відповідно до яких ОСОБА_3 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2 200, 00 кв.м для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та для ведення садівництва, а також акт визначення розміру збитків для відшкодування власникам землі та землекористувачам, пов`язаних з вилученням земельної ділянки, розташованої за вказаною адресою та передано ОСОБА_3 у власність земельні ділянки площею 1 000, 00 кв.м (землі одно- та двоповерхової забудови) для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за рахунок земель житлової та громадської забудови та площею 1 200, 00 кв.м (рілля) для ведення садівництва за рахунок земель сільськогосподарського призначення, що перебувають у запасі та розташовані в районі вулиці Чорноморській у м.Кіровограді. Зазначити, які її (Державної інспекції сільського господарства України) права були порушені при прийятті вищевказаних рішень Кіровоградської міської ради.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Кіровограда від 12 грудня 2018 року клопотанняпредставника відповідача ОСОБА_3 адвоката Холоденка Р.В. про закриття провадження по цивільній справі №405/4999/15 за позовом керівника Кіровоградської місцевої прокуратури в інтересах держави до міської ради міста Кропивницького (Кіровоградської міської ради), ОСОБА_3 про визнання недійсними рішення і державних актів на право власності на земельні ділянки та зобов`язання повернути земельні ділянки на підставі п.7 ч.1 ст.255 ЦПК України, - залишено без задоволення.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Кіровограда від 18 березня 2019 року задоволено клопотання позивача прокурора Кіровоградської місцевої прокуратури Д.Прокопчук про забезпечення доказів. Ухвалою суду витребувано у відповідача ОСОБА_3 договори купівлі-продажу земельних ділянок з кадастровими номерами :45:372:0024 та :45:372:0023 від 29.12.2011 року, зареєстровані за № 8653 та № 8560.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03 червня 2019 року задоволено клопотання прокурора Кіровоградської місцевої прокуратури Д.Прокопчука про залучення до участі в справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача. Залучено до участі в справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ).

Крім того, під час розгляду справи прокурором Кіровоградської місцевої прокуратури подано заяву про зменшення позовних вимог, в якій, у звязку зі зміною власників спірних земельних ділянок, керівник Кіровоградської місцевої прокуратури просив визнати недійсними пункти 22-24 рішення Кіровоградської міської ради №2469 від 03.09.2009 року «Про передачу громадянам земельних ділянок у власність по АДРЕСА_1 ; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №790234, виданий 18.10.2010 року ОСОБА_3 , зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №90; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №790235, виданий 18.10.2010 року ОСОБА_3 , зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №91. В обґрунтування заяви зазначив, що моніторингом офіційного веб-сайту «Публічна кадастрова карта України» встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :45:372:0024 належить ОСОБА_1 , земельна ділянка з кадастровим номером :45:372:0023 належить ОСОБА_2 . Разом з тим, відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відомості відносно власників земельних ділянок з вищезазначеними кадастровими номерами відсутні. Також, відповідно до інформації, наданої відділом у Кіровоградському районі ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області, яка міститься в матеріалах справи, встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :45:372:0024 ( площею 0,1200 га) належить на праві приватної власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 29.12.2011 року, зареєстрованого за №8563. Земельна ділянка з кадастровим номером :45:372:0023 ( площею 0,1000 га) належить на праві приватної власності ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 29.12.2011 року, зареєстрованого за №8560.

Представник Кіровоградської місцевої прокуратури прокурор Петрікеєва ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові.

Представник відповідача міської ради міста Кропивницького (Кіровоградської міської ради) в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. Поряд з цим, представником відповідача в справі заявлено про застосування строку позовної давності (Т.1 а.с.55).

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, судом повідомлялася про дату, час та місце судового розгляду справи, крім того, представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_5 , будучи присутнім в попередніх судових засіданнях позов не визнав, просив відмовити позивачу в задоволенні позову. Крім того, відповідачем ОСОБА_3 подано відзив на позов, зареєстрований судом 05 лютого 2018 року за вх.№3048, за яким зазначено, що земельні ділянки по АДРЕСА_1 , що передані їй ( ОСОБА_3 ) у власність відповідно до оскаржуваних рішень не є зеленими зонами загального користування. Відповідно до рішення Кіровоградської міської ради від 16.09.2008 року №1302 «Про надання згоди на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок по АДРЕСА_1 » надано згоду на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянам міста Кіровограда у власність по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки) та ведення садівництва за рахунок земель житлової та громадської забудови, що перебувають у запасі згідно до додатку.

Як видно з додатку до вказаного рішення їй ( ОСОБА_3 ) надано згоду на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 1000,0 кв.м. для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка ) та 1200,0 кв.м. для ведення садівництва в районі вулиці Чорноморської в м. Кіровограді.

Пунктом 22 рішення Кіровоградської міської ради від 03.09.2009 року №2469 «Про передачу громадянам земельних ділянок у власність по АДРЕСА_1 » їй ( ОСОБА_3 ) затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2200,0 кв.м. по АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) і для ведення садівництва та акт визначення розміру збитків для відшкодування власникам землі та землекористувачам, пов`язаних з вилученням земельної ділянки.

Згідно пунктів 23, 24 зазначеного рішення їй ( ОСОБА_3 ) передано у власність земельні ділянки по АДРЕСА_1 площею 1000,0 кв.м. ( землі одно- та двоповерхової житлової забудови) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка ) за рахунок земель житлової та громадської забудови та площею 1200,0 кв.м.( рілля) для ведення садівництва за рахунок земель сільськогосподарського призначення, що перебувають у запасі.

На підставі вказаного рішення вона ( ОСОБА_3 ) отримала державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЯИ №790234 від 18.10.2010 року щодо земельної ділянки площею 1000,0 кв.м. для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка); серії ЯИ №790235 від 18.10.2010 року щодо земельної ділянки площею 1200,0 кв.м. для ведення садівництва.

Управлінням містобудування та архітектури Кіровоградської міської ради за вих. №3685 від 12.08.2009 року надано висновок по проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок по АДРЕСА_1 , за яким управління містобудування та архітектури розглянуто заяву щодо відведення земельних ділянок по АДРЕСА_1 , які надаються громадянам міста для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд ( присадибні ділянки 12 ділянок) та ведення садівництва, при цьому, вивчивши проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок та відповідно до містобудівної документації Управління погоджує даний проект відведення та не заперечує проти відведення земельних ділянок громадянам міста ( 12 осіб) площею 0,22 га кожна для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки) та ведення садівництва за умови надання Кіровоградською міською радою даної земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України ( внесення змін до містобудівної документації, а саме до Генерального плану м. Кіровограда ).

Згідно зі ст. ст. 50,51 Земельного кодексу України землями рекреаційного призначення є землі, які використовуються для організації відпочинку населення, туризму та проведення спортивних заходів. До земель рекреаційного призначення належать земельні ділянки зелених зон і зелених насаджень міст та інших населених пунктів, навчально-туристських та екологічних стежок, маркованих трас, земельні ділянки, зайняті територіями будинків відпочинку, пансіонатів, об`єктів фізичної культури і спорту, туристичних баз, кемпінгів, яхт-клубів, стаціонарних і наметових туристично-оздоровчих таборів, будинків рибалок і мисливців, дитячих туристичних станцій, дитячих та спортивних таборів, інших аналогічних об`єктів, а також земельні ділянки, надані для дачного будівництва і спорудження інших об`єктів стаціонарної рекреації.

В свою чергу, Кіровоградською міською радою не приймалось рішення та не затверджувався проект землеустрою з організації та встановлення меж території рекреаційного призначення по АДРЕСА_1 , тому земельні ділянки не є територією загального користування ( рекреаційного призначення).

Крім того, прийняття оскаржуваного рішення, видача державних актів на право власності на земельні ділянки та передача їй ( ОСОБА_3 ) земельних ділянок у власність по АДРЕСА_1 здійснювалось в 2009-2010 роках.

В свою чергу, план зонування території міста Кіровограда, який затверджений рішенням Кіровоградської міської ради №2456 та на який посилається позивач був затверджений 17.09.2013 року.

Виходячи із змісту ст. ст. 12, 14 Закону України «Про планування і забудову територій» межі земель загального користування населеного пункту встановлюються планом червоних ліній, який є складовою частиною генерального плану населеного пункту, або може бути окремою містобудівною документацією.

На час прийняття Кіровоградською міською радою оспорюваних рішень, рішення щодо розроблення та затвердження детального плану територій м. Кіровограда Кіровоградською міською радою не приймалися, що підтверджується, зокрема, затвердженням Плану зонування території 17.09.2013 року згідно рішення №2456.

Таким чином, у звязку з не прийняттям Детального плану території та не визначенням червоних ліній (які є підставою для розмежування земель загального користування), а також враховуючи, що територія АДРЕСА_4 Чорноморська в м. Кіровограді не визначена як зелені насадження загального користування, очевидним є висновок, що рішення Кіровоградської міської ради №2469 від 03.09.2009 року, а відтак і рішення від 16.09.2008 року №1302 приймались відповідно до вимог чинного законодавства.

Зазначила, що, дійсно, висновок Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Кіровоградській області від 03.08.2009 року №2239-07/06 відкликаний Держуправлінням 25.09.2009 року, але це було після прийняття Кіровоградською міською радою рішення «Про передачу громадянам земельних ділянок у власність по АДРЕСА_4 Чорноморській» від 03.09.2009 року за №2469.

Відповідно до рішення Кіровоградської міської ради від 28.10.2005 року №4725 «Про внесення змін до Плану зонування території міста Кіровограда, затвердженого рішенням Кіровоградської міської ради від 17.09.2013 року №2456» внесено зміни до Плану зонування території міста Кіровограда, затвердженого рішенням Кіровоградської міської ради від 17.09.2013 року №2456, а земельні ділянки в районі вул. Чорноморської, визначені як рекреаційна зона активного відпочинку, віднесено до зони садибної житлової забудови.

Також, відповідач ОСОБА_3 зазначила, що прокурор не довів факту порушення прав та охоронюваних законом інтересів Державної інспекції сільського господарства України, так як спірна земельна ділянка на момент виділення їй ( ОСОБА_3 ) у власність перебувала у комунальній власності. Відповідно до закону Державна сільськогосподарська інспекція України не віднесена до органів влади, яка наділена повноваженнями щодо набуття та реалізації права комунальної власності на землю.

Відповідач ОСОБА_3 вказала, що позовні вимоги в частині зобов`язання повернути земельні ділянки не підлягають задоволенню, оскільки на даний час вона не є їх власником.

Крім того, відповідач зазначила, що у постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України по даній справі зазначено, що, оскільки прокурор пред`явив позов в інтересах держави, вказавши Держсільгоспінспекцію, для правильного застосування до правовідносин сторін зазначених норм матеріального права необхідно з`ясувати, коли саме Держсільгоспінспекція довідалася або могла довідатися про порушення свого права, тобто коли почався перебіг позовної давності.

В свою чергу, керівник Кіровоградської місцевої прокуратури Прокопчук Д. подав до суду відповідь на відзив, зареєстровану судом 26.04.2018 року за вх.№10735, на обґрунтування якої зазначив, що враховуючи те, що оспорювані рішення Кіровоградської міської ради прийняті з порушенням вимог законодавства, яке діяло на момент їх прийняття, - останні мають бути визнані недійсними. Також, висновок ОСОБА_3 про те, що прокурором пропущено трирічний строк на звернення з позовом до суду, а тому судом мають бути застосовано наслідки його пропуску, передбачені ст. 267 ЦК України, - не відповідає нормам процесуального права, оскільки сама по собі обізнаність прокурора про наявність спірного рішення не є підставою для висновку про пропуск строку позовної давності та необхідність застосування положень ст. 267 ЦК України, оскільки про допущені порушення вимог закону при прийнятті Кіровоградською міською радою рішення прокурору не могло бути відомо з самого змісту рішення, без проведення перевірочних дій, опрацювання відомостей, що містяться в проекті землеустрою, та даних містобудівного кадастру тощо. Про допущені порушення прокурору стало відомо за результатами проведеної перевірки в порядку нагляду за додержанням та застосуванням земельного законодавства у Кіровоградській міській раді. Крім того, відповідач ОСОБА_3 вважає, що у спірних правовідносинах відсутній інтерес держави, а тому прокурор безпідставно звернувся з даним позовом, однак такий висновок є безпідставним та не відповідає обставинам справи, оскільки відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08 квітня 1999 року у справі №1-1/99 державні інтереси закріплюються як нормами Конституції, так і нормами інших правових актів. Інтерес держави в даному випадку полягає в безумовному дотриманні органом місцевого самоврядування вимог Конституції України, Земельного кодексу України та іншого законодавства при прийнятті рішень. Щодо доводів відповідача про реєстрацію права власності на спірні земельні ділянки за іншими особами, а саме: за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є безпідставними та необґрунтованими, так як під час підготовки матеріалів до позовної заяви, прокурором встановлено місце реєстрації ОСОБА_3 шляхом отримання відповідної інформації з Управління державної міграційної служби України в Кіровоградській області. На встановлену адресу, судом направлено копію позовної заяви прокурора з додатками та повідомлення про час та дату розгляду справи, однак ОСОБА_3 не скористалась правом, передбаченим ст. 27 ЦПК України. В судові засідання не з`являлась, що підтверджується рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 28.12.2015 року, а тому відповідачем не надано суду під час розгляду справи у першій інстанції будь-яких доказів, які б вказували, що спірні земельні ділянки на праві власності вже належать іншим особам, хоча мала таку можливість.

Представник третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвокат Любович Л.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, зазначила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 являються добросовісними набувачами земельних ділянок на підставі укладених з ОСОБА_3 29 грудня 2011 року договорів купівлі-продажу земельної ділянки. Крім того, державні акти на право власності на земельні ділянки були видані ОСОБА_3 в травні, 2010 року, окрім того, ще 15.09.2009 року прокурором було внесено протест на висновок про погодження виділення земельної ділянки від 03.08.2009 року, виданий Державним управлінням охорони навколишнього природдного середощина у Кіровоградській області щодо погодження відвідення земельної ділянки 12-ом громадянам міста, в т.ч. відповідачу ОСОБА_3 у власність за адресою АДРЕСА_1 , тобто прокурору ще у вересні 2009 року стало відомо про наявність спірного рішщення, однак з позовом прокурорр звернувся лише в липні, 2015 року, у звязку з чим прокурором пропущено строк позовної давності, на підставі чого в задовленні позову просила відмовити.

Заслухавши представника Кіровоградської місцевої прокуратури прокурора Петрікеєву О.І., представника третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору адвоката Любович Л.В., дослідивши матеріали справи, зясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст. ст. 12, 13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що в задоволені позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в поряду, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ЦПК України у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно до ст.36-1 Закону України «Про прокуратуру» та ч.2 ст.45 ЦПК України в редакції Законів, які були чинними на час звернення прокурора з позовом до суду 08.07.2015 року, прокурор з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді в межах повноважень, визначених законом, має право звертатися до суду з позовною заявою, брати участь у розгляді справ за його позовом.

Крім того, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обгрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

При цьому, звертаючись до суду з позовом, та обгрунтовуючи підстави звернення з відповідним позовом до суду, прокурор зазначив, що чинним законодавством визначено орган, уповноважений державою здійснювати функції контролю за використанням та охороною земель, яким є Держсільгоспінспекція, однак у вказаного державного органу відсутні повноваження щодо звернення до суду, відповідно прокурор наділений правом пред`явити позов і інтересах держави як позивач. Прокурор також зазначив, що оспорюване рішення Кіровоградської міської ради про передачу земельних ділянок у власність, зокрема, фізичній особі ОСОБА_3 прийняті з порушенням норм ЗК України. Виявлене прокурором порушення інтересів держави у сфері здійснення контролю за охороною і використання земель потребує захисту, в тому числі і шляхом пред`явлення прокурором позову в інтересах держави.

Відповідно до ст.13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні об`єкти, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядуванняв межах, визначених цією Конституцією.

Статтею 14 Конституції України визначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. б) ч.1 ст.12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Згідно зі ст. 19 ЗК України, землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі.

Статтями 35, 40 Земельного кодексу України визначено, що громадяни України із земель державної і комунальної власності мають право набувати безоплатно у власність або на умовах оренди земельні ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва. Громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарськіх будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст.125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.ч.1, 10 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Підставами для визнання акта органу місцевого самоврядування недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї) (ст. 3 ЗК України).

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Кіровоградської міської ради від 16.09.2008 року №1302 «Про надання згоди на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок по АДРЕСА_1 » надано згоду на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянам міста Кіровограда у власність по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки) та для ведення садівництва за рахунок земель житлової та громадської забудови, що перебувають у запасі згідно з додатком.

Згідно з додатком до вказаного рішення (пункт 6 Додатку) ОСОБА_3 надано згоду на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 1000,0 кв.м. для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та 1200,0 кв.м. для ведення садівництва в районі вулиці Чорноморської в м. Кіровограді (на даний час м.Кропивницький).

Пунктом 22 рішення Кіровоградської міської ради від 03.09.2009 року № 2469 «Про передачу громадянам земельних ділянок у власність по АДРЕСА_1 » затверджено ОСОБА_3 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2200,00 кв.м. по АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) і для ведення садівництва та акт визначення розміру збитків для відшкодування власникам землі та землекористувачам, пов`язаних з вилученням земельної ділянки.

Пунктами 23, 24 зазначеного рішення передано ОСОБА_3 у власність земельні ділянки по АДРЕСА_1 площею 1000,00 кв.м. (землі одно - та двоповерхової житлової забудови) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за рахунок земель житлової та громадської забудови та площею 1200,00 кв.м. (рілля) для ведення садівництва за рахунок земель сільськогосподарського призначення, що перебувають у запасі та розташовані в районі вулиці Чорноморської у м. Кіровограді.

18 жовтня 2010 року на підставі вказаного рішення ОСОБА_3 видано державні акти на право власності на земельні ділянки: серії ЯИ № 790234 від 18.10.2010 року щодо земельної ділянки площею 1 000, 0 кв.м. для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); серії ЯИ № 790235 від 18.10.2010 року щодо земельної ділянки площею 1 200, 0 кв.м. для ведення садівництва.

Право власності на земельні ділянки зареєстровано в установленному законом порядку.

Крім того, зазначеним земельним ділянкам присвоєно кадастрові номери: :45:372:0023 та :45:372:0024 відповідно.

Судом також встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 29 грудня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Зубко О.П., зареєстровано в реєстрі за №8560, земельна ділянка розміром 0, 1000 га, кадастровий номер якої :45:372:0023, розташована на території міста Кіровограда Кіровоградської міської ради, вулиця Чорноморська, відчужена Продавцем ОСОБА_3 Покупцю ОСОБА_2

Земельна ділянка розміром 0, 1 200 га, кадастровий номер якої :45:372:0024, розташована на території міста Кіровограда Кіровоградської міської ради, вулиця Чорноморська, за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 29 грудня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Зубко О.П., зареєстровано в реєстрі за №8563, відчужена Продавцем ОСОБА_3 Покупцю ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.ч. 6-10 ст.118 ЗК України, в редакції Закону, чинного на час виникнення спірних правовідносин, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання. Відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву, а при передачі земельної ділянки фермерському господарству - також висновки конкурсної комісії, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування. Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність.

Судом також встановлено, що відповідно до висновку управління містобудування та архітектури Кіровоградської міської ради від 12 серпня 2009 року по проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок по АДРЕСА_1 , за яким управлінням містобудування та архітектури розглянуто заяви щодо відведення земельних ділянок по АДРЕСА_1 , які надаються громадянам міста для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки 12 ділянок) та ведення садівництва, при цьому, вивчивши проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок та відповідно до містобудівної документації Управління погоджує даний проект відведення та не заперечує проти відведення земельних ділянок громадянам міста (12 осіб) площею по 0,22 га кожна для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки) та ведення садівництва за умови надання Кіровоградською міською радою даної земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, внесення змін до містобудівної документації, а саме: до генерального плану м. Кіровограда.

За інформацією заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів Кіровоградської міської ради О.Олійника від 05 вересня 2014 року №5957/22-05-24 відповідно до Генерального плану м. Кіровограда, затвердженого рішенням Кіровоградської міської ради від 12.09.2000 року №627, земельні ділянки, які передані у власність громадянам на підставі рішення Кіровоградської міської ради від 03.09.2009 року № 2469, відносяться до території зелених насаджень загального користування.

Також повідомлено, що будь-які зміни до містобудівної документації стосовно зазначених територій, а також довідки про присвоєння адресних номерів по АДРЕСА_1 не вносилися та не подавалися.

Зазначене підтверджується також відповідним викопіюванням з Генерального плану м. Кіровограда.

Судом також встановлено, що 28 жовтня 2015 року Кіровоградською міською радою прийнято рішення «Про внесення змін до Плану зонування територій міста Кіровограда», затвердженого рішенням Кіровоградської міської ради від 17 вересня 2013 року №2456», відповідно до якого земельні ділянки в районі вул.Чорноморської визначені, як рекреаційна зона активного відпочинку, передбачено віднести до зони садибної житлової забудови, поряд з цим, відповідні зміни до містобудівної документації внесені не були.

Поряд з цим, статтею 83 ЗК України визначено, що до земель комунальної власності, які не можуть передаватися у приватну власність належать, серед іншого, землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо).

Відповідно до ст.17 Закону України «Про основи містобудування» в редакції Закону, чинного на час виникнення спірних правовідносин, містобудівна документація затверджені текстові та графічні матеріали, якими регулюється планування, забудова та інше використання територій. Містобудівна документація є основою для вирішення питань відбору, вилучення (викупу), надання у власність чи користування земель для містобудівних потреб.

Відповідно до ст.21 зазначеного Закону визначення територій і вибір земель для містобудівних потреб здійснюється на підставі затвердженої містобудівної документації з урахування планів земельно-господарського устрою.

Згідно з ч.4 ст. 3 Закону України «Про планування і забудову територій в редакції Закону, чинного на час виникнення спірних правовідносин, рішення органів місцевого самоврядування з питань забудови та іншого використання територій, вибору, вилучення (викупу) і надання земельних ділянок для містобудівних потреб приймаються в межах, визначених законом, відповідно до містобудівної документації за погодженням з спеціально уповноваженим органом з питань містобудування та архітектури.

Згідно з ч.ч 1, 2 ст. 20 ЗК України віднесення земель до тієї чи іншої категорій здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об`єктів природоохоронного та історико-культурного призначення.

Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам, відмови у реєстрації земельної ділянки або визнання реєстрації недійсною (стаття 21 ЗК України).

При цьому, судом встановлено, що відповідно до викопіювань із генерального планум. Кіровограда та із плану зонування території м. Кіровограда на момент прийняття Кіровоградською міською радою оспорюваного рішення про надання громадянам, в тому числі й відповідачу ОСОБА_3 земельних ділянок, спірні земельні ділянки в районі вул.Чорноморської віднесені до рекреаційної зони активного відпочинку населення та були територією зелених насаджень загального користування. Віднесення вищевказаних земельних ділянок до рекреаційних зон активного відпочинку підтверджується також і рішенням Кіровоградської міської ради від 28 жовтня 2015 року№ 4725 «Про внесення змін до Плану зонування міста Кіровограда».

З огляду на зазначене, судом відзначається, що оскаржувані пункти рішення Кіровоградської міської ради №2469 від 03 вересня 2009 року (п.п.22-24 рішення) прийняті з порушенням норм Земельного кодексу України, без зміни у встановленому законом порядку цільового призначення земельної ділянки, та, оскільки, земельні ділянки, які віднесені до територій зелених насаджень загального користування, без належної зміни її цільового призначення було передано відповідачу ОСОБА_3 у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та для ведення садівництва, суд прийшов до висновку про обґрунтованість заявлених керівником Кіровоградської місцевої прокуратури позовних вимог про визнання недійсними пунктів 22-24 рішення Кіровоградської міської ради від 03 вересня 2009 року №2469 та виданих відповідачу ОСОБА_3 18 жовтня 2010 року на підставі зазначеного рішення державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЯИ №790234 та серії ЯИ №790235 відповідно.

Поряд з цим, представником відповідача Кіровоградської міської ради (на даний час міської ради міста Кропивницького) по справі подана заява про застосування позовної давності, яка підтримана відповідачем ОСОБА_3 у поданому відзиві на позов, а також під час судового розгляду представником третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвокатом Любович Л.В., та відмовою з цих підстав в задоволенні позову прокурора, оскільки прокурор звернувся до суду з позовом лише 08 липня 2015 року, при цьому, участь прокурора в роботі сесії передбачена Регламентом Кіровоградської міської ради та перед кожним пленарним засіданням в прокуратуру міста Кіровограда подається проект порядку денного із зазначенням питань, винесених на розгляд депутатів та проекти всіх рішень, які мають бути розглянуті на засіданні сесії.

Судом, в свою чергу зазначається, що, як вбачається з матеріалів справи прокурор Кіровоградської місцевої прокуратури звернувся до суду з позовом про визнання недійсними п.п.22-24 рішення Кіровоградської міської ради №2469 від 03 вересня 2009 року «Про передачу громадянам земельних ділянок у власність по АДРЕСА_1 » та виданих ОСОБА_3 18 жовтня 2010 року на підставі зазначеного рішення державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №790234 та серії ЯИ №790235, зареєстровані в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №№90, 91 відповідно, при цьому, в позові прокурор посилався на те, що про порушення вимог законодавства у зв`язку з прийняттм Кіровоградською міською радою спірних пунктів рішення, прокуратура міста Кіровограда дізналася лише у 2014 році при проведенні перевірки в порядку нагляду за додержанням і застосуванням законів в діяльності Квіровоградської міської ради, на підставі чого строк позовної давності, встановлений ст.257 ЦК України, не вважається пропущеним.

Додатково, під час судового розгляду справи представник Кіровоградської місцевої прокуратури зазначив, що сама по собі обізнаність прокурора про наявність спірного рішення не є підставою для висновку про пропуск строку позовної давності та необхідності застосування положень ст.267 ЦК України. Про допущені порушення вимог закону при прийнятті Кіровоградською міською радою рішення прокурору не могло бути відомо з самого змісту рішення, без проведення відповідних перевірочних дій, опрацюваня відомостей, що містяться в проекті землеустрою, та даних містобудівного кадастру. Про допущені порушення прокурору стало відомо лише після 02.09.2014 року за результатами проведеної перевірки в порядку нагляду за додержанням та застосуванням земельного законодавства Кіровоградською міською радою.

В свою чергу, представник відповідача Кіровоградської міської ради, звертаючись до суду першої інстанції із заявою про застосування строку позовної давності, надав витяг з протоколу №65 14-ої сесії Кіровоградської міської ради 5-го скликання (четверте засідання) від 03 вересня 2009 року, на якому (засіданні сесії) був присутнім представник прокуратури міста, та, відповідно, останньому про зазначене рішення було відомо з 03 вересня 2009 року.

Судом також встановлено, що 03 вересня 2009 року у роботі засідання чотирнадцятої сесії Кіровоградської міської ради п`ятого скликання брали участь члени виконавчого комітету міської ради, заступники міського голови, керівники виконавчих органів міської ради, депутати обласної та районних у місті рад, представники Ленінської, Кіровської рад, представник прокуратури міста, представники засобів масової інформації, внаслідок чого 03 вересня 2009 року було прийнято Кіровоградською міською радою рішення №2469 «Про передачу громадянам земельних ділянок у власність по АДРЕСА_1 .

Крім того, судом також відзначається, що під час судового розгляду справи прокурором було подано заяву (Т.1 а.с.37-38), в якій позивач вважав за необхідне доповнити позовну заяву підставами наступного змісту, за якими, згідно з ч.9 ст.118 ЗК України ( в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) проект відведення земельної ділянки погоджується з органолм по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічнимм органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідного органу місцевого самоврядування, в той же час, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в районі вул. Чорноморської у м.Кіровограді у власність ОСОБА_3 не відповідає вимогам ч.9 ст.118 ЗК України, оскільки висновок Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Кіровоградській області від 03.08.2009 року №2239-07/06 відкликаний Держуправлінням 25.09.2009 року, отже, такий висновок відсутній.

При цьому, судом також встановлено, що Державне управління охорони навколишнього природного середовища у Кіровоградській області «Про наслідки розгляду протесту від 15.09.2009 року №75 вих.09», повідомило прокурору Кіровоградської міжрайонної природоохоронної прокуратури Кіровоградської області (зареєстровано за вх.№984 від 25 вересня 2009 року) про розгляд протесту від 15.09.2009 року №755 вих.09 вих на висновок про погодження виділення земельної ділянки від 03.08.2009 року №2239-07/06 року, виданий Держуправлінням охорони навколишнього природного середовища у Кіровоградській області, про те, що призупиняє дію та відкликає висновок від 03.08.2009 року №2239-07/06 року про відведення земельної ділянки загальною площею 2, 64 га. громадянам в кількості 12-ти осіб, в т.ч. ОСОБА_3 , у власність, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) та ведення садівництва за адресою: АДРЕСА_1 , тим самим, в сукупності зазначеного вище суд вважає, що прокурору у вересні 2009 року було відомо про порушення вимог земельного законодавства відповідачем Кіровоградською міською радою при прийнятті рішення про передачу відповідачу ОСОБА_3 земельних ділянок у власність, чим, тим самим, спростовуються доводи представника позивача про те, що прокурор дізнався про порушення вимог законодавства при прийнятті оскаржуваних рішень міською радою лише у 2014 році після вивчення даних, що містяться в Публічній кадастровій карті України та проведення відповідної перевірки у міській раді.

Стаття 256 ЦК України визначає позовну давність як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Таким чином, позовна давність - це строк, протягом якого особа може реалізувати належне їй матеріальне право на отримання судового захисту порушеного цивільного права чи інтересу шляхом пред`явлення в належному порядку нею чи іншою уповноваженою особою позову до суду.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови в позові.

Крім того, загальним правилом, закріпленим у ч.1 ст.261 ЦК України встановлно, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, як його порушила.

За змістом статей 256, 261 ЦК України позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатимя до суду з позовом в інтересах іншої особи носія порушеного права (інтересу).

При цьому, як у випадку пред`явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншо. Уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчисллюється з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про собу, яка його порушила.

Таким чином, положення закону про почаиок перебігу позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів (правовий висновок у справі №6-2376цс16 від 19 квітня 2017 року (Цивільна справа №405/4999/15-ц).

Крім того, Європейський суд з прав людини зауважив, що відмова національного суду обґрунтувати причину відхилення заперечення стосовно спливу позовної давності є порушенням ст.6 Європейської конвенції з прав людини. Встановлена законом позовна давність була важливим аргументом, вказаним компанією-заявником в ході судового розгляду. Якби він був прийнятий, то це, можливо, могло призвести до відмови в позові. Проте суд не навів ніяких обґрунтованих причин для неприйняття до уваги цього важливого аргументу (GRAFESCOLO S.R.L. протии Республіки Молдова, №36157/08, &22, 23, від 23 липня 2014 року).

Як роз`яснив в п.11 Постанови «Про судове рішення в цивільній справі» від 18 грудня 2009 року №14 Пленум Верховного Суду України, - встановивши, що строк для звернення з заявою пропущено без поважних причин, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

З огляду на зазначене, судом відзначається, що про порушення вимог Закону відповідачем Кіровоградською міською радою при передачі земельної ділянки у приватну власність відповідачу ОСОБА_3 прокурор дізнався у вересні, 2009 року, поряд з цим до суду звернувся з позовом в липні, 2015 року, тобто з пропуском строку для звернення з позовом до суду, на підставі чого в задоволенні позову керівника Кіровоградської місцевої прокуратури слід відмовити з підстав спливу позовної давності.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі, які складаються з судового збору, понесені позивачем слід залишити по фактично понесеним.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, 7, 10, 12, 13, ст.ст.77-80, 81, 95, 133, 141, 235, 258, 259, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов керівника Кіровоградської місцевої прокуратури в інтересах держави до міської ради міста Кропивницького (Кіровоградської міської ради), ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсними п.п.22-24 рішення Кіровоградської міської ради №2469 від 03 вересня 2009 року «Про передачу земельних ділянок у власність по АДРЕСА_1 » та про визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №790234 та серії ЯИ №790235, виданих 18 жовтня 2010 року ОСОБА_3 , зареєстровані в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №№90, 91 відповідно, - залишити без задоволення.

Судові витрати по справі, які складаються з судового збору, понесені позивачем, - залишити по фактично понесеним.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч.2, 3 ст.354 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається до Кропивницького апеляційного суду через Ленінський районний суд м.Кіровограда.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова