Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 475/1291/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19.03.2019смт. Доманівка

Доманівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді: Вадовської А.В.,

за участю секретаря: Кравець Л.В.,

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання недійсною додаткової угоди до договору оренди землі та скасування державної реєстрації іншого речового права,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання недійсною додаткової угоди договору оренди землі та скасування запису про державну реєстрацію іншого речового права.

Позов мотивований тим, що 23 вересня 2009 р. орендодавець ОСОБА_5, спадкоємицею після смерті якої є позивачем, передала в оренду орендареві ОСОБА_4 земельну ділянку розміром 5,51 га, що належала їй на праві власності відповідно до державного акта. Договір оренди землі був зареєстрований у Доманівському відділі Миколаївської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель вчинений запис від 26.11.2009 р. №5.

Відповідно до п.8 договору оренди строк дії договору визначений у 5 років, тобто строк його дії сплив 26.11.2014 р.

17 лютого 2011 р. ОСОБА_5 померла, спадщину після її смерті прийняла позивачка ОСОБА_3, отримавши 17 червня 2017 р. свідоцтво про право на спадщину за законом, до складу якої увійшла земельна ділянка розміром 5,5094 га.

17 жовтня 2017 р. позивач ОСОБА_3 дізналась, що успадкована нею земельна ділянка обтяжена договірними зобов'язаннями до 26.11.2021 року на підставі додаткової угоди від 16.01.2011 р., зареєстрованої 23.02.2016 р.

Позивачка вважає, що під час реєстрації додаткової угоди було грубо порушено вимоги чинного законодавства, зокрема, ст.17 Закону України "Про оренду землі", ст.ст.210, 640 ЦК України.

На момент смерті власника землі додаткова угода до договору не набула чинності. Відповідно до закону право власності на майно припиняється у разі смерті власника. А отже, ніяким чином не могла бути зареєстрована додаткова угода до договору, оскільки власник помер, а новий власник ще не узаконив свої спадкові права.

На момент реєстрації додаткової угоди до договору від 23.09.2009 р. зазначений договір уже не був чинним, а тому не може бути чинною і додаткова угода.

З цих підстав позивач у позові просить:

- визнати недійсною додаткову угоду від 16.01.2011 р. № запису про державну реєстрацію 13452231 від 23.02.2016 р. до договору оренди землі від 23.09.2009 р. реєстраційний № 25 від 26.11.2009 р.;

- скасувати запис про державну реєстрацію 13452231 від 23.02.2016 р. про право оренди земельної ділянки кадастровий №482278200:09:000:0138.

Представник відповідача ОСОБА_2 надав відзив на позов, в якому просив повністю відмовити позивачеві у задоволенні позову через його безпідставність та необґрунтованість.

Заперечуючи проти позовних вимог, ОСОБА_2 посилався на те, що сторони договору ОСОБА_5 та ОСОБА_4, маючи обопільне волевиявлення, скориставшись можливістю поновлення/пролонгації Договору оренди, 16.01.2011 р. уклали та особисто підписали угоду про поновлення договору оренди землі, зареєстрованого 26.11.2009 р. за №25. За цією угодою сторони вирішили поновити договір оренди земельної ділянки після спливу терміну дії цього договору, а саме з 26.11.2014 р. терміном на 7 років. 17.02.2011 р. ОСОБА_5 померла. Угода про поновлення договору оренди землі пройшла державну реєстрацію 23.02.2016 р. за №13452231.

Представник відповідача ОСОБА_2 у відзиві посилається на те, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, з застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Смерть орендодавця не є підставою для втрати чинності договором.

Оскільки орендар належним чином виконував обов'язки за умовами договору, продовжував користуватися земельною ділянкою відповідно до визначених умов та сплачував відповідні платежі, в тому числі і орендну плату позивачеві, представник вважає, що договір не припиняв своєї чинності. ОСОБА_2 посилається на положення ст.19 Закону України "Про оренду землі" в редакції зі змінами, внесеними Законом №1533-VІІІ від 20.09.2016 р., за якими, якщо строк дії договору оренди земельної ділянки закінчився у день або після смерті орендодавця, але до державної реєстрації прав власності на земельну ділянку за новим власником (спадкоємцем), такий договір вважається продовженим (поновленим) до моменту державної реєстрації права власності спадкоємця або територіальної громади на таку земельну ділянку. Також ОСОБА_2, посилаючись на положення ст.ст.651, 653-654 ЦК України, не погодився з доводами позивача, що оскільки державна реєстрація Угоди відбулася після смерті орендодавця, вона є неукладеною, а на момент її державної реєстрації ОСОБА_5 у зв'язку зі смертю втратила правоздатність. Вважає такі доводи необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки в розумінні норм матеріального права сторона правочину повинна мати цивільну правоздатність та дієздатність на момент укладення правочину. При цьому факт проведення державної реєстрації додаткової угоди лише вказує на набуття такою угодою чинності. Чинне законодавство, за ствердженням представника ОСОБА_2, не містить положень про недійсність (нікчемність) договорів, державна реєстрація яких проведена після смерті фізичної особи, як однієї із сторін договору. На момент укладення/підписання угоди ОСОБА_5 мала цивільну правоздатність і дієздатність, а момент реєстрації угоди (навіть після смерті сторони договору) лише вказує на момент передачі об'єкта оренди та набуття такою угодою чинності, але не вказує на момент її вчинення чи укладення та не є підставою для визнання її недійсною. З урахуванням зазначеного просив відмовити у задоволенні позову.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 наполягала на задоволенні позову у повному обсязі з підстав, що викладені у позовній заяві. По суті позовних вимог посилалася на те, що державна реєстрація додаткової угоди після смерті орендодавця вказує на відсутність у нього на час реєстрації правоздатності, як наслідок відсутність волевиявлення сторони правочину. Термін дії договору, укладеного 26.11.2009 р., припинився у 2014 р., а тому сторони не мали жодної підстави для поновлення договору від 26.11.2009 р., за більше, ніж три роки до закінчення його дії, 16 січня 2011 р.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні через безпідставність вимог. Крім пояснень, що аналогічні доводам, викладеним у відзиві, посилався на те, що угода про поновлення договору оренди земельної ділянки повністю відповідає вимогам ст.638 ЦК України, так як на момент її підписання сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Реєстрація угоди після смерті власника земельної ділянки не свідчить про недійсність угоди, що підлягала реєстрації, оскільки за життя орендодавця усі договірні умови були погоджені.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд встановив наступне.

З копії договору оренди від 23.09.2009 р., встановлено, що 23 вересня 2009 р. між орендодавцем ОСОБА_5 та орендарем ОСОБА_4 укладений договір оренди земельної ділянки загальною площею 5,51 га, належної ОСОБА_5 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю МК №11118 від 11.11.2002 року.

У п.8 Договору зазначено, що він укладений на строк 5 років. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне права поновлення його на новий строк у цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію.

Договір зареєстрований у Доманівському відділі Миколаївської регіональної філії ДП "Центр державного земельного кадастру", про що у Державному реєстрі земель вчинений запис 26.11.2009 р. за №25.

16.01.2011 року між орендодавцем ОСОБА_5 та орендарем ОСОБА_4 укладена Угода про поновлення договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого 26.11.2009 р. за №25.

Зі змісту вказаної угоди вбачається, що сторони уклали договір про те, що у зв'язку з закінченням терміну дії договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого 26.11.2009 р. за №25, сторони вирішили поновити договір оренди після спливу терміну дії договору, а саме 26.11.2014 р.

Зазначена угода підписана сторонами.

Державна реєстрація угоди проведена 26.02.2016 р. державним реєстратором прав на нерухоме майно Доманівського районного управління юстиції ОСОБА_6, що підтверджене копією рішення від 26.02.2016 р. за №28468526.

17 лютого 2011 року ОСОБА_5 померла, що підтверджується копією свідоцтва про її смерть.

Після смерті ОСОБА_5 належну їй земельну ділянку успадкувала спадкоємиця ОСОБА_3, яка 17.06.2017 року отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене приватним нотаріусом Доманівського районного нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_7 за №563.

Відповідно до ст.1219 ЦК України до ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_5 перейшли її права та обов'язки.

Згідно ч.4 ст.33 Закону України "Про оренду землі" перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Аналогічні положення закріплені у п.38 Договору оренди, зареєстрованого 26.11.2009 р. за №25.

З урахуванням положень ст.1219 ЦК України, ст.33 Закону України "Про оренду землі" та п.38 Договору до ОСОБА_3 перейшли права та обов'язки орендодавця за договором від 26.11.2009 р.

Згідно положень ст.18 Закону України "Про оренду землі", яка була чинною на момент підписання ОСОБА_5 і ОСОБА_4 16.01.2011 р. Угоди про поновлення Договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого 26.11.2009 р. за №25, договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Відповідно до ч.1 ст.210 ЦК України, якщо правочин підлягає державній реєстрації, то він є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Згідно ч.2 ст.640 ЦК України, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

За умовами ст.20 Закону України "Про оренду землі", яка була чинною станом на 16.01.2011 р., укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до абзацу 3 пункту 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" №9 від 06.11.2009 р. згідно із статтями 210 та 640 ЦК не є вчиненим також правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації.

Таким чином, виходячи з зазначених положень договір оренди землі між ОСОБА_5 і ОСОБА_4, підписаний 23.09.2009 р., укладений та набув чинності з дня його державної реєстрації, тобто з 26.11.2009 р.

З урахуванням п.8 Договору дія його закінчувалася 26.11.2014 р.

Згідно ст.654 ЦК України зміна або розірвання договору вчинюється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Виходячи зі змісту ст.654 ЦК України зміни до договору, що підлягає державній реєстрації, набувають чинності аналогічно - з дня їх державної реєстрації.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної Угоди, підписаної ОСОБА_5 і ОСОБА_4 16.01.2011 р., сторони погодили поновити дію первісного договору після спливу його дії, а саме з 26.11.2014 р. Тобто зазначена угода укладалася на майбутнє.

Зазначена угода пройшла державну реєстрацію 26.02.2016 р., тобто через 5 років після смерті ОСОБА_5

З урахуванням вищезазначених положень законодавства суд приходить до висновку про неспроможність доводів представника ОСОБА_2 про чинність Угоди від 16.01.2011 р. через відповідність її ст.638 ЦК України, оскільки зазначена стаття є нормою загальної дії, тоді як вищезазначені положення щодо моменту укладення та набрання чинності договором оренди є спеціальними до даних правовідносин, а тому саме вони підлягають застосуванню.

Згідно ст.25 ЦК України цивільна правоздатність (здатність мати цивільні права та обов'язки фізичної особи) виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті.

На момент смерті ОСОБА_5, 17 лютого 2011 р., в силу положень ст.ст.210, 654, ч.2 ст.640 ЦК України, ст.20 Закону України "Про оренду землі" (в редакції на 17.02.2011 р.) підписана між нею та ОСОБА_4 угода про поновлення договору (назва якої в інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №100520348 від 17.10.2017 р. зазначена як додаткова угода) не була укладеною.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно частин 2, 3 ст.203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Зважаючи на те, що моментом вчинення правочину, пов'язаного з орендою землі, є його державна реєстрація, саме на дату державної реєстрації речового права сторони мають мати необхідний обсяг дієздатності.

На момент реєстрації Угоди від 16.01.2011 р., тобто на 26.02.2016 р., цивільна дієздатність ОСОБА_5 понад 5 років як була припинена, тобто на момент вчинення угоди ОСОБА_5 не мала правоздатності, а тому при реєстрації угоди не були дотримані положення ч.2 ст.203 ЦК України, що відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України є підставою для визнання недійсною додаткової угоди угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки, укладену між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, від 16.01.2011 р. до договору оренди землі від 23.09.2009 р., реєстраційний №25 від 26.11.2009 р.

Оскільки права та обов'язки за зазначеною угодою не набула спадкодавець, яка виступала її стороною, вони не перейшли і не могли перейти до її спадкоємиці позивача у справі ОСОБА_3

Посилання представника ОСОБА_2 на положення ст.19 Закону України "Про оренду землі" в редакції зі змінами, внесеними Законом №1533-VІІІ від 20.09.2016 р., не заслуговують на увагу, оскільки ці положення в силу ст.5 ЦК України до даних правовідносин не підлягають застосуванню.

Задоволення основної вимоги за позовом є підставою для задоволення її похідної вимоги - про скасування запису про державну реєстрацію №13452231 від 23.02.2016 р. права оренди земельної ділянки кадастровий №482278200:09:000:0138.

Відповідно до ст.141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають документально підтверджені судові витрати на суму 1 280 грн., понесені на сплату судового збору.

Керуючись ст.ст.7, 10, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати недійсною додаткову угоду угоду про поновлення договору оренди земельної ділянки, укладену між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, від 16.01.2011 р. до договору оренди землі від 23.09.2009 р., реєстраційний №25 від 26.11.2009 р.

Скасувати запис про державну реєстрацію №13452231 від 23.02.2016 р. права оренди земельної ділянки кадастровий №482278200:09:000:0138.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКП НОМЕР_1, який проживає за адресою: 56450, с.Козубівка, вул.Кірова, 10, Доманівського району Миколаївської області, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКП НОМЕР_2, яка проживає за адресою: 57001, смт.Веселинове, вул. Миколаївська, 7, Миколаївської області 1 280 (одну тисячу двісті вісімдесят) грн. в рахунок відшкодування понесених судових витрат на сплату судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо не буде подана апеляційна скарга.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги у 30-денний строк з дати його постановлення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Доманівський районний суд Миколаївської області.

Повний текст рішення виготовлений 29 березня 2019 р.

Суддя : ОСОБА_8