Справа № 598/2501/18
провадження № 2/598/224/2019
РІШЕННЯ

іменем України

"01" серпня 2019 р. Збаразький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючої судді Щербатої Г.Р.

секретаря Сливки М.М.

розглянувши в місті Збаражі у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС»» про відшкодування матеріальної шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача ПАТ«Страхова група «ТАС»», в якому просить стягнути з відповідача 19900 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, завданої пошкодженням його автомобіля в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце в серпні 2017 року приблизно о 12 год. 30 хвилин з вини ОСОБА_2 , який керуючи транспортним засобом марки ЗАЗ І-VAN А07А1, номерний знак НОМЕР_1 , на автодорозі М-19 в районі с. Старий Вишнівець Збаразького району Тернопільської області, біля АЗС «Магістр», не виконав вимогу дорожнього знаку 3.25 д.1 ПДР України, здійснив обгін вантажного транспортного засобу ДАФ з напівпричепом та допустив зіткнення з його транспортним засобом марки Москвич АЗЛК 412, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням сина ОСОБА_3 , який рухався в попутному напрямку попереду вантажного транспортного засобу, здійснюючи поворот ліворуч на АЗС «Магістр». В результаті ДТП транспортний засіб марки Москвич АЗЛК 412, який належить позивачу отримав механічні пошкодження та йому завдана матеріальна шкода в розмірі 19900 грн.

Від позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності та заява про уточнення позовних вимог. Позов підтримує та просить його задовольнити. В обґрунтування вимог посилається на те, що 09 серпня 2017 року приблизно о 12 год. 30 хвилин ОСОБА_2 порушив правила дорожнього руху, внаслідок чого, з вини останнього мала місце дорожньо-транспортна пригода, в результаті чого завдана матеріальна шкода його автомобілю марки «Москвич АЗЛК 412», яким керував син ОСОБА_4 . Сума страхового відшкодування в розмірі 19900 грн. не була виплачена потерпілому ОСОБА_1 , незважаючи на те, що Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на відповідача покладений обов`язок щодо відшкодування шкоди завданої особою водієм автомобіля, цивільно-правова відповідальність якого застрахована, згідно полісу № АК 5979597 від 19.05.2017 року.

Від представника відповідача на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності та відзив на позов з якого вбачається, що позовні вимоги відповідач не визнає, оскільки позивач не звертався до AT «СТ «ТАС» (приватне) із Заявою про страхове відшкодування, а тому згідно п. 37.1.4. ст. 37 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" вказані обставини є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) у зв`язку з неподанням заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю та життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди». За таких обставин та відповідно до п. 37.1.4. ст. 37 ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ» позивач не має права на отримання страхового відшкодування у зв`язку з пропуском річного терміну на звернення із заявою страхове відшкодування. Окрім того, позивач вимагає стягнути 19900,00 грн. матеріальної шкоди у зв`язку з пошкодженням його автомобіля. Однак згідно доданого до позовної заяви висновку № 1858/17 від 21.09.2017року автомобіль позивача є фізично знищеним, а тому вважає, що позивач безпідставно вимагає стягнути на його користь 19900,00 грн. матеріального збитку у зв`язку з пошкодженням автомобіля.

Дослідивши та оцінивши докази по справі суд вважає, що позовні вимоги підставні і підлягають до задоволення.

Судом встановленого, що постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.05.2018 року по справі №598/656/18 ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

При розгляді адміністративної справи встановлено, що ОСОБА_2 09 серпня 2017 року приблизно о 12 год. 30 хвилин, керуючи транспортним засобом марки ЗАЗ І-VAN А07А1, номерний знак НОМЕР_1 , на автодорозі М-19 в районі с. Старий Вишнівець Збаразького району Тернопільської області, біля АЗС «Магістр», не виконав вимогу дорожнього знаку 3.25 д.1 ПДР України, здійснив обгін вантажного транспортного засобу ДАФ з напівпричепом та допустив зіткнення з транспортним засобом марки Москвич АЗЛК 412, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 , який рухався в попутному напрямку попереду вантажного транспортного засобу, здійснюючи поворот ліворуч на АЗС «Магістр».Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 порушив вимоги п. 3.25 додаток 1 Правил дорожнього руху України та вказані автомобілі отримали механічні пошкодження.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 21.09.2017 року № 1858/17, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Москвич АЗЛК 412», державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_1 , внаслідок пошкодження автомобіля, складає 19900 грн.

Згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АК 5979597 від 19.05.2017 року цивільна відповідальність, особи яка керує транспортним засобом марки ЗАЗ І-VAN А07А1, номерний знак НОМЕР_1 була застрахована страховиком ПАТ «Страхова група «ТАС».

Як вбачається із повідомлення AT «СГ «ТАС» від 08.11.2017 року, ОСОБА_4 повідомив AT «СГ «ТАС» про дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце 09.08.2017 року о 12 год. 20 хвилин, а саме: він керував транспортним засобом марки Москвич АЗЛК 412, номерний знак НОМЕР_2 , в сторону с. Старий Вишнівець Збаразького району Тернопільської області, здійснюючи поворот ліворуч на АЗС «Магістр», порушивши правила обгону та перетнувши суцільну лінію, в нього в`їхав транспортним засобом марки ЗАЗ І-VAN А07А1, номерний знак НОМЕР_1 , рід керуванням ОСОБА_2 .

Згідно п. 37.1.4. ст. 37 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів": «Підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю та життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди».

Із змісту повідомлення ПАТ«Страхова група «ТАС»» від 17.11.2017 року № 8560, що надійшло на адресу ОСОБА_1 , вбачається, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_6 - особи винної у настанні ДТП, застрахована АТ «СГ «ТАС» (приватне) згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК 5979597 від 19.05.2017 року. Далі відповідач зазначає «В постанові Михайлівського районного суду Запорізької області від 18.09.2014 року не встановлено особу, в діях якої присутній склад правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Оскільки по даному ДТП не наступає цивільно-правова відповідальність ОСОБА_6 , керуючись ст.32.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» АТ «СГ «ТАС» (приватне) не має підстав для виконання своїх зобов`язань, щодо виплати страхового відшкодування».

Згідно із ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Вимогами ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 1 Закону України «Про страхування» визначено поняття «страхування» - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Як слідує із змісту ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про страхування» страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією).

Статтею 980 ЦК України визначено, що предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності)

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Як вбачається із ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Статтею 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

П. 9.2 ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.

Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04.07.2018 року по справі № 755/18006/15-ц.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Проаналізувавши докази по даній справі, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 19900 грн. матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 19 серпня 2017 року підлягають до задоволення, оскільки ґрунтуються на вимогах законодавства, підтвердженні матеріалами справи та не спростовані відповідачем.

Суд не приймає до уваги та оцінює критично відмову відповідача ПАТ«Страхова група «ТАС»» у виплаті страхового відшкодування ОСОБА_1 , в розмірі 19900 грн. матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 09 серпня 2017 року за участю транспортного засобу марки ЗАЗ І-VAN А07А1, номерний знак НОМЕР_1 цивільно-правова відповідальність особи, яка керує вказаним транспортним засобом, була застрахована страховиком ПАТ «Страхова група «ТАС», згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АК 5979597 від 19.05.2017 року, з тих підстав, що ОСОБА_1 не звернувся протягом року із заявою про страхове відшкодування, оскільки 17.11.2017 року повідомленням № 8560 відповідачем відмовлено позивачу у виплаті страхове відшкодування, з посиланням на постанову Михайлівського районного суду Запорізької області від 18.09.2014 року, що немає жодного відношення до даної події, та підтверджує факт звернення позивача із заявою про страхове відшкодування у передбачений законом термін.

Крім того, суд критично оцінює посилання відповідача на постанову Михайлівського районного суду Запорізької області від 18.09.2014 року, якою не встановлено особу, в діях якої присутній склад правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, що спростовується постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.05.2018 року по справі №598/656/18, якою ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно ст. 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір в сумі 704,80 грн. відшкодовується за рахунок відповідача.

Керуючись Законом України «Про страхування», Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.979,980,1191,1194 ЦК України ст.ст.4,10,12, 81,141, 263, 265, 268, 352, суд,-

ухвалив:

Позов задовольнити.

Стягнути із приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС»» на користь ОСОБА_1 , 19900 грн. матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 09 серпня 2017 року на автодорозі М-19 в районі с. Старий Вишнівець Збаразького району Тернопільської області, біля АЗС «Магістр», з вини водія ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом марки ЗАЗ І-VAN А07А1, номерний знак НОМЕР_1 , згідно договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів поліс №АК/5979597.

Стягнути із приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС»» на користь ОСОБА_1 704,80 грн. сплаченого позивачем судового збору по справі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо рішення суду не було вручене у день його, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду складено 01 серпня 2019 року.

Суддя Г.Р.Щербата