Справа № 236/2469/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" грудня 2019 р. Краснолиманський міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді - Саржевської І. В.,

за участю секретаря - Вікторової Г.В.,

розглянувши у судовому засіданні в місті Лиман цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд малолітньої дитини за межі території України (за кордон), в тому числі на територію тимчасово непідконтролюну державній владі України в м. Донецьк, без згоди та супроводу батька,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Краснолиманського міського суду Донецької області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 про надання дозволу малолітньому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на багаторазові тимчасові в`їзди за межі України (за кордон), в тому числі в зону проведення операції об`єднаних сил (на тимчасово непідконтрольну територію України Донецької та Луганської областей), та в`їзду з указаної території на територію України, строком на 3 роки, починаючи з часу постановлення рішення, без згоди та супроводу батька дитини ОСОБА_2 .

Ухвалою Краснолиманського міського суду Донецької області від 06 серпня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд малолітньої дитини за межі території України (за кордон), в тому числі на територію тимчасово непідконтролюну державній владі України в м. Донецьк, без згоди та супроводу батька прийнято до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі.

02 грудня 2019 року в судове засідання сторнони не прибули, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

29 жовтня 2019 року від представника органу опіки та піклування Марупольської міської ради Донецької області до суду надійшла заява, відповідно до якої орган опіки та піклування заперечує проти задоволення позовних вимог в частині надання дозволу на виїзд малолітньої дитини на непідконтрольну територію України, посилаючись на те, що позивач просить надати дозвіл на виїзд малолітньої дитини в тому числі на непідконтрольну державній владі України територію, де на даний час проходять бойові дії. Зазначена територія є такою, де гарантувати дотримання прав дитини неможливо. Також просить справу розглянути без його участі (а.с. 87).

Перевіривши матеріали позовної заяви, а також беручі до уваги заяву представника органу опіки та піклування Маріупольської міської ради Донецької області щодо заперечення проти вимог позивача в частині надання дозволу на виїзд малолітньої дитини на непідконтрольну територію України, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.ст. 79, 80 ЦПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

З позовної заяви вбачається, що позивач ОСОБА_1 просить надати дозвіл на виїзд малолітньої дитини без згоди та супроводу батька на непідконтрольну територію України до міста Донецьк з метою відвідування родичів, а саме батька - ОСОБА_2 , що є відповідачем у справі, та родичів по лінії батька та по лінії матері. Однак, доказів щодо перебування родичів на тимчасово непідконтрольній державній владі України території позивачем не надано, не зазначено ПІБ родчів, адресу, за якою вони знаходяться, та не надано доказів на підтвердження ступеню родинного зв"язку.

З наведеного вбачається, що позивачу слід уточнити свої вимоги в частині мети надання дозволу на виїзд малолітньої дитини на непідконтрольну територію України, зазначити осіб, з якими дитина буде бачитися під час такого виїзду, вказати їх місце проживання (перебування), та надати відповідні докази.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам ст. 175 ЦПК України.

Відповідно до ч. 11 ст. 187 ЦПК України суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Як наголошує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

За змістом рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року №17-рп/2011у справі 1-9/2011 вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.

За таких обставин, неможливий подальший рух справи і на підставі ч. 11 ст. 187 ЦПК України, позивачу слід надати термін для усунення недоліків.

Керуючись пунктами 5, 8 ч. 3 ст.175, ч. 11 ст.187 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд малолітньої дитини за межі території України (за кордон), в тому числі на територію тимчасово непідконтролюну державній владі України в м. Донецьк, без згоди та супроводу батька - залишити без руху.

Позивачу ОСОБА_1 надати строк для усунення недоліків позовної заяви терміном у п`ять днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до положення ч. 13 ст. 187 ЦПК України, у разі не усунення зазначених в ухвалі недоліків у встановлений строк позовна заява буде залишена без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя -