Постанова

Іменем України

29 липня 2019 року

м. Київ

справа № 653/530/2016

провадження № 61-9839св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Генічеська міська рада, Генічеський міський голова Тулупов Олександр Васильович, комунальне підприємство «Генічеське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства»,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 07 червня 2016 року в складі судді Берлімової Ю. Г. та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 16 серпня 2016 року у складі колегії суддів Склярської І. В., Вейтас І. В., Цуканової І. В.

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Генічеської міської ради, Генічеського міського голови Тулупова О. В., комунального підприємства «Генічеське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» (далі - КП «Генічеське ВУВКГ») про скасування розпорядження Генічеського міського голови № 04 від 02 лютого 2016 року «Про дострокове припинення дії контракту з керівником КП «Генічеське ВУВКГ», поновлення на роботі, стягнення заробітної плати та моральної шкоди.

ОСОБА_1 просив з урахуванням змінених позовних вимог: визнати незаконним та скасувати розпорядження № 04 Генічеського міського голови від 02 лютого 2016 року «Про дострокове припинення дії контракту з керівником КП «Генічеське ВУВКГ» з підстав пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України; поновити позивача на роботі з моменту звільнення, з 02 лютого 2016 року; стягнути з КП «Генічеське ВУВКГ» різницю в заробітній платі за грудень 2015 - січень 2016 року в сумі 6 878,40 грн, та провести коригування відомостей до звіту перед Пенсійним фондом України; стягнути з КП «Генічеське ВУВКГ» заробітну плату за лютий, березень, квітень місяці 2016 року в сумі 17 539,20 грн та провести коригування відомостей до звіту перед Пенсійним фондом України з розрахунку 5 846,40 грн - щомісячно; зобов`язати КП «Генічеське ВУВКГ» провести нарахування та виплатити середньомісячну заробітну плату за лютий, березень, квітень 2016 року по день постановлення рішення суду згідно посадового окладу 5 846,40 грн за місяць згідно штатного розпису; зобов`язати засновника - Генічеську міську раду розірвати з позивачем строковий трудовий контракт за його ініціативою з дня постановлення судового рішення, в зв`язку з порушенням власником законодавства України про працю, Статуту, Колективного договору підприємства, умов контракту; зобов`язати відповідачів провести нарахування та виплатити йому вихідну допомогу в розмірі тримісячного заробітку з розрахунку посадового окладу 5 846,40 грн за місяць, згідно штатного розпису; на підставі статті 83 КЗпП України зобов`язати КП «Генічеське ВУВКГ» провести нарахування та виплатити грошову компенсацію за невикористані щорічні відпустки за 2012-2016 роки з розрахунку посадового окладу 5 846,40 грн за місяць згідно штатного розпису; зобов`язати КП «Генічеське ВУВКГ» провести нарахування та виплатити заробітну плату за два робочих дні грудня місяця 2015 року, 21 робочий день січня місяця 2016 року з розрахунку 5 846,40 грн згідно штатного розпису; стягнути з КП «Генічеське ВУВКГ» завдану йому моральну шкоду у розмірі 29 232,00 грн; постановити окрему ухвалу відносно стану дотримання КЗпП України посадовими особами органу місцевого самоврядування.

Позовна заява мотивована тим, що 02 лютого 2016 року розпорядженням Генічеського міського голови ОСОБА_2 з ОСОБА_1 достроково припинено дію контракту як з керівником КП «Генічеське ВУВКГ», укладеного 13 грудня 2011 року між ОСОБА_1 та Генічеською міською радою в особі міського голови ОСОБА_2 , з підстав, визначених пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП - за прогули, за відсутність на роботі 11 січня 2016 року - 15 січня 2016 року, 18 січня 2016 року - 20 січня 2016 року, 22 січня 2016 року, 26 січня 2016 року, 27 січня 2016 року, 28 січня 2016 року.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 07 червня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з КП «Генічеське ВУВКГ», , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН № НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_1 заробітну плату за 2 робочі дні грудня місяця 2015 року в сумі 327,27 грн, 12 робочих днів січня місяця 2016 року в сумі 2 355,17 грн, всього на суму 2 682 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач, видавши розпорядження про надання собі відпустки, не погодив її з Генічеською міською радою, цей факт підтверджений сторонами, чим порушив вимоги пункту 17 контракту щодо надання керівникові відпустки. Визначення її часу і порядок використання погоджується з органом управління майном. Тому суд дійшов до висновку про наявність прогулу з боку позивача.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 16 серпня 2016 року рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 07 червня 2016 року залишено без змін.

Відхиляючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції зазначив, щорішення суду першої інстанції в частині, яка оскаржується, ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у вересні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасуватирішення першої інстанції та ухвалу апеляційної інстанцій в частині відмови у задоволенні позовних вимог про скасування розпорядження міського голови № 4 від 02 лютого 2016 року «Про дострокове припинення дії контракту з керівником КП «Генічеське ВУВКГ», поновити на посаді начальника КП «Генічеське ВУВКГ» з 02 лютого 2016 року, стягнути з КП «Генічеське ВУВКГ» середній заробіток за час вимушеного прогулу, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 жовтня 2016 року відкрито касаційне провадження у справі і витребувано її з Генічеського районного суду Херсонської області.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Про здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки» призначено повторний автоматизований розподіл цієї справи.

06 червня 2019 року справу розподілено колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в складі Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції та апеляційним судом порушено норми матеріального та процесуального права, не з`ясовано усіх фактичних обставин справи.

Судом апеляційної інстанції не взято до уваги та не досліджено документального підтвердження звернення про намір використання відпусток. Не надано належної правової оцінки навмисним протиправним, неконституційним діям відповідача ОСОБА_2 стосовно використання відпустки ОСОБА_1 .

Судом першої та апеляційної інстанцій не досліджено та не надано оцінку діям стосовно контракту ОСОБА_1 , який в односторонньому порядку припинений за розпорядженням міського голови № 24 від 20 лютого 2015 року та наказом № 3 від 08 січня 2015 року комісії з припинення діяльності КП «Генічеське ВУВКГ».

Доводи інших учасників справи

У грудні 2016 року виконавчим комітетом Генічеської міської ради надіслано заперечення на касаційну скаргу, в якій зазначається, що питання ненадання ОСОБА_1 відпустки вже досліджувалося судами. Згідно постанови Генічеського районного суду від 10 жовтня 2016 року (справа №653/3034/16-п)

провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за скоєння правопорушення передбаченого частиною першою статті 41 КУпАП було закрито у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Стосовно залучення особисто ОСОБА_2 до участі в суді як відповідача, зазначено, що ОСОБА_2 є головою міської ради. Згідно посадової інструкції, представляти інтереси міської ради у судах має начальник відділу з питань правовідносин та звернень громадян виконавчого комітету Генічеської міської ради.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суд установив, що КП «Генічеське ВУВКГ» відповідно до Статуту, затвердженого рішенням сесії Генічеської міської ради від 29 квітня 2013 року за № 653, засноване на державній власності і підпорядковане Генічеській міській раді.

Відповідно до пункту 7.1 Статуту вищим органом управління підприємством є Засновник (Генічеська міська рада), до компетенції якого серед іншого належить вирішувати питання припинення, реорганізації та ліквідації підприємства, призначення та звільнення керівника підприємства.

01 вересня 2014 року розпорядженням міського голови за № 43 «Про поновлення на посаді ОСОБА_1 », на підставі рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 12 серпня 2014 року ОСОБА_1 було поновлено на посаді начальника КП «Генічеське ВУВКГ» з 02 січня 2013 року.

Відповідно до Контракту з керівником підприємства від 13 грудня 2011 року за №16/2011, укладеного Генічеською міською радою з ОСОБА_1 , та Статуту підприємства, керівник самостійно вирішує питання діяльності підприємства, за винятком тих, що віднесені статутом до компетенції Засновника та інших органів управління даного господарства; здійснює поточне керівництво підприємством, організовує його виробничо-господарську, соціально-побутову та іншу діяльність, забезпечує виконання завдань підприємства, передбачених законодавством, статутом підприємства та цим контрактом.

На засіданні сесії міської ради прийнято рішення № 1060 «Про реорганізацію комунальних підприємств міста та зміну поведінки учасника ринку надання житлово-комунальних послуг», відповідно до якого, рада вирішила реорганізувати КП «Генічеське ВУВКГ» шляхом його припинення та приєднання до КП «Азовкомунсервіс»; встановлено, що КП «Азовкомунсервірс» є повним правонаступником КП «Генічеське ВУВКГ».

02 лютого 2016 року розпорядженням Генічеського міського голови ОСОБА_2 згідно подання голови комісії по припиненню діяльності КП «Генічеське ВУВКГ» щодо вжиття відповідних заходів реагування відносно фактів відсутності керівника КП «Генічеське ВУВКГ» на робочому місці протягом 11 січня 2016 року - 15 січня 2016 року, 18 січня 2016 року - 20 січня 2016 року, 22 січня 2016 року, 26 січня 2016 року, 27 січня 2016 року, 28 січня 2016 року, з керівником підприємства ОСОБА_1 було достроково припинено дію контракту від 13 грудня 2011 року за пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України (за прогул). Підставою стали акти про відсутність керівника на роботі.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише у межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані рішення суду першої інстанції та ухвала суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки їх ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права, у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною четвертою статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Згідно з статтею 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45).

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є підстави, передбачені контрактом.

Згідно пункту 4 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Між Генічеською міською радою (орган управління майном) в особі міського голови та ОСОБА_1 13 грудня 2011 року укладений контракт про те, що ОСОБА_1 призначається на посаду начальника КП «Генічеське ВУВКГ» на термін з 21 грудня 2011 року по 20 грудня 2016 року. Пунктом 17 контракту передбачено, що керівникові надається щорічна оплачувана відпустка тривалістю 28 календарних днів. Керівник визначає час і порядок використання своєї щорічної відпустки (час початку та закінчення, поділ її на частини тощо) за погодженням з органом управління майном.

ОСОБА_1 в порядку статей 2, 6, 9 Закону України «Про відпустки» набув право на щорічну відпустку.

Начальник КП «Генічеське ВУВКГ» ОСОБА_1 поза межами своєї компетенції видав розпорядження від 22 січня 2016 року про те, що він бере відпустку за 2014-2015 роки, починаючи з 22 січня 2016 року.

Порядок оформлення відпустки керівнику підприємства за розпорядженням міського голови, підставою для якого повинна бути заява про надання відпустки, позивачем не заперечувався. З письмовою заявою до роботодавця про надання відпустки ОСОБА_1 не звертався.

Підстави припинення контракту визначені в пункті 22, яким передбачено, що контракт припиняється: після закінчення терміну дії контракту; за згодою сторін; до закінчення терміну дії контракту у випадках, передбачених пунктом 24 цього контракту; з інших підстав, передбачених законодавством та цим контрактом. Пункт 23 контракту містить перелік випадків (серед яких: в тому числі з інших підстав передбачених діючим законодавством) при настанні яких, керівник може бути звільнений з посади, а контракт розірваний з ініціативи органу управління майном, у тому числі за пропозицією місцевого органу державної виконавчої влади, до закінчення терміну його дії.

ОСОБА_1 , як керівник, визначивши час і порядок використання своєї щорічної відпустки (час початку та закінчення) з 22 січня 2016 року без погодження з органом управління майном (як і без письмової заяви на ім`я міського голови про її надання) порушив умови контракту.

Роботодавець виконав умови статті 149 КЗпП України, щодо зажадання від порушника трудової дисципліни письмових пояснень, але позивач відмовився їх надавати, мотивуючи відмову відсутністю письмового запиту до нього.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника (частина третя статті 149 КЗпП України).

Враховуючу керівну посаду позивача, ступінь відповідальності, як керівника підприємства, очевидність для нього щодо звернення саме з письмовою заявою про надання відпустки та її погодження з органом управління майном, а також наявності для виходу у відпустку розпорядження міського голови про її надання, а не власного розпорядження керівника, виданого поза межами його компетенції, позивач повинен був дотримуватися вимог закону та контракту при оформленні собі відпустки, а тому відсутність на робочому місці без поважних на те причин з 22 січня 2016 року по день звільнення 02 лютого 2016 року є порушенням умов контракту та підставою для його дострокового припинення відповідно до пункту 4 частини 1 статті 40 КЗпП України.

Доводи касаційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки оскаржуваних рішення суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції, які обґрунтовано викладені у мотивувальних частинах судових рішень, та зводяться до переоцінки доказів, незгоди заявника з висновками щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження суду.

Таким чином, суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог та ухвала суду апеляційної інстанціїухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вищевикладене свідчить про те, що касаційна скарга є необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З огляду на вищевказане, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувані рішення суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції - залишити без змін, оскільки доводи касаційної скарги правильних висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 07 червня 2016 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 16 серпня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: А. І. Грушицький
В. В. Сердюк
І. М. Фаловська