Справа № 2-982/11
Провадження № 22-ц/810/145/19
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 березня 2019 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Луганської В.М., Назарової М.В.,

за участю секретаря судового засідання Перишкіна Т.М.,

учасники справи:

стягувач - акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»,

боржник - ОСОБА_1,

орган державної виконавчої служби - Старобільський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Старобільського районного суду Луганської області від 23 січня 2019 року, постановлену у скалді судді Логвіненко Т.Г. в м. Старобільськ Луганської області

за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Старобільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області, визнання протиправними та скасування постанов,

в с т а н о в и в:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Старобільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області, визнання протиправними та скасування постанов, в обґрунтування якої зазначив, що 13 грудня 2018 року він дізнався, що на КП «Благоустрій м. Старобільськ», в якому він працює, від Старобільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області надійшла постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 04 грудня 2018 року у виконавчому провадженні № 35123595. 13 грудня 2018 року він отримав копію виконавчого листа від 11 липня 2012 року у справі № 2-982/11, який виданий Старобільським районним судом. 19 грудня 2018 року він отримав копію постанови про відкриття виконавчого провадження.

Також, ОСОБА_1 посилається на те, що до 13 грудня 2018 року йому не було відомо про розгляд справи щодо стягнення з нього коштів та не був повідомлений про винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 09 листопада 2012 року № 35123595 та постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 04 грудня 2018 року.

ОСОБА_1 зазначає про те, що державним виконавцем порушено розумні строки виконавчого провадження відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Щодо поважності пропуску стоку на звернення із скаргою боржник вказує на те, що 21 грудня 2018 року він звернувся до Луганського окружного адміністративного суду із заявою про визнання дій протиправними та скасування постанов протягом десяти днів з моменту, коли дізнався про порушення його прав, та ухвалою від 28 грудня 2018 року йому відмовлено у відкритті провадження. Копію вказаної ухвали суду він отримав 08 січня 2019 року. Також, в період з 10 січня 2019 року по 18 січня 2019 року він перебував на лікарняному.

ОСОБА_1 просив суд поновити строк на подання скарги, визнати дії Старобільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області протиправними і скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 09 січня 2012 року № 35123595 та постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 04 грудня 2018 року у виконавчому провадженні № 35123595, зобов'язати Старобільський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області закінчити виконавче провадження у зв'язку із закінченням строку.

Ухвалою Старобільського районного суду Луганської області від 23 січня 2019 року відмовлено ОСОБА_1 у поновленні строку на подання скарги до суду на дії виконавця Старобільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області. Скаргу та матеріали до неї повернуто ОСОБА_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його скаргу, посилаючись на порушенням судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у скарзі він вказав дати отримання постанов державного виконавця та у зв'язку з тим, що не був повідомлений про дату та час розгляду справи, не міг подати до суду докази зазначених обставин. Боржник вказує на те, що його не було повідомлено ні про рішення суду про стягнення з нього коштів, ні про відкриття провадження, ні про винесення постанови про примусове стягнення з заробітної плати.

Боржник, стягувач та представник органу державної виконавчої служби в судове засідання не з'явилися, про дату, час і місце повідомлені належним чином і в установленому законом порядку.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу від 23 січня 2019 року про відмову ОСОБА_1 у поновленні строку на подання скарги до суду на дії виконавця Старобільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області, суд першої інстанції виходив з того, що за виконавчим листом, виданим 11 липня 2012 року Старобільським районним судом у справі № 2-989/11, 09 листопада 2012 року відкрито виконавче провадження № 35123595. У подальшому, постановою державного виконавця № 35123595 від 14 грудня 2018 року було звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 Пунктом 5 вказаної постанови передбачалося надіслання її копії сторонам, тобто скаржнику.

Тому, суд першої інстанції дійшов висновку, що десятиденний термін на подання скарги із вимогою скасування даних постанов Старобільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції від 09 листопада 2012 року та 04 грудня 2018 року враховується з 20 листопада 2012 року та 15 грудня 2018 року відповідно, або з моменту отримання.

Також, суд виходив з того, що в матеріалах доданих до скарги відсутня інформація про дату отримання скаржником даних про існування вказаної постанови, що відповідно, позбавляє суд можливості зробити обґрунтований висновок по дату початку перебігу передбаченого п. а ч. 1 ст. 449 ЦПК України десятиденного строку.

Проте з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна, оскільки він суперечить нормам процесуального права.

У скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що копію постанови про відкриття виконавчого провадження він отримав 19 грудня 2018 року.

Згідно з частинами 1, 5 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції на момент вчинення виконавчих дій) рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скаргу може бути подано до суду:

а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи;

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом (ст. 449 ЦПК України).

В частинах 1, 3 ст. 127 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у пункті 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», при вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з'ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Проте, судом першої інстанції не виконані вимоги ст. 260 ЦПК України, в якій зазначено, що ухвала складається із вступної частини; описової частини; мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу; резолютивної частини.

Суд в мотивувальній частині ухвали не надав оцінки доводам та доказам боржника про те, що йому не було відомо про розгляд справи щодо стягнення з нього коштів та його не було повідомлено про винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 09 листопада 2012 року № 35123595 та постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 04 грудня 2018 року. Не надано оцінку доводам про те, що 21 грудня 2018 року боржник звернувся до Луганського окружного адміністративного суду із заявою про визнання дій протиправними та скасування постанов протягом десяти днів з моменту, коли дізнався про порушення його прав, та ухвалою від 28 грудня 2018 року йому відмовлено у відкритті провадження. Копію вказаної ухвали суду він отримав 08 січня 2019 року, а в період з 10 січня 2019 року по 18 січня 2019 року він перебував на лікарняному.

Судом не з'ясовано, коли боржник дізнався про порушення свого права, тобто з якого часу починається обчислення строку для звернення зі скаргою до суду. Суд же лише обмежився зазначенням в ухвалі, що десятиденний термін на подання скарги із вимогою скасування даних постанов Старобільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції від 09 листопада 2012 року та 04 грудня 2018 року враховується з 20 листопада 2012 року та 15 грудня 2018 року відповідно або з моменту отримання, а в матеріалах доданих до скарги відсутня інформація про дату отримання скаржником даних про існування вказаної постанови, що відповідно, позбавляє суд можливості зробити обґрунтований висновок по дату початку перебігу передбаченого п. а ч. 1 ст. 449 ЦПК України десятиденного строку.

Надати оцінку доказам, зазначеним ОСОБА_1 в додатках до скарги апеляційний суд позбавлений можливості у зв'язку з відсутністю цих додатків в матеріалах справи.

Так, в скарзі ОСОБА_1 на дії державного виконавця Старобільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області в додатках зазначені: копія постанови від 09.11.2012 року, копія постанови від 04.12.2018 року, копія ухвали від 28.12.2018 року, копія листка непрацездатності від 10.01.2019 року. При цьому, матеріали справи не містять складеного працівниками суду акту про відсутність додатків, зазначених в скарзі. Згідно супровідного листа від 29.01.2019 року (а.с. 48) Старобільським районним судом Луганської області не адресу ОСОБА_1 направлялася лише копія ухвали суду від 23.01.2019 року на 1 арк. Тобто, документи, зазначені ОСОБА_1 в скарзі як додатки Старобільським районним судом Луганської області, останньому не повертались. Проте, матеріали справи не містять документів, які зазначені як додатки до скарги.

Також, суд першої інстанції не з'ясував часу, з якого починається обчислення строку для звернення зі скаргою щодо вимоги про зобов'язання Старобільський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області закінчити виконавче провадження у зв'язку із закінченням строку.

Зазначені обставини свідчать про неповне з'ясування судом першої інстанції обставин справи.

За таких обставин, достатніх підстав для відмови у поновленні строку на подання скарги до суду на дії державного виконавця на підставі п. 1 ч. 1 ст. 449 ЦПК України у суду першої інстанції не було.

Крім того, із системного аналізу частин 1, 3 ст. 127 ЦПК України вбачається, що питання про поновлення пропущеного строку вирішує суд в судовому засіданні, а не суддя одноособово.

Проте, із матеріалів справи вбачається, що ухвала суду від 23 січня 2019 року про відмову у поновленні строку на подання скарги до суду на дії державного виконавця постановлена суддею одноособово, що свідчить про порушення судом встановленого порядку для вирішення даного питання.

Також, відповідно до ч. 2 ст. 126 ЦПК України документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Однак, суд першої інстанції відмовляючи у поновленні строку на подання скарги до суду на дії державного виконавця повернув скаргу та матеріали до неї ОСОБА_1, що також свідчить про порушення порядку вирішення питання про поновлення ОСОБА_1 строку на подання скарги на дії державного виконавця Старобільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області.

Вимога ОСОБА_1 про повернення судового збору задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до положень ст. 141 ЦПК України розподіл судових витрат здійснюється між сторонами у разі ухвалення судового рішення по суті заявлених вимог, тобто після остаточного вирішення справи, а в даному випадку апеляційний суд не вирішує скаргу по суті.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що в резолютивній частині оскаржуваної ухвали вказано, що ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до Луганського апеляційного суду через Старобільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали, що є порушенням ч. 1 ст. 355 ЦПК України, відповідно до якої апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

З 15 грудня 2017 року набрали чинності зміни до Цивільного процесуального Кодексу України.

Пунктом 15.5 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції на час постановлення судом ухвали) передбачено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

На час постановлення судом першої інстанції оскаржуваної ухвали Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система не розпочала своє функціонування.

За правилами, що регламентувались ст. 296 ЦПК України у редакції чинній до 15 грудня 2017 року, апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Суд першої інстанції на наступний день після закінчення строку для подання апеляційної скарги надсилає її разом зі справою до апеляційного суду.

Отже, з урахуванням наведеного, приймаючи до уваги приписи п.15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в чинній редакції), з огляду на положення ст. 296 ЦПК України (у редакції до 15 грудня 2017 року), судом першої інстанції порядок оскарження ухвали зазначено у відповідності до норм чинного цивільного процесуального кодексу України.

Враховуючи зазначені вище обставини, судова колегія приходить до висновку про те, що при розгляді питання про поновлення ОСОБА_1 строку на подання скарги на дії державного виконавця Старобільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для його вирішення, порушив норми процесуального права, тому відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України ухвалу суду слід скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 379, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Старобільського районного суду Луганської області від 23 січня 2019 року

скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 березня 2019 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді В.М. Луганська

М.В. Назарова