ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_________________________________________________________________
Постанова

іменем України

04 грудня 2019 року

м. Харків

справа № 638/1979/18

провадження № 22-ц/818/4909/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Піддубного Р.М., Тичкової О.Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 31 липня 2019 року в складі судді Аркатової К.В.,

у с т а н о в и в:

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернулась у суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Позовна заява, з урахування уточнень, мотивована тим, що вона перебувала з ОСОБА_2 у фактичних шлюбних відносинах, які було припинено в травні 2017 року. Вони є батьками дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначає, що діти знаходяться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги не надає. Крім того, вона не має змоги працювати, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дітьми, які також потребують додаткового лікування. Посилаючись на вказані обставини, просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 грн щомісячно, по 2000 грн на кожного до досягнення повноліття; за період з травня 2014 року по лютий 2018 року - у розмірі 13 500 грн; суму додаткових витрат в розмірі 10 000 грн; аліменти в розмірі 2000 грн щомісячно - до досягнення дітьми трьохрічного віку.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 31 липня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей у розмірі 1699 грн на кожного щомісячно, починаючи з 14 лютого 2018 року і до досягнення кожною дитиною повноліття та в розмірі 1373 грн щомісячно, починаючи з 14 лютого 2018 року по 18 листопад 2019 року до досягнення дітьми трьохрічного віку, а також суму додаткових витрат у розмірі 10 000 грн.В іншій частині в задоволенні позову - відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач має задовільний стан здоров`я, працездатний, не має інвалідності, тяжких захворювань та інших осіб на утриманні. Позивачкою надано довідки з лікарень та відповідні квитанції про сплату призначеного лікування, тому суд першої інстанції вважав, що вимога про стягнення додаткових витрат підлягає задоволенню. Крім того суд вважав, що позивачка має право на утримання від чоловіка - батька дітей до досягнення останніми трьох років. Вимогу про стягнення аліментів за минулий час суд вважав такою, що не підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту вжиття заходів щодо одержання аліментів та ухилення відповідача від їх сплати.

30 серпня 2019 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позов частково, стягнутим аліменти у розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що іншого джерела доходів, окрім заробітної плати, розмір якої складає 4000 грн без утримання податків, він не має. На його утриманні також знаходяться непрацездатні батьки-пенсіонери ОСОБА_5 , 1954 року народження та ОСОБА_6 , 1958 року народження. Крім того, він не має власного житла, тому вимушений нести втрати щодо оренди житла. Зазначає, що суд першої інстанції стягнув аліменти у твердій грошовій сумі без наведення обґрунтування. З урахуванням принципу рівності батьків вважає, що розмір аліментів на двох дітей - однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку є досить прийнятним та таким, що не суперечить вимогам закону та інтересам дітей, і не порушує його права. Вказує, що стягнення аліментів на дружину є незаконним, оскільки шлюб між ним та позивачкою зареєстрований не був. Крім того у нього відсутня можливість надавати матеріальну допомогу на ОСОБА_1 .

Крім того, з нього стягнуто 10000 грн без належного з`ясування питання щодо потреби дітей у додаткових витратах на їх лікування без врахування рівності батьків стосовно утримання дітей.

18 жовтня 2019 року ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Відзив мотивовано тим, що висновки суду першої інстанції по суті вирішеного спору є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення норм матеріального та процесуального права.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункт 2 частини першої статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України - в межах доводів і вимог апеляційної скарги - судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивачка не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дітьми.

ОСОБА_2 працює в Товаристві з обмеженою відповідальність «Оріве» з 27 квітня 2018 року на посаді директора. Заробітна плата становить 4000 грн на місяць, утримання з якої становить 780 грн, на руки видається - 3220 грн (довідка Товариства з обмеженою відповідальністю «Оріве» від 18 травня 2018 року № 18.08).

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (частина 3 статті 181 СК України).

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з вимогами частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», встановлено у 2019 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

Згідно з частинами першої, третьою статті 12, частиною 1 статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина друга статті 77 ЦПК України).

Оскільки утримання дитини є обов`язком обох батьків, враховуючи матеріальне становище платника аліментів, розмір заробітної плати яка становить з урахування утримань - 3220 грн, та згоду ОСОБА_2 на стягнення аліментів стягнутим аліменти у розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, а також встановлений законодавством розмір прожиткового мінімуму для дітей на 2018 та 2019 роки, колегія суддів вважає за необхідне зменшити розмір аліментів з 4000 грн 00 коп. до 2200 грн 00 коп.

Згідно з частиною першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частини другої статті 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів на дітей підлягає зміні з визначенням єдиної частки від заробітку (доходу) ОСОБА_2 в розмірі 2200 грн на утримання дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Відповідно до копій квитанції з аптек, ОСОБА_1 сплачено за придбання медикаментів для дітей суму в розмірі 11 025 грн ( а. с. 105-110)

Враховуючи, що утримання дитини є обов`язком обох батьків, колегія суддів вважає за необхідне зменшити розмір суми додаткових витрат, що підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , з 10000 грн 00 коп. до 5513 грн разово.

Витрати позивачки у зв`язку з відвідуванням дітьми дитячого садка та вакцинацію не є додатковими витратами на дитину в розумінні статті 185 СК України, оскільки вони не викликані особливими обставинами. Вказані витрати відносяться до основних витрат, які батьки несуть на утримання дітей.

Відповідно до частин першої, другої статті 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобов`язання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу; непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення. Таким чином право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом.

Саме така правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року у справі № 6-3066цс15.

Звертаючись до суду з позовною вимогою про стягнення аліментів на утримання дружини, позивачка не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту потреби у матеріальній допомозі, яку відповідач має змогу надавати.

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нової постанови про відмову в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів до досягнення дітьми трьохрічного віку.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржувалося, тому в апеляційному порядку не переглядалось.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина шоста статті 141 ЦПК України).

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).

ОСОБА_2 при зверненні до суду апеляційної інстанції сплатив судовий збір в розмірі 1 057 грн 20 коп., що документально підтверджено квитанцією № ПН1209 від 23 вересня 2019 року (а. с. 178).

ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 3 статті 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір».

Судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у розмірі 528 грн 60 коп.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 31 липня 2019 року змінити в частині визначення розміру аліментів на дітей та додаткових витрат.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 2200 (дві тисяча двісті ) грн 00 коп. щомісячно, починаючи з 14 лютого 2018 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати у розмірі 5513 грн ( п`ять тисяч п`ятсот тринадцять грн).

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 31 липня 2019 рокув частині стягнення аліментів до досягнення дітьми трьохрічного віку скасувати та ухвалити в цій частині нову постанову.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів до досягнення дітьми трьохрічного віку відмовити.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Компенсувати за рахунок держави ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 528 грн 60 коп. (п`ятсот двадцять вісім грн 60 коп.) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 04 грудня 2019 року.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді Р.М.Піддубний

О.Ю.Тичкова