Справа № 323/1445/18
Провадження № 6/323/15/19
УХВАЛА

Іменем України

26.03.2019 р. м.Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Смоковича М.В., при секретарі судового засідання Безштанківській О.Д., за участю державного виконавця Подоляка Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні подання державного виконавця Оріхівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся державний виконавець Оріхівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа. В поданні зазначено, що на виконанні в Оріхівському РВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області знаходиться виконавче провадження № 57655137 з примусового виконання виконавчого листа № 323/1445/18 виданого 09.10.2018 року Оріхівським районним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості за договором позики від 19.05.2017 року у розмірі 315578,09 грн. та судових витрат в сумі 9008,18 грн., а всього 324586,27 грн. Оскільки боржник ухиляється від сплати боргу, посилаючись на Закони України «Про виконавче провадження», «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України» державний виконавець просить розглянути питання про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа.

Державний виконавець Оріхівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримала подане нею подання та просила його задовольнити з підстав, які у ньому зазначені.

Заслухавши пояснення державного виконавця, дослідивши подання та додані до нього матеріали, суд вважає, що в задоволенні подання необхідно відмовити виходячи з наступного.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Так, п. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон наявність невиконаних зобов'язань.

Відповідно до ч. 1 ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Згідно ч. 3 ст. 441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобовязань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобовязань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Судом встановлено, що на виконанні в Оріхівському РВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області знаходиться виконавче провадження № 57655137 з примусового виконання виконавчого листа № 323/1445/18 виданого 09.10.2018 року Оріхівським районним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості за договором позики від 19.05.2017 року у розмірі 315578,09 грн. та судових витрат в сумі 9008,18 грн., а всього 324586,27 грн.

Згідно до матеріалів виконавчого провадження, копія постанови про відкриття виконавчого провадження від 09.11.2018 року, а також виклик державного виконавця від 09.11.2018 року № 10563 направлялися боржнику ОСОБА_2 рекомендованим листом за вказаною у виконавчому документі адресою, однак конверт був повернутий до виконавчої служби із відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Як вбачається із наданих матеріалів, на запити державного виконавця з приводу доходів, рахунків, нерухомого майна та транспортних засобів боржника, а також отримання ним паспорта громадянина України для виїзду за кордон, надійшла інформація, що у боржника в користуванні або на праві власності земельні ділянки відсутні, допомогу в Управлінні соціального захисту населення Оріхівської районної державної адміністрації Запорізькорї області не отримує, записи щодо суден власником або судновласником яких є боржник відсутні, технологічні транспортні засоби за боржником не зареєстровані, у власності боржника перебуває обєкт нерухомості, а саме квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, боржником отримано паспорт для виїзду за кордон серії ВК № 498624 від 18.09.2009 року.

За змістом п. 19 ч. 3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до Узагальнення судової практики щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, проведеного Верховним Судом України, ухилення від виконання зобовязань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), позначає з обєктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обовязків, у звязку з чим і здійснюється примусове виконання.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобовязань повинен вже відбутися і бути обєктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження. Обовязок щодо підтвердження цих обставин належними доказами покладається на державного виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання. У звязку з цим із метою всебічного і повного зясування усіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обовязків учасників спірних правовідносин суду належить зясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобовязання в повному обсязі або частково.

Теоретично невиконання зобовязання може бути зумовлено обєктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, субєктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання ? має змогу виконати зобовязання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Проте лише самостійне невиконання боржником зобовязань не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обовязків.

Відповідно до положення ч. 3 ст. 12 ЦПК України, наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Оскільки, відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України, згадане подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Тим паче, що особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Жодних доказів, окрім наявності заборгованості, про будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо) відсутні. В справі немає доказів, що маючи якесь майно чи грошові кошти ОСОБА_2 його приховує чи перешкоджає у його вилученні чи реалізації.

Згідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну.

Окрім іншого, фактично звернення державного виконавця до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України повинно бути як крайній захід, який застосовується до боржника, коли державним виконавцем виконані вже всі можливі дії щодо примусового виконання судового рішення, оскільки це веде до обмеження вказаного конституційного права громадянина.

Крім цього, стаття 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право вільно залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоровя чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно до п.95 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хлюстов проти Росії», обмеження на переміщення не можуть накладатися автоматично за несплату боргу по судовому рішенню, а тільки тоді, коли встановлено, що така міра необхідна з урахуванням обставин справи. У пункті 84 зазначеного рішення Суд нагадав, що втручання буде таким, що переслідує «необхідні в демократичному суспільстві» законні цілі, якщо воно відповідає «нагальній суспільній необхідності», і в тому числі, якщо воно пропорційне меті, яка переслідується, і якщо причини, наведені державою в обґрунтування «відповідні і достатні».

Таким чином, державний виконавець не надав суду будь-яких доказів про ухилення боржника від виконання зобов'язань, а також не довів, що втручання у право ОСОБА_2 на свободу пересування відповідає нагальній суспільній необхідності і є пропорційним меті, яка переслідується, тому суд вважає, що у задоволенні клопотання слід відмовити.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 353, 441 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання державного виконавця Оріхівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа - відмовити.

Повний текст ухвали оголошений 28.03.2019 року.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Оріхівський районний суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня її винесення.

Суддя Оріхівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_5