ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3305/19 Справа № 206/1864/18 Головуючий у першій інстанції: Сухоруков А. О. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Левцунову І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2018 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання недійсними додатків до кредитного договору -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що у серпні 2006 року в автомобільному салоні ТОВ «Автопарк люкс» по вул. Набережна Перемоги, 2-а у м. Дніпро їй прийшовся до вподоби автомобіль марки Great Wall Hover білого кольору 2006 року випуску. Між нею та ТОВ «Автопарк люкс» було укладено договір №8 купівлі-продажу транспортного засобу - автомобіля марки Great Wall Hover, вартість якого склала 140453,00 грн. Так як необхідної суми у неї не було, при оформленні договору купівлі-продажу одночасно була проведена переддоговірна робота з представниками банку щодо отримання кредиту на придбання автомобіля. Під час укладання договору купівлі-продажу, працівники автосалону та представники банку пояснили, що автомобіль вона зможе забрати дуже швидко, оскільки кредит буде надано не їй особисто в руки, а кошти у сумі 140453,00 грн. банк перерахує на банківський рахунок автосалону. Після підписання договору купівлі-продажу автомобіля вони з автосалону поїхали до нотаріуса, де позивач підписала кредитний договір№014/108069/3157/73 від 16.08.2006 року, договір застави транспортного засобу №014/3157/123 від 16.08.2006 року та інші документи. Згідно змісту договору, кредит надавався їй у доларах США, проте працівники банку переконали її, що договір кредиту в доларах США формальний, фактично оплата банком за автомобіль буде в гривнях. Зазначений Договір між нею і банком АППБ «Аваль» було укладено сторонами на основі стандартної форми, запропонованої банком для будь-яких клієнтів-фізичних осіб. З кредитного договору №014/108069/3157/73 від 16.08.2006 року вбачається, що кредит нібито надано позичальнику в іноземній валюті, а саме у доларах США. Згідно п. 4.1 Договору банк зобов`язується відкрити позичальнику позичковий рахунок № НОМЕР_1 в Дніпропетровській обласній дирекції АППБ «Аваль» МФО 305653. При цьому, відповідно до квитанції №157/118-27 від 16.08.2006 року ОСОБА_1 внесла через касу Дніпропетровської обласної дирекції АППБ «Аваль» (рахунок № НОМЕР_2 ) кошти у сумі 140452,00 грн. на рахунок НОМЕР_3 , а через 06 хвилин, відповідно до заяви на видачу готівки №157/118-28 від 16.08.2006 року у цьому ж відділенні в цій же операційній касі, нібито, зняла з рахунку № НОМЕР_4 іноземну валюту у сумі 28100,00 доларів США. Проте, вона заяву на відкриття валютного рахунку до АППБ «Аваль» не подавала і підписати таку заяву не могла, яким чином було відкрито валютний рахунок на її ім`я їй невідомо. Позивач грошей не отримувала, так як банк повинний був перерахувати гроші безпосередньо на рахунок автосалону, а автосалон, в свою чергу, після отримання оплати, повинний був передати придбаний автомобіль покупцеві. Отже, приймаючи до уваги вищезазначене, вона на час оформлення споживчого кредиту не мала в АППБ «Аваль» жодного банківського рахунку, ні поточного, ні вкладного, а тим більше в іноземній валюті. Внаслідок розрахунку тіла кредиту у доларах, які вона не отримувала, замість гривень, які фактично були виплачені банком, у неї виникає додаткове грошове зобов`язання, згідно з яким вона повинна повернути кредитору кошти, які той їй не надавав, що суперечить змісту кредитних відносин. Зазначає, що в провадженні Самарського районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа №206/6969/15-ц за її позовом до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про визнання кредитного договору №014/108069/3157/73 від 16.08.2006 року та договору застави транспортного засобу недійсними (через несправедливі умови договору). За результатами розгляду даної справи було винесено рішення про відмову у задоволенні позову, проте, під час розгляду справи було проведено судово-економічну експертизу, висновком якої зазначено, зокрема, що документально не підтверджується зарахування коштів АППБ «Аваль» в іноземній валюті на поточні рахунки ОСОБА_1 НОМЕР_6 та № НОМЕР_4 по кредитному договору №014/108069/3157/73 від 16.08.2016 року. На момент придбання автомобіля вона не усвідомлювала, які наслідки може потягнути за собою це «формальне визначення» валюти зобов`язання в іноземній валюті. Не перевіряла позивач і того, в якій валюті було перераховано кошти на рахунок автосалону. Як надання кредиту буде відображатися у її кредитній справі вона також проінформована не була. Не була попереджена і про валютні ризики при укладанні договору кредиту. Таким чином, аналізуючи вище наведене, повністю спростовується факт надання банком їй кредиту в іноземній валюті у сумі 28100,00 доларів США. Крім того, при одному з чергових звернень до банку «Аваль», їй було запропоновано підписати декілька документів: Додаткову угоду №2 від 09 вересня 2009 року до Кредитного договору №014/108069/3157/73 від 15 серпня 2006 року, Додаток №1, Додаток №2 до Кредитного договору №014/108069/3157/73 від 15 серпня 2006 року. Проте, жодного кредитного договору крім кредитного договору №014/108069/3157/73 від 16.08.2006 року, вона не підписувала. Тому, уточнивши позовні вимоги, позивач просила встановити факт надання кредиту ОСОБА_2 за кредитним договором №014/108069/3157/73 від 16.08.2006 року, укладеним з Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», в сумі 140453,00грн., шляхом перерахування автомобільному салону ТОВ «Автопарк люкс» вартості автомобіля марки Great Wall Hover білого кольору 2006 року випуску; визнати недійсним визначення суми та валюти кредитування за кредитним договором №014/108069/3157/73 від 16.08.2006 року, укладеним між ОСОБА_3 та Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», в розмірі 28100,00 доларів; визнати недійсними Додаткову угоду №2 від 09 вересня 2009 року, Додаток №1, Додаток №2 до кредитного договору №014/108069/3157/73 від 15 серпня 2006 року (а.с.1-6, 49-54).

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2018 року позов задоволено частково, вирішено встановити факт надання кредиту ОСОБА_2 за кредитним договором №014/108069/3157/73 від 16.08.2006 року, укладеному з Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», в сумі 140453,00 грн., шляхом перерахування автомобільному салону ТОВ «Автопарк люкс» вартості автомобіля марки Great Wall Hover білого кольору 2006 року випуску; визнано недійсним визначення суми та валюти кредитування за кредитним договором №014/108069/3157/73 від 16.08.2006 року, укладеному між ОСОБА_3 та Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», в розмірі 28100,00 доларів США; стягнуто з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на користь держави судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 704,80 грн., в задоволенні решти позовних вимог про визнання недійсними Додаткової угоди №2 від 09 вересня 2009 року, Додатку №1, Додатку №2 до Кредитного договору №014/108069/3157/73 від 15 серпня 2006 року відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ "Райффайзен Банк Аваль", посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 16 серпня 2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» (кредитор) та ОСОБА_3 (позичальник) укладено кредитний договір №014/108069/3157/73, відповідно до якого кредитор, на положеннях та умовах цього договору, надає позичальнику споживчий кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 28100,00 доларів США на 72 місяці з 16.08.2006 року по 16.08.2012 року зі сплатою за користування 13,00% річних. (а.с. 9-12).

Відповідно до п.п. 3.1, 3.2 кредитного договору №014/108069/3157/73 від 16.08.2006 року кредитор надає позичальнику кредит на умовах його забезпечення, строковості, повернення та плати за користування. Надання кредиту, в залежності від обраної програми кредитування, може здійснюватись на розсуд кредитора наступним чином:

- на поточний рахунок позичальника;

- готівкою через касу кредитора;

- шляхом оплати за письмовою заявою позичальника наданих останнім платіжних документів (лише для кредитів, що надаються в національній валюті України).

Згідно до п. 4.1 зазначеного вище кредитного договору, кредитор зобов`язується відкрити позичальнику позичковий рахунок № НОМЕР_1 в Дніпропетровській обласній дирекції АППБ «Аваль» МФО 305653.

Відповідно до копії квитанції №157/118-27 від 16.08.2006 року (час проведення операції 15 год. 59 хв.), ОСОБА_3 перерахувала з рахунку № НОМЕР_2 кошти у сумі 140452,00 грн. на свій рахунок НОМЕР_3 з призначенням платежу "надходження на вкладні рахунки внесення коштів згідно кредитного договору №014/108069/3157/73 від 16.08.2006 року (а.с. 32).

Згідно копії заяви на видачу готівки №157/118-28 від 16.08.2006 року ОСОБА_3 зняла з рахунку № НОМЕР_4 на рахунок № НОМЕР_2 іноземну валюту у сумі 28100,00 доларів США, що еквівалентно 141905,52грн. З призначенням платежу "зняття з рахунку згідно кредитного договору №014/108069/3157/73 від 16.08.2006 року" (а.с.32).

Також було встановлено, що для оформлення кредиту ОСОБА_3 подала до банку заяву-анкету позичальника від 15.08.2006 року, в якій зазначається, зокрема, що сума кредиту становить 28100,00 дол. США, строк кредитування 72 місяці, відсоткова ставка 13,0 %, цільове використання - придбання автомобіля (а.с.70-72).

16 серпня 2006 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Автопарк люкс» (продавець) та ОСОБА_3 (покупець) було укладено договір №8 купівлі-продажу транспортного засобу, за умовами якого продавець передає у власність, а покупець приймає і сплачує на умовах цього договору автомобіль марки Great Wall Hover білого кольору 2006 року випуску (а.с.7-8).

Відповідно до п. 2.1. договору купівлі-продажу транспортного засобу №8, вартість автомобіля складає 140453,00 гривень, у тому числі і податок на додану вартість у розмірі 23409,00 грн.

За змістом п. 3 зазначеного вище договору купівлі-продажу транспортного засобу, покупець зобов`язується провести оплату по цьому договору у два етапи: 1 етап - покупець сплачує суму 0,00грн. (що складає 0% ціни товару) через касу банку на розрахунковий рахунок продавця у день укладання договору, автомобіль на 1 етапі залишається у продавця; 2 етап - покупець оформлює кредит у банку і здійснює кінцевий розрахунок з продавцем у сумі 140453,00грн. (що складає 100% ціни товари) після отримання кредиту в банку на протязі 2 банківських днів.

Цього ж дня, між акціонерним поштово-пенсійним банком "Аваль" та ОСОБА_3 було укладено договір застави транспортного засобу №014/3157/123 від 16 серпня 2006 року, що посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Петрешенською І.Р., відповідно до умов якого в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 014/108069/3157/73 від 16 серпня 2006 року (п. 1.1), заставодавець на умовах передбачених цим договором, передає у заставу належний йому транспортний засіб Great Wall Hover реєстраційний номер НОМЕР_5 , 2006 року випуску, колір білий (а.с. 28-29).

У пункті 1.3 договору застави від 16.08.2006 року зазначено, що предмет застави оцінюється сторонами в сумі 140452,00грн., що за офіційним курсом НБУ на момент укладання договору складає 27812,27 доларів США.

09 вересня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду №2 до договору застави транспортного засобу №014/3157/123 від 16 серпня 2006 року, яким викладено п. 1.1 договору застави в новій редакції: цей договір забезпечує вимоги заставодержателя, що витікають з Кредитного договору № 014/108069/3157/73 від 16.08.2006 року, та всіх додаткових договорів (угод), які можуть бути укладені до закінчення строку дії цього договору, укладеним між заставодержателем та заставодавцем, за умовами якого заставодавець зобов`язується перед заставодержателем повернути в строк до 15.07.2016 року суму кредиту в розмірі 28100,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на момент укладення договору складає 141905,00грн. (а.с. 30-31).

09 вересня 2009 року між Відкритим акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду №2 до кредитного договору №014/108069/3157/73 з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України, кредитор та позичальник досягли згоди про зміну умов погашення (реструктуризацію) кредиту, визначених кредитним договором, відповідно до п. 1 строк кредиту збільшено на 47 календарних місяців, у зв`язку з чим: п.1.1 пункт 1.2 кредитного договору викладено в наступній редакції: кредит надається на 119 місяців з 15 серпня 2006 року по 15 липня 2016 року (а.с.17-19).

За змістом п. 2.1 зазначеної вище додаткової угоди №2 від 09.09.2009 року, станом на дату укладання додаткової угоди фактична заборгованість позичальника по сплаті суми кредиту становить 15220,92 доларів США.

Додатками №1 та №2 до кредитного договору кредитного договору №014/108069/3157/73 визначено Графік погашення кредиту за ануїтетною схемою погашенні і сукупна вартість кредиту відповідно (а.с.20-22, 23-24).

Суду також надано копію висновку експерта Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 02.12.2016 року №6/11.3/1534, складеного на підставі ухвали Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 01.07.2016 року про призначення судово-економічної експертизи у цивільній справі №206/6969/15-ц, за змістом якого, зазначено, зокрема, що в межах наданих документів, документально не підтверджується зарахування коштів АППБ «Аваль» в іноземній валюті на поточні рахунки ОСОБА_3 НОМЕР_7 № НОМЕР_4 по кредитному договору 014/108069/3157/73 від 16.08.2016 року (а.с.97-112). Також, зазначеним вище висновком від 02.12.2016 року №6/11.3/1534 встановлено, зокрема, що в межах наданих документів, документально не підтверджується відкриття в АППБ «Аваль» ОСОБА_3 поточних рахунків № НОМЕР_4 та № НОМЕР_3 .

Подальші зміни та додатки були укладені до договору №014/108069/3157/73 від 15.08.2006 року, у зв`язку з цим, експерту не надається за можливе відповісти на питання чи було збільшення зобов`язань та який кінцевий строк погашення цих зобов`язань по кредитному договору №014/108069/3157/73 від 16.08.2016 року; подальші зміни та додатки були укладені до договору №014/108069/3157/73 від 15.08.2006 року, у зв`язку з цим, експерту не надається за можливе відповісти на питання чи було збільшення зобов`язань та який кінцевий строк погашення цих зобов`язань по кредитному договору №014/108069/3157/73 від 16.08.2016 року (п.п. 6, 7 розділу Висновків експертного дослідження від 02.12.2016 року №6/11.3/1534).

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 30 серпня 2017 року у цивільній справі №206/6969/15-ц в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" про визнання кредитного договору №014/108069/3157/73 від 16.08.2006 року недійсним з моменту підписання, визнання додаткової угоди №2 від 09.09.2009 року до кредитного договору №014/108069/3157/73 від 15.08.2006 року недійсною з моменту підписання, визнання договору застави транспортного засобу №014/3157/123 від 16 серпня 2006 року недійсним з моменту підписання, визнання укладеного 09.09.2009 року додаткового договору №1 до договору застави транспортного засобу №014/3157/123 від 16 серпня 2006 року недійсним з моменту підписання, - відмовлено (а.с. 33-40).

Частинами 1, 3 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник повернути кредит та сплатити відсотки. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частинами 1, 2 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України, де закріплено, що зміст правочину не має суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного судочинства, а також моральним засадам суспільства, особа, яка вчиняє правочин повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, правочин, що вчиняється батьками не може суперечити правам та інтересам їх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей; недійсним також є правочин, якщо його недійсність встановлена законом.

За положеннями статей 626 - 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За положеннями ч. 1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Кредитний договір №014/108069/3157/73 від 16.08.2006 року, укладений між сторонами для купівлі транспортного засобу, є споживчим кредитом, тому на нього розповсюджується дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції, що діяла на час укладення кредитного договору, встановлено, що перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про кредитні умови, зокрема мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

Також, за змістом ч. 1 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції , що діяла на час укладення кредитного договору, нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною.

Згідно ч. 6 вказаної вище статті правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

У пунктом 20 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року №9 роз`яснено, зокрема, що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши оформлення позивачем заяви-анкети позичальника, в якій ОСОБА_3 виявила бажання отримати споживчий кредит в сумі 28100,00 дол. США (а.с. 70); враховуючи також обумовлений у пункті 1.1 кредитного договору №014/108069/3157/73 від 16.08.2006 року розмір та валюту кредиту - 28100,00 дол. США; встановивши також, що згідно копії заяви на видачу готівки №157/118-28 від 16.08.2006 року ОСОБА_3 зняла з рахунку № НОМЕР_4 28100,00 доларів США з призначенням платежу "зняття з рахунку згідно кредитного договору №014/108069/3157/73 від 16.08.2006 року" (а.с.32), - колегія приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині встановлення факту надання кредиту ОСОБА_2 за кредитним договором №014/108069/3157/73 від 16.08.2006 року в сумі 140453,00 грн., шляхом перерахування ТОВ «Автопарк люкс» вартості автомобіля марки Great Wall Hover та визнати недійсним визначення суми та валюти кредитування за вказаним кредитним договором в розмірі 28100,00 доларів США.

Колегія звертає увагу, що позивач за день до укладення оспорюваного кредитного договору оформила заяву-анкету позичальника від 15.08.2006 року, в якій виявила бажання отримати кредит саме в іноземній валюті - доларах США на суму 28100,00 (а.с. 70-72).

Крім того, кредитний договір №014/108069/3157/73 від 16.08.2006 року містить чітку умову щодо валюти кредитування, у пункті 1.1 якого сторонами погоджено, що кредитор надає позичальнику споживчий кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 28100,00 доларів США (а.с. 9).

Факт отримання ОСОБА_3 кредитних коштів в сумі 28100,00 доларів США також підтверджується копією заяви на видачу готівки №157/118-28 від 16.08.2006 року, яка містить також розчерк підпису отримувача (а.с. 32).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що висновок експерта Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 02.12.2016 року №6/11.3/1534 - не являється належним, достовірним доказом та не може бути взятий до уваги про вирішення даної справи, зважаючи на наступне.

Вказаний висновок складено без дослідження первинних документів, відомостей про відкриття поточних рахунків на ім"я позивача. Зокрема, експертиза проведена без дослідження оригіналу кредитного договору, без дослідження будь-яких документів щодо зарахування (незарахування) коштів на рахунок позивача. Про дані факти зазначено безпосередньо у тексті вказаного вище висновку експерта.

Крім того, вказаний вище висновок експерта містить посилання на дослідження кредитному договору №014/108069/3157/73 від 16.08.2016 року, правовідносини за яким не є предметом розгляду у цивільній справі, що розглядається. Позов у справі, що розглядається стосується правовідносин за кредитним договором №014/108069/3157/73 від 16.08.2006 року.

Колегія звертає увагу, що, під час розгляду даної справи, позивачем не заявлено клопотання про призначення судово-економічної експертизи, що підтверджується письмовими матеріалами справи, протоколом та звукозаписом судового засідання суду апеляційної інстанції.

Крім того, заявлення позовних вимог про встановлення факту надання кредиту у національній валюті в сумі 140453,00 грн., шляхом перерахування ТОВ «Автопарк люкс» вартості автомобіля, а також визнання недійсним визначення суми та валюти кредитування за кредитним договором №014/108069/3157/73 від 16.08.2006 року в розмірі 28100,00 доларів США - є неналежним способом захисту. Доводи позовної заяви зводяться до непогодження з умовами вказаного кредитного договору, яким чітко передбачено тіло кредиту в доларах США, однак позивачем не заявлено вимогу про визнання договору або окремих положень (пунктів) кредитного договору №014/108069/3157/73 від 16.08.2006 року недійсними.

Суду не представлено доказів непідписання (згідно змісту позовної заяви) ОСОБА_3 додаткової угоди №2 від 09 вересня 2009 року, Додатку №1 та Додатку №2 до кредитного договору №014/108069/3157/73 від 15 серпня 2006 року, адже вказані документи мають розчерк підпису позичальника ОСОБА_3 (а.с. 17-19, 20-22, 23-24), а тому вимоги позовної заяви в частині визнання їх недійсними також не підлягають задоволенню.

Клопотань про витребування відповідних доказів судом, про призначення судової почеркознавчої експертизи позивачем не заявлено, що підтверджується письмовими матеріалами справи, протоколом та звукозаписом судового засідання суду апеляційної інстанції.

Колегія звертає увагу, що позивач за вказаним вище кредитним договором отримала кредитні кошти та придбала автомобіль, що, зокрема, свідчить про її погодження з умовами договору.

Оскільки відсутні підстави для задоволення позовних вимог, питання щодо застосування позовної давності не досліджується (а.с. 60-61).

На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, у повному обсязі фактичні обставини справи не встановив, не надав належної оцінки представленим у справі доказам, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права та постановлення незаконного рішення, яке підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, з наведених вище підстав.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За положеннями ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням наведеного, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" - задовольнити.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2018 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання недійсними додатків до кредитного договору - відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді