справа № 377/568/18-ц головуючий у суді І інстанції Малишенко Т.О.
провадження № 22-ц/824/3734/19 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 березня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Славутицького міського суду Київської області від 06 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про зміну розміру та способу стягнення аліментів на дитину, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом та просила змінити розмір аліментів, що стягуються із ОСОБА_5 на підставі договору про сплату аліментів, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Тарасенком Р.О. від 22 липня 2013 року на користь ОСОБА_6 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1 500 грн. та стягувати із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх доходів відповідача щомісяця, до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року народилася ОСОБА_8, батьком якої є відповідач. Неповнолітня дитина проживає разом з позивачем. Зважаючи на те, що сторони не перебували у шлюбі, 22 липня 2013 року між ними було укладено договір про сплату аліментів. Умовами даного договору передбачено порядок та строки сплати батьком дитини аліментів та додаткових витрат на її утримання. Згідно умов договору аліменти у розмірі 1 500 гривень (з урахуванням індексу інфляції) ОСОБА_5 повинен сплачувати не пізніше 5 числа кожного поточного місяця за наступний місяць. Договором також визначено обов'язок батька дитини не пізніше 20 числа кожного поточного місяця сплачувати додаткові витрати на дитину, так як вона є інвалідом з дитинства. Останнім часом відповідач порушує умови договору щодо строків та розміру перерахування коштів на утримання дитини.

Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 06 грудня 2018 року позов ОСОБА_6 задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення суду першої інстанції через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та ухвалити нове рішення, яким стягнути на користь позивача аліменти у розмірі 1 500 грн. щомісячно.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що він щомісячно сплачував аліменти у визначеному договором розмірі. Відповідач також оплачував понесені витрати на обстеження та лікування дитини. Згідно договору у разі невиконання батьком своїх обов'язків аліменти та додаткові витрати можуть бути стягнуті на підставі виконавчого напису нотаріуса. Однак, позивач не зверталася до нотаріуса з вимогою примусового стягнення аліментів. Суд не зазначив, що ОСОБА_6 має пільги, визначені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Середні доходи позивача не мають суттєвих розбіжностей з доходами відповідача. Суд не взяв до уваги, що на утриманні відповідача перебуває неповнолітня дитина ОСОБА_9 та повнолітня дитина, яка навчається, ОСОБА_10 Суд також не врахував, що відповідач проживає не за місцем реєстрації, оскільки працює в іншій області та сплачує орендну плату та комунальні платежі за користування квартирою у розмірі 2 400 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_6 зазначає, що подані нею докази відповідають вимогам закону. Подання відповідачем доказів разом з апеляційною скаргою порушує вимоги ст. 83 ЦПК України, яка зобов'язує відповідача подати докази разом з відзивом на позовну заяву. Маючи діагноз «дитячий аутизм» дитина потребує постійного стороннього нагляду, психолого-педагогічної діагностики та реабілітації, санаторно-курортного лікування, спостереження дитячого психіатра. За таких обставин, позивач має право просити про зміну розміру аліментів. Посилання відповідача на те, що позивач має право звернутися до органів ДВС з виконавчим написом нотаріуса про примусове стягнення в жодній мірі не перешкоджає реалізації нею права вирішення питання про стягнення аліментів у судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 є батьком ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с.6).

Договором про сплату аліментів від 22 липня 2013 року, посвідченим приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Тарасенком Р.О., укладеним між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, батьками малолітньої дитини ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено обов'язок батька сплачувати на утримання дитини аліменти в розмірі 1 500 гривень щомісяця з урахуванням індексу інфляції. Крім сплати суми аліментів батько зобов'язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, її хворобою, каліцтвом тощо) (а.с.7-8).

Згідно медичного висновку № 53 від 28 листопада 2014 року ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 є дитиною - інвалідом: дитячий аутизм, загальне порушення мови І-ІІ рівня (а.с.12).

Неповнолітня дитина ОСОБА_8 проживає з матір'ю, що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання від 20 серпня 2018 року, виданою відділом адміністрування та дозвільних процедур управління адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради (а.с.13-14).

Згідно довідки № 477 від 21 серпня 2018 року, виданої ДСП ЧАЕС, ОСОБА_6 працює на посаді бухгалтера 2 категорії. Її середньомісячна заробітна плата за період з квітня 2018 року по липень 2018 року становить близько 8 351 грн. 54 коп. (а.с.15).

Згідно довідки про доходи № 1441/29/01-2018 від 19 жовтня 2018 року ОСОБА_5 працює начальником відділення поліції в Житомирській області. Його середньомісячна заробітна плата з квітня 2018 року по вересень 2018 року становить біля 10 933 грн. 61 коп. (а.с.54).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має на утриманні неповнолітню дитину, яка є інвалідом дитинства. Посилання відповідача на те, що він додатково утримує неповнолітню дитину та повнолітню дитину і витрачає кошти на оренду приміщення не знайшли підтвердження.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об'єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 189 СК України батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом.

Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження.

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Така правова позиція міститься також у постанові Верховного Суду від 03 вересня 2018 року (справа № 134/192/17).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Так, з матеріалів справи вбачається, що договір про сплату аліментів на дитину укладено сторонами 22 липня 2013 року та вказаним договором було визначено розмір аліментів, який відповідач повинен сплачувати на дитину, а саме 1 500 грн. щомісяця та брати участь у додаткових витратах на дитину.

Після укладення вказаного договору було видано медичний висновок № 53 від 28 листопада 2014 року, згідно якого встановлено, що ОСОБА_8 хворіє на дитячий аутизм, загальне порушення мови І-ІІ рівня. Тобто після визначення сторонами розміру аліментів було підтверджено захворювання дитини та встановлено інвалідність.

У силу вимог закону, вирішуючи питання про зміну способу стягнення аліментів суд також враховує матеріальне становище платника аліментів.

Згідно довідки про доходи ОСОБА_5 його заробітна плата протягом 2018 року зросла та станом на вересень-жовтень 2018 року середньомісячна заробітна плата становить 12 253 грн. 07 коп. (а.с.62). Тобто, матеріальне становище платника аліментів змінилося і зазначена обставина також враховується судом при визначенні розміру аліментів.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про зміну способу стягнення аліментів, який просила встановити позивач.

Оскаржуючи рішення суду першої інстанції, ОСОБА_5 вказує на те, що він щомісячно сплачував аліменти у визначеному договором розмірі, а також оплачував понесені витрати на обстеження та лікування дитини. Згідно договору у разі невиконання батьком своїх обов'язків, аліменти та додаткові витрати можуть бути стягнуті на підставі виконавчого напису нотаріуса. Однак, позивач не зверталася до нотаріуса з вимогою примусового стягнення аліментів.

Разом з тим, виконання відповідачем умов договору не позбавляє позивача права на зміну розміру та способу стягнення аліментів. Наявність у договорі положення щодо можливості матері дитини звернутися до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису у разі невиконання умов договору батьком дитини не забороняє ОСОБА_6 звернутися до суду з даним позовом.

ОСОБА_5 також зазначає про те, що ОСОБА_6 має пільги, визначені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Середні доходи позивача не мають суттєвих розбіжностей з доходами відповідача.

Проте, наявність у позивача відповідних пільг стосується її особи, а не дитини, на яку ОСОБА_6 просить стягнути аліменти. При визначенні розміру аліментів суд враховує доходи позивача і відповідача, наявність обов'язку обох батьків утримувати дитину, а також те, що позивач просить стягнути аліменти у розмірі, не більшому ніж визначено ст. 183 СК України, а саме у розмірі ј частини на одну дитину.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 зазначає, що суд не взяв до уваги, наявність на утриманні у відповідача неповнолітньої дитини ОСОБА_9 та повнолітньої дитини, яка навчається, ОСОБА_10 Суд також не врахував, що відповідач проживає не за місцем реєстрації, оскільки працює в іншій області та сплачує орендну плату та комунальні платежі за користування квартирою у розмірі 2 400 грн. До апеляційної скарги ОСОБА_5 додав копії свідоцтв про народження дітей та копію договору оренди квартири.

Разом з тим, наявність зазначених обставин не звільняє відповідача від обов'язку утримувати дитину та сплачувати аліменти у розмірі, визначеному законом.

Крім того, відповідно до вимог ч. 3 ст. 83 ЦПК України відповідач повинен подати суду докази разом з поданням відзиву.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються апеляційним судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

На момент подачі відзиву на позовну заяву, вказані докази були наявні у відповідача, однак, він не подав їх до суду першої інстанції. В апеляційній скарзі відповідач не навів об'єктивних причин, які перешкодили подати йому вказані докази у встановлений законом строк.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Оскаржуючи рішення суду, ОСОБА_5 просить стягувати з нього аліменти у розмірі 1 500 грн. щомісяця.

Однак, у силу вимог ч. 1 ст. 181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина.

Скориставшись передбаченим ч. 1 ст. 181 СК України правом, ОСОБА_6 обрала спосіб стягнення аліментів на дитину, який на її думку, буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Враховуючи вищезазначене, висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для зміни способу стягнення аліментів відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на наявних у справі доказах, доводи апеляційної скарги зазначених висновків не спростовують, а відтак вимоги апеляційної скарги задоволені бути не можуть.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Славутицького міського суду Київської області від 06 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді: Фінагеєв В.О.

Кашперська Т.Ц.

ЯворськийМ.А.