Справа № 146/772/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2019 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Пилипчука О.В.,

з участю секретаря судового засідання Бойко Т.Є.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт Томашпіль цивільну справу

ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Липівська сільська рада Томашпільського району Вінницької області

співвідповідачі: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3

вимоги позивача: про визнання права власності на спадкове майно

представник позивача: адвокат Семко Валерій Миколайович

представник відповідача ОСОБА_4 : адвокат Чудак В`ячеслав Дмитрович

ВСТАНОВИВ:

24 травня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме право власності на земельну ділянку площею 1,7274 га, що розташована на території Липівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області, та належну на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 767575, виданого 21 листопада 2008 року відділом Держкомзему в Томашпільському районі Вінницької області.

Даний позов обґрунтовано наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт.Томашпіль Томашпільського району Вінницької області помер ОСОБА_5 -батько позивача.

Після його смерті залишилося спадкове майно - земельна ділянка площею 1,7274 га, що розташована на території Липівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №767575, виданим 21 листопада 2008 року відділом Держкомзему в Томашпільському районі Вінницької області.

Спадкоємцем майна покійного батька за законом залишилася позивач, яка фактично спадщину прийняла.

Також, позивач вказує, що заповіт, складений ОСОБА_5 на ім`я ОСОБА_4 визнано нікчемним.

Позивач зазначає, що подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, але через те, що відсутні правовстановлюючі документи на право власності на земельну ділянку - державний акт втрачено, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності.

1 лютого 2019 року позивачем подано до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій позивач просить:

Скасувати свідоцтво про право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 1,7274 га, що розташована на території Липівської сільської ради, яка залишилася після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та свідоцтво про право власності у порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями, що залишився після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , видані 22 березня 2016 року на ім`я ОСОБА_4 .

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом, право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що складається із належної йому земельної ділянки площею 1,7274 га, що розташована на території Липівської сільської ради.

28 листопада 2019 року представник відповідача ОСОБА_4 : адвокат Чудак В.Д. надіслав до суду заяву в якій просить про відмову позивачу в задоволенні позовних вимог, оскільки в матеріалах справи відсутня обґрунтована постанова про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 24 травня 2018 року відкрито загальне позовне провадження у справі, підготовче засідання призначено на 20 вересня 2018 року.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 20 вересня 2018 року підготовче засідання відкладено на 1 листопада 2018 року.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 01 листопада 2018 року підготовче засідання відкладено на 4 грудня 2018 року.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 04 грудня 2018 року до справи залучено співвідповідачів, підготовчий розгляд справи відкладено на 01 лютого 2019 року.

01 лютого 2019 року позивачем подано до суду заяву про збільшення позовних вимог.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 01 лютого 2019 року підготовче засідання відкладено на 22 березня 2019 року.

22 березня 2019 року розгляд справи було перенесено на 23 квітня 2019 року, у зв`язку з перебуванням головуючого у справі судді на лікарняному.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 23 квітня 2019 року закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду на 20 червня 2019 року.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 20 червня 2019 року розгляд справи відкладено на 08 жовтня 2019 року.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 08 жовтня 2019 року розгляд справи відкладено на 28 листопада 2019 року.

28 листопада 2019 року представник відповідача надіслав до суду заяву в якій просить про відмову позивачу в задоволенні позовних вимог.

Доводи учасників справи.

В судове засідання з`явилися позивач ОСОБА_1 , представник позивача, адвокат Семко В.М., відповідач ОСОБА_4 та представник відповідача ОСОБА_4 , адвокат Чудак В.Д.

Представник відповідача - Липівської сільської ради в судові засідання неодноразово не з`являвся, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання двічі не з`являвся, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання двічі не з`являлася, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи.

Суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у справі доказів, відповідно вимог ч.4 ст.223 ЦПК України.

Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши їх належність та достовірність, сприяючи всебічному й повному з`ясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, прийшов до наступного.

Відповідно до ст.129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов`язковість рішень суду.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно ч.3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно ч.ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно ч.ч.1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ч.1 ст.. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно ч.1-4 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно ч.9 ст. 83 ЦПК України, копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Відповідно до Конституції України усі суб`єкти права власності рівні перед законом (частина четверта статті 13); кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (частини перша, друга статті 41); правовий режим власності визначається виключно законами України (пункт 7 частини першої статті 92).

Згідно ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Главою 29 ЦК України ( ст.ст. 386-394 ) регулюється захист права власності.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Томашпіль Томашпільського району Вінницької області помер ОСОБА_5 (а.с.4).

До відносин спадкування необхідно застосовувати законодавство чинне на час відкриття спадщини.

Спадщина відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в день смерті спадкодавця ОСОБА_5 .

В цей час діяв ЦК України (2004 року). Згідно цього, зазначений нормативно-правовий акт потрібно застосувати для вирішення цих спірних правовідносин.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Прийняття спадщини - це акт, який поширюється на всі об`єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі.

Факт родинних відносин між спадкодавцем ОСОБА_5 та спадкоємцем ОСОБА_1 підтверджується копіями свідоцтва про народження та про одруження останньої.(а.с.4,5)

Відповідно до ст. 1261 ЦК України-перша черга спадкоємців за законом- у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Отже, ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом першої черги спадкування на майно, що залишилося після смерті ОСОБА_5 . В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 має право на обов`язкову застку в спадщині.

Відповідно до довідки виданої 04 травня 2018 року Липівською сільською радою, вбачається, що після смерті ОСОБА_5 який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем за законом залишилися ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , та ОСОБА_2 До складу спадкового майна входить земельна ділянка площею 1,7274 га, що розташована на території Липівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 767575. (а.с.7)

Як вбачається із копії державного акту на право приватної власності на землю серії ЯЖ № 767575, даний державний акт видано 21 листопада 2008 року ОСОБА_5 , який є власником земельної ділянки площею 1,7274 га, що розташована на території Липівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області. (а.с.8)

Як вбачається зі ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема прийняття спадщини.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при розгляді цих справ, судом перевіряється наявність обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій, зокрема відмови у видачі свідоцтва про спадщину.

Як вбачається із відповіді державного нотаріуса Томашпільської державної нотаріальної контори від 22.05.2018 на заяву ОСОБА_1 , останній відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця.

Згідно абзацу 3 пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при розгляді цих справ, судом перевіряється наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини.

Як вбачається із відповіді державного нотаріуса Томашпільської державної нотаріальної контори від 31.05.2018 на запит суду, спадкову справу після померлого ОСОБА_5 заведено за № 411/2015.

З отриманої копії спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_5 вбачається, що до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернулися ОСОБА_4 та ОСОБА_2

22.03.2016 року ОСОБА_3 подала до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини.

На ім`я ОСОБА_4 10.08.2015 року був складений заповіт від імені спадкодавця

ОСОБА_4 отримала:

- свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 22.03.2016 року-спадщина складається із житлового будинку з господарчими будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1 .

- свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 22.03.2016 року - спадщина складається із земельної ділянки площею 1,7272 га в межах згідно з планом, що розташованої на території Липівської сільської ради, Томашпільського району Вінницької області та переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належної померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЯЖ № 767575.

Відповідно до ухвали апеляційного суду Вінницької області від 08 вересня 2017 року: ОСОБА_1 звернулася до Томашпільського районного суду з позовною заявою до ОСОБА_4 , Липівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області про встановлення нікчемності заповіту. Рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 06.06.2017 року позов задоволено. ОСОБА_4 подано апеляційну скаргу, яку було розглянуто 08.09.2017 року. Колегія суддів судової полати з цивільних справ ухвалила апеляційну скаргу ОСОБА_4 , відхилити, рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 06.06.2017 року залишити без змін.

Отже, ОСОБА_4 не є спадкоємцем після ОСОБА_5 .

Відповідно до довідки виданої 04 травня 2018 року Липівською сільською радою, вбачається, що після смерті ОСОБА_5 який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем за законом, окрім ОСОБА_1 , залишилися ОСОБА_3 , та ОСОБА_2 .

В матеріалах справи є заява ОСОБА_2 про відмову від прийняття спадщини, подана компетентному органу, однак заява датована 21.05.2018 року після терміну передбаченому законом на прийняття спадщини.(а.с.11)

В матеріалах спадкової справи є заява ОСОБА_3 , про відмову від прийняття спадщини, подана компетентному органу, однак заява датована 22.03.2016 року після терміну передбаченому законом на прийняття спадщини.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 будучи співвідповідачами не подали до суду жодного доказу на підтвердження факту прийняття ними спадщини після смерті ОСОБА_5 . Проте в судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_3 має право на обов`язкову частку в спадщині, як особа, непрацездатна на момент смерті ОСОБА_5 та продовжує залишатися непрацездатною.

Посилання представника відповідача, адвоката Чудака В.Д. про відсутність у справі постанови нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину не підлягають до задоволення так як відмова нотаріуса у справі є.

За наведених обставин, враховуючи, що позивачем доведено, що вона є спадкоємцем за законом після смерті свого батька ОСОБА_5 і спадщину прийняла у передбачений законом термін, суд вважає, що за ОСОБА_1 може бути визнано в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті її батька ОСОБА_5 що складається із земельної ділянки площею 1.7274 га, що розташована на території Липівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 210, 220, 328, 396, 640, 657, 1216-1218, ч. 1 ст. 1220, ст. 1221, ч. 1 ст. 1222, ч. 1 ст.. 1225, ч. 1, 2 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 5 ст. 1268 ЦК України, статтями 12, 13, 76-89, 90, 95, 141, 163, 200, 263, 265, 293, 315, 354 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Липівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно, скасування свідоцтв про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, задовольнити частково.

Скасувати свідоцтво про право власності у порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 1,7274 га, що розташована на території Липівської сільської ради, яка залишилася після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , видане 22 березня 2016 року на ім`я ОСОБА_4 та свідоцтво про право власності у порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями, що залишився після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , видане 22 березня 2016 року на ім`я ОСОБА_4 .

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_5 який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на Ѕ земельної ділянки площею 1,7274 га, що розташована на території Липівської сільської ради.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт № НОМЕР_1 , виданий 12.03.2016 року Томашпільським РВ УДМС України у Вінницькій області, адреса: АДРЕСА_2 ;

відповідач: Липівська сільська рада Томашпільського району Вінницької області, адреса: 24205, Вінницька область, Томашпільський район, с.Липівка, вул. 40-річчя Перемоги,1;

відповідач: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_3 ;

відповідач: ОСОБА_6 , адреса: АДРЕСА_2 ;

відповідач: ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_3 .

Повний тест рішення виготовлено 06 грудня 2019 року.

Суддя: О. В. Пилипчук