Справа № 323/4084/18
29.03.2019 м. Оріхів
Оріхівський районний суд Запорізької області у складі судді Н.В.Фісун, за участю секретаря судового засідання А.А.Сабліної, розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства Акціонерного комерційного банку «ІндустріалБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказує, що позивач ПАТ АКБ «Індустріалбанк», який є правонаступником ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк», звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний банк «Експрес-Банк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 124607/31/к (кредит на споживчі цілі із зарахуванням грошових коштів на картковий рахунок НСМЕП) від 08.01.2013 р.
Відповідно до умов пунктів 1.2, 1.3, 1.5 Кредитного договору, кредит було надано Відповідачу на споживчі цілі в сумі 35 000,00 грн. (тридцять пять тисяч грн. 00 коп.), на строк 36 місяців з 08.01.2013 р. по 08.01.2016 р.
Згідно із п. 1.6, 1.7 Кредитного договору та Додатку № 1 до даного договору, Відповідачем було сплачено Позивачу одноразово комісію за надання кредиту в розмірі 2 625,00 грн.
Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою. З моменту укладання Кредитного договору до моменту припинення здійснення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем Позичальника на момент укладання Кредитного договору, на поточний (картковий) рахунок, відкритий у Кредитодавця, становить 27 процентів річних. З моменту припинення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем Позичальника на момент укладання Кредитного договору, на поточний (картковий) рахунок, відкритий у Кредитодавця, до закінчення строку дії Кредитного договору становить 38 процентів річних (п. 1.4 Кредитного договору).
Згідно з п. 1.1 Кредитного договору, Відповідач 1 зобовязується використати кредит на цілі, визначені Кредитним договором, своєчасно та в повному обсязі сплачувати проценти за користування кредитом, інші платежі, виконати інші свої зобовязання за Кредитним договором, та повернути Позивачу кредит на умовах та в строки (терміни), визначені Кредитним договором.
Як передбачено п. 2.5 Кредитного договору, погашення кредиту Позичальником здійснюється шляхом безготівкового перерахування на рахунок, вказаний в п. 2.3 Кредитного договору, та/або шляхом внесення готівкою в касу Кредитодавця для зарахування на вищезазначений рахунок грошових коштів в сумах та в терміни, визначених у Додатку № 1, що є невідємною частиною Кредитного договору.
Нараховані проценти за користування кредитом сплачуються Позичальником, шляхом безготівкового перерахування суми нарахованих процентів на рахунок, відкритий у Кредитодавця та/або шляхом внесення суми нарахованих процентів готівкою в касу Кредитодавця для зарахування на вищезазначений рахунок. Повне погашення нарахованих процентів за користування кредитом сплачуються Кредитодавцю в день остаточного погашення кредиту (п. 4.2 Кредитного договору).
ОСОБА_1 був зобовязаний повернути кредит не пізніше 08.01.2016 р. (п. 1.3 Кредитного договору). Однак, зобовязання за Кредитним договором ним виконано не було.
Зобовязання ОСОБА_1 за вказаним договором забезпечені заявою його дружини ОСОБА_2 В звязку з тим, що ціль отримання кредиту є ремонт будинку, тобто в інтересах сімї, а дружина позичальника ОСОБА_2 надала свою згоду на укладання та підписання чоловіком даного кредитного договору, позивач вважає, що вони повинні відповідати солідарно перед банком за вищевказаний борг.
Позивач просить стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА АКЦІОНЕРНОГО КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ІНДУСТРІАЛБАНК» заборгованість в сумі 41 228,62 грн. (сорок одна тисяча двісті двадцять вісім гри. 62 коп.) та судовий збір в сумі 1 762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві грн. 00 коп.).
Ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 31січня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження, у якій розяснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Відзив на позов та заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від відповідача до суду не надходили.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін.
У судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву, у якій просить розглянути справу без його участі, прохає суд позов задовольнити.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.ст. 81 ЦПК України кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір.
Судом встановлено, між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний банк «Експрес-Банк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 124607/31/к (кредит на споживчі цілі із зарахуванням грошових коштів на картковий рахунок НСМЕП) від 08.01.2013 р.
Відповідно до умов пунктів 1.2, 1.3, 1.5 Кредитного договору, кредит було надано Відповідачу на споживчі цілі в сумі 35 000,00 грн. (тридцять пять тисяч грн. 00 коп.), на строк 36 місяців з 08.01.2013 р. по 08.01.2016 р.
Згідно із п. 1.6, 1.7 Кредитного договору та Додатку № 1 до даного договору, Відповідачем було сплачено Позивачу одноразово комісію за надання кредиту в розмірі 2 625,00 грн.
Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою. З моменту укладання Кредитного договору до моменту припинення здійснення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем Позичальника на момент укладання Кредитного договору, на поточний (картковий) рахунок, відкритий у Кредитодавця, становить 27 процентів річних. З моменту припинення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем Позичальника на момент укладання Кредитного договору, на поточний (картковий) рахунок, відкритий у Кредитодавця, до закінчення строку дії Кредитного договору становить 38 процентів річних (а.с.5-9).
Відповідно до статуту ПАТ АКБ «Індустріалбанк» від 11.06.2018 року, він є правонаступником ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк» (а.с.53-61).
Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 525,526,530 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від зобовязання не допускається.
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.
Статтею 536 ЦК України передбачено, що користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.
Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику(грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошових зобовязань, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.
Згідно з положеннями пунктів 3.1 та 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань від 17.12.2013 року №14 інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч.2 ст.625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.
У статті 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, огляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.
Майном як особливим обєктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обовязки (частина перша статті 190 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 61 СК України обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Відповідно до частини третьої статті 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сімї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.
У частині четвертій статті 65 СК України встановлено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сімї, створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сімї.
До складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, і те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються борги подружжя за зобовязаннями, що виникли в інтересах сімї.
Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сімї, то цивільні права та обовязки за цим договором виникають в обох із подружжя.
Виходячи із системного аналізу наведених норм права, в контексті встановлених судом обставин справи, для визначення солідарного характеру обовязків ОСОБА_2 щодо повернення боргу за кредитним договором зясуванню підлягає питання, чи укладено такий договір її чоловіком в інтересах сімї.
Як вбачається з матеріалів справи, у заяві, викладеній у кредитному договорі, ОСОБА_2 надала згоду на укладення та підписання її чоловіком цього кредитного договору. З умовами кредитного договору та додатком №1 до нього ознайомлена, умови зрозумілі, претензій або заперечень не має /а.с.9/.
Зі змісту Заяви-Анкети позичальника ОСОБА_1 , вбачається, що метою кредиту є ремонт будинку. В Заяві-Анкеті також зазначено: «Я, ОСОБА_2, не заперечую проти отримання моїм чоловіком/дружиною банківського кредиту, також засвідчую, що на дату подання даної заявки до мене відсутні будь-які переслідування з боку правоохоронних органів, карні справи, судові спори з обтяження майна». /а.с.13/
Разом з тим, зазначені заяви не свідчать про те, що кредитний договір відповідає інтересам сімї та не підтверджують, що кредитний договір укладено її чоловіком в інтересах сімї, оскільки в заявах про це не зазначено.
З матеріалів справи вбачається, що на момент укладення кредитного договору ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії 1-ЖД №323958 від 25.06.2002 року /а.с.16/.
Проте з матеріалів справи не вбачається, що грошові кошти одержані в кредит на ремонт саме цього будинку і що він належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності.
Відповідно до правової позиції, викладений Верховним Судом України у постанові від 27 квітня 2016 року договір, укладений одним із подружжя в інтересах сімї створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане виключно в інтересах сімї, а зобовязання в інтересах сімї у вигляді повернення кредитних коштів, виконання якого подружжя здійснює як солідарні боржники, виникає в разі визнання за подружжям права спільної сумісної власності на отримані грошові кошти та одержане за договором.
Проте, з матеріалів справи вбачається, що право спільної сумісної власності на отримані ОСОБА_1 кредитні кошти не визнавалось.
Оскільки за невиконання умов договору передбачена відповідальність саме ОСОБА_1, як боржника за кредитним зобовязанням, позивачем не доведено сумісне використання відповідачами кредитних коштів в інтересах сімї, сам факт перебування у шлюбі та надання згоди одним із подружжя на укладення договору не є підставою для солідарної відповідальності, за відсутності доказів щодо сумісного використання отриманих коштів в інтересах сімї суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме про стягнення заборгованості за кредитним договором № 124607/31/к від 08.01.2013 року саме з боржника ОСОБА_1.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача ОСОБА_1 понесені судові витрати, судовий збір у розмірі 1762,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 525,526, 530, 549, 550, 625, 629 ЦК України, ст. ст.61,65 СК України, ст.ст. 12,13,18, 141, 229, 258-259, 263-265, 268, 280-289 ЦПК України, суд,-
В іншій частині позовних вимог- відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.

Повний текст рішення складено 29 березня 2019 року.

Суддя Оріхівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_3