Дата документу 26.03.2019 Справа № 2-940/11
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №2-940/11 Головуючий у 1 інстанції: Кацаренко І.О.
Провадження № 22-ц/807/439/19 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Полякова О.З.,

суддів: Крилової О.В.,

Кухаря С.В.,

при секретарі Камаловій В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Пологівського районного суду Запорізької області від 28 вересня 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними та скасування постанови державного виконавця,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою про визнання дій неправомірними та скасування постанови державного виконавця.

В обґрунтування скарги зазначав, що 23 січня 2012 року Плогівський районний суд Запорізької області видав виконавчий лист № 2/820/140/12 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітньої дитини до її повноліття.

На примусовому виконання у Заводському ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області знаходиться виконавче провадження № 30943295 з примусового виконання вищезазначеного виконавчого листа.

20 березня 2018 року Старшим державним виконавцем Заводського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Шавлуковою З.А. винесено постанову відносно ОСОБА_3 про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортним засобом за виконавчим провадженням № 30943295. ОСОБА_3 вважає зазначену постанову необґрунтованою.

Скаржник зазначає, що вищезазначена постанова була винесена на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів», який був прийнятий 07.12.2017 року та набрав чинності 06.02.2018р. Проте дія Закону в часі не має зворотної сили, а отже, зважаючи на те, що з моменту набуття чинності зазначеного Закону до моменту винесення оскаржуваної постанови, сукупний розмір заборгованості не перевищив суму заборгованості відповідних платежів за шість місяців, постанова є необґрунтованою та підлягає скасуванню.

Просив визнати неправомірними дії Старшого державного виконавця Заводського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Шавлукової З.А., та скасувати постанову від 20.03.2018 року про тимчасове обмеження відносно ОСОБА_3 у праві керування транспортним засобом.

Ухвалою Пологівського районного суду Запорізької області від 28 вересня 2018 року відмовлено у задоволенні скарги.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з підстав недоведеності заявлених вимог. Оскільки ОСОБА_3 не надано жодних доказів на підтвердження факту, що обмеження його у праві керування транспортними засобами позбавить його основного законного джерела засобів для існування, як і не доведено використання боржником транспортного засобу у зв'язку з інвалідністю. А отже, підстав, у разі яких не може бути застосовано тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, не вбачається.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, посилаючись на грубе порушення норм матеріального та процесуального права ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначав, що судом першої інстанції не взято до уваги вагому обставину, на яку він посилався у скарзі. А саме, проігноровано вимоги ч. 1 ст. 58 Конституції України, якими встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Тому, період часу несплати аліментів особою до вступу в дію вказаного Закону, не має братися до уваги при обрахунку сукупного розміру аліментної заборгованості та при вирішенні питання про встановлення тимчасового обмеження боржника.

З цих підстав просить ухвалу Пологівського районного суду Запорізької області від 28 вересня 2018 року скасувати, та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його скаргу.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Постановляючи ухвалу про залишення скарги без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що заявник звернувся до суду зі скаргою з пропуском строку для звернення до суду, та не надав доказів поважності причин пропуску такого строку.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду та вважає його правильним, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 20.01.2012 року з ОСОБА_3 здійснюється стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина по 1/4 частині зі всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 23 грудня 2011 року і до повноліття дитини (а.с.48).

Згідно постанови Старшого державного виконавця Заводського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Шавлукової З.А. ВП № 30943294 від 18.04.2018 року про розрахунок заборгованості, станом на 01 квітня 2018 року у ОСОБА_3 утворилася заборгованість по аліментам на суму 50153,93 грн. (а.с.18). Зазначена постанова скаржником не оскаржена.

20 березня 2018 року старшим держаним виконавцем Заводського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Шавлукової З.А. винесено постанову відносно ОСОБА_3 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (а.с.16).

Згідно із пунктом 9 частини третьої статті 124 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Підпунктом 2 частини дев'ятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами

не може бути застосовано в разі: 1) якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування;

2) використання боржником транспортного засобу у зв'язку з інвалідністю чи перебуванням на утриманні боржника особи з інвалідністю I, II групи, визнаної в установленому порядку, або дитини з інвалідністю; 3) проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції; 4) розстрочення або відстрочення сплати заборгованості за аліментами у порядку, встановленому законом (частина десята статті 71 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Вбачається, що боржник ОСОБА_3 має заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, що також зазначено у постанові старшого держаного виконавця Заводського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Шавлукової З.А. від 20 березня 2018 року.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для скасування постанови державного виконавця щодо встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_3 у праві керування транспортними засобами.

Тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами є посиленням захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів.

Посилання апеляційної скарги на те, що він має заборгованість по сплаті аліментів за період до вступу в дію вказаного Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів», а положення статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» щодо обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами набрали законної сили з 6 лютого 2018 року, проте, у частині першій статті 58 Конституції України зазначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи є безпідставні з огляду на таке.

За загальним правилом закон зворотної сили не має. Це правило надає визначеності і стабільності суспільним відносинам та означає, що закони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності.

Проте, винятки з цього правила рідкісні і допускаються: за наявності вказівки в законі про надання йому (або окремим статтям) зворотної сили; у загальному правилі про неодмінне надання зворотної сили кримінальному закону, який скасовує або пом'якшує кримінальну відповідальність.

Так зокрема, у частині четвертій статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1-4 частин дев'ятої, дванадцятої статті 71 цього Закону, обчислюється з наступного робочого дня після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Зазначена правова позиція викладена в ухвалі Верховного суду від 24 вересня 2018 року по справі № 154/655/18-ц, провадження № 61-39371 ск 18.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання неправомірними дій Старшого державного виконавця Заводського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Шавлукової З.А., та скасування постанови від 20.03.2018 року про тимчасове обмеження відносно ОСОБА_3 у праві керування транспортним засобом.

Окрім цього, колегія вважає за доцільним зауважити на наступне.

Згідно п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз'яснено, що сторона виконавчого провадження, яка звернулася до суду зі скаргою, бере участь в її розгляді як заявник, а інші учасники цього провадження, прав і обов'язків яких безпосередньо стосується розгляд і вирішення цієї скарги, як заінтересовані особи.

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, встановленими ст. 450 ЦПК України, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються. До участі у справі як заінтересованої особи залучається інша сторона виконавчого провадження, оскільки судовим рішенням може бути вирішено питання про її права чи інтереси.

З матеріалів справи вбачається, що стягувач ОСОБА_4 була повідомлена про розгляд справи у суді першої інстанції (а.с. 27), проте, судом першої інстанції не вирішено питання про залучення її до участі у розгляді справи в якості заінтересованої особи.

Однак, таке не впливає на правильність основного висновку суду щодо відмови у задоволенні скарги. Оскільки невиконання судом в повному обсязі вимог ст. 450 ЦПК України не впливає на висновок суду про відмову у задоволенні скарги, таке порушення не є підставою для скасування оскаржуваного рішення, з метою уникнення правового пуризму.

Сукупність вищезазначених обставин, аналіз та оцінка доводів апеляційної скарги приводять до висновку, що ці доводи, не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді справи, ухвалу постановлено судом першої інстанції з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384,389 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Ухвалу Пологівського районного суду Запорізької області від 28 вересня 2018 року по цій справі - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 27 березня 2019 року.

Головуючий

Судді: