Справа № 646/515/13- ц
№ провадження 2/646/112/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.11.19 року м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Шелест І.М.

за участю секретаря судового засідання - Ушакової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які є правонаступниками позивача ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Дорогій Валентини Анатоліївна, ОСОБА_5 , Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2010 року ОСОБА_3 та ОСОБА_6 звернулись до суду до ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Дорогій Валентини Анатоліївна, ОСОБА_5 , Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири.

Позовна заява ОСОБА_3 та ОСОБА_6 мотивована тим, що вони проживали за адресою: АДРЕСА_1 . У жовтні 2007 року вони погодились на пропозицію сина ОСОБА_7 укласти договір довічного утримання, після чого їх син привіз їх та свою дружину ОСОБА_4 до банку, де знаходився нотаріус, який попросив надати правовстановлюючі документи на підтвердження їх права власності на спірну квартиру. Син з невісткою обманули їх і замість договору довічного утримання був укладений договір купівлі-продажу їх квартири. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 помер. Відразу після похорон сина невістка сповістила, що за бажанням її померлого чоловіка саме вона є власником спірної квартири і що 23 жовтня 2007 році вони їй цю квартиру продали. Тоді ж їм стало відомо і про те, що квартира знаходиться в іпотеці банку. Однак будь-яких грошей за квартиру вони не отримували, про продаж квартири ніколи мова не йшла, оскільки з 1969 року вони постійно проживають у цій квартирі, це їх єдине житло, і у такому віці вони б ніколи не погодилися на переїзд. Будь-яких документів у бюро технічної інвентаризації для оформлення договору вони не замовляли і не доручали цього робити іншим особам.

Посилаючись на зазначені обставини і статті 216, 230 ЦК України, позивачі просили суд визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений між ними та ОСОБА_4 , та повернути сторони у попередній стан.

Заочним рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова, у складі судді Нікуліної Л. П., від 26 травня 2011 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_6 . Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 23 жовтня 2007 року. Повернуто сторони за вищевказаним договором купівлі-продажу у первісне становище. Зобов`язано Бюро технічної інвентаризації м. Харкова скасувати реєстрацію права власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що зареєстроване на ім`я ОСОБА_4 .

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 14 червня 2012 року, заочне рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26 травня 2011 року змінено та викладено його резолютивну частину у іншій редакції. Позовні вимоги ОСОБА_6 , ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , укладений між ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 23 жовтня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Дорогій Валентиною Анатоліївною за реєстровим номером 5368, - недійсним. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_6 , ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 грудня 2012 року заочне рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26 травня 2011 року та рішення Апеляційного суду Харківської області від 14 червня 2012 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи позивачами уточнено позовні вимоги, в яких вони зазначали, що вони не мали наміру на продаж квартири. ОСОБА_4 тривалий час (до 19 січня 2009 року) не реєструвала за собою право власності на спірну квартиру, передбачаючи, що у разі перереєстрації вони можуть дізнатися про зміну власника, у комунальних установах ОСОБА_6 та ОСОБА_3 зареєстровані як власники квартири, комунальні послуги сплачують самостійно. Вони продовжують проживати у спірній квартирі. Відповідачка у квартирі не проживає, з реєстраційного обліку знялася та зникла, інтересу до квартири не проявляє, комунальні послуги не сплачує.

ОСОБА_6 та ОСОБА_3 остаточно просили суд визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , укладений між ними та ОСОБА_4 та повернути сторони у попередній стан.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова, у складі судді Прошутя І. Д., від 07 липня 2015 року закрито провадження у справі у частині позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, у зв`язку зі смертю позивача.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова, у складі судді Прошутя І. Д., від 07 липня 2015 року ОСОБА_6 відмовлено у задоволенні заявлених позовних вимог.

Рішення суду першої інстанції вмотивоване тим, що позивачем не надано доказів на підтвердження заявлених позовних вимог.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 23 серпня 2017 року ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07 липня 2015 року скасовано, а справу (у частині закриття провадження у справі) направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 23 серпня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_6 . Визнано недійсним у 1/2 частині договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 23 жовтня 2007 року, укладений між ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Дорогій Валентиною Анатоліївною за реєстровим № 5368, у частині продавця ОСОБА_6 . В іншій частині позовних вимог відмовлено з інших підстав.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що місцевий суд дійшов безпідставного висновку про недоведеність заявлених ОСОБА_6 позовних вимог. ОСОБА_6 є особою похилого віку, на час укладання договору йому було 87 років, на момент розгляду справи у апеляційному порядку - 94 роки, за станом здоров`я він потребує стороннього догляду та допомоги, спірне житло є його єдиним місцем проживання, в якому він проживає з 1969 року, самостійно документами для укладання договору купівлі-продажу він або його дружина ОСОБА_3 не займалися, тому вважати що його волевиявлення було спрямовано на відчуження своєї частки квартири шляхом укладання договору купівлі-продажу підстав немає. Врахувавши, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , відомості про те, хто є спадкоємцем після її смерті - відсутні, апеляційний суд дійшов висновку про неможливість задоволення позовних вимог в частині позивача ОСОБА_3 . Справу у цій частині було направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19 вересня 2017 року, зазначена справа надійшла у провадження судді Теслікової Ірини Іванівни.

Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова Теслікової І.І., від 03 жовтня 2017 року справу прийнято до свого провадження та призначено судовий розгляд.

Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова Теслікової І.І., від 22 грудня 2017 року провадження у справі зупинено до розгляду касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на рішення Апеляційного суду Харківської області від 23 серпня 2017 року.

У вересні 2017 року Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» подано до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Апеляційного суду Харківської області від 23 серпня 2017 року.

07 листопада 2017 року ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою.

29 листопада 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від представника ОСОБА_6 ОСОБА_8 надійшло клопотання про зупинення провадження у справі у зв`язку із смертю ОСОБА_6 .

04 грудня 2017 року ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ провадження у справі зупинено до залучення у справі правонаступників ОСОБА_6 .

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 рок №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». Відповідно до пункту 4 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

09 лютого 2018 року справу передано до Верховного Суду.

06 грудня 2018 року ухвалою Верховного Суду відновлено касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_6 до ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Дорогій Валентини Анатоліївна, ОСОБА_5 , Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири.

Залучено правонаступників позивача ОСОБА_6 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до участі у справі, а справу призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Постановою Верховного суду від 19 грудня 2018 року рішення Апеляційного суду Харківської області від 23 серпня 2017 року залишено без змін.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_6 розглянуті, ухвалені за його позовом рішення набрали чинності.

За протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, зазначена справа надійшла у провадження судді Шелест І.М.

Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова Шелест І.М. від 16 квітня 2019 року справу прийнято до свого провадження та призначено судовий розгляд.

Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова Шелест І.М., від 11 червня 2019 року заяву представника правонаступників Позивача ОСОБА_8 задоволено. Залучено правонаступників позивача ОСОБА_6 , який був правонаступником позивачки ОСОБА_3 спадкоємців ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , залучено у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_9 .

Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова Шелест Інною Миколаївною, від 24 вересня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_6 (правонаступники ОСОБА_6 , який був правонаступником ОСОБА_3 : ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ) до ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Дорогій Валентини Анатоліївна, ОСОБА_5 , Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», ОСОБА_9 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири до судового розгляду.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_10 у судове засідання не з`явилися, від представника позивачів ОСОБА_8 до суду подано заяву про розгляд справи за її відсутності, вказала, що позов підтримує у повному обсязі.

Відповідач та треті особи у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.

Суд дослідивши матеріали справи встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З вищезазначеного, вбачається, що позовні вимоги ОСОБА_6 розглянуті, ухвалені за його позовом рішення набрали чинності. Визнано недійсним у 1/2 частині договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 23 жовтня 2007 року, укладений між ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Дорогій Валентиною Анатоліївною за реєстровим № 5368, у частині продавця ОСОБА_6 .

Таким чином, судами встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_3 належала на праві спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_2 .

23 жовтня 2007 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 з однієї сторони та ОСОБА_4 , з іншої, укладено договір купівлі-продажу вищевказаної квартири, відповідно до якого відповідач набула у власність спірну квартиру.

23 жовтня 2007 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 97 900, 00 швейцарських франків. Майновим поручителем за вказаним кредитним договором відповідно до договору поруки від 23 жовтня 2007 року стала ОСОБА_4 , яка діяла за попередньою згодою свого чоловіка, сина позивачів, ОСОБА_7 . Предметом іпотеки стала спірна квартира.

Після укладення оспореного договору купівлі-продажу ОСОБА_6 та ОСОБА_3 продовжували проживати у спірній квартирі, сплачувати комунальні послуги, підтримувати її у належному стані.

Витяг, виданий комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», на підставі якого було проведено відчуження квартири, не містить відомостей про мету його складання (продаж квартири).

Відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М. С. Бокаріуса № 8069 від 27 серпня 2014 року підписи у замовленні від 03 жовтня 2007 року, в акті поточних змін, в договорі-замовленні на відчуження квартири у графах «Домовладелец» та «Замовник» зроблені не ОСОБА_3 , а також не ОСОБА_6 .

Встановлено, що витяг з комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» на відчуження квартири отримувала стороння особа, якій повноваження на представлення інтересів ОСОБА_6 та ОСОБА_3 не надавались.

Відповідач повідомила недостовірну інформацію щодо істотних умов договору.

У зв`язку з чим, була відсутність волевиявлення позивача ОСОБА_6 на відчуження своєї частки квартири шляхом укладання договору купівлі-продажу.

Так, ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції І- НОМЕР_1 .

Згідно відповіді Комунального підприємства «Жилкомсервіс» від 06 червня 2018 року встановлено, що на час смерті ОСОБА_3 , у квартирі по місту її реєстрації: АДРЕСА_1 був зареєстрований ОСОБА_6 .

Зі змісту відповіді з Першої Харківської державної нотаріальної контори встановлено, що після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка була зареєстрована та проживала за адресою спірної квартири, спадкова справа не заводилась.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

На підставі чого, Суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 , який на час смерті своєї дружини ОСОБА_3 був зареєстрований за адресою її реєстрації, прийняв спадщину на її 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 та став правонаступником позовних вимог ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області І НОМЕР_2 НОМЕР_3 .

Як встановлено, Верховним судом, правонаступниками ОСОБА_6 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що узгоджується з довідкою приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Гончаренко Надії Юліанівни від 24 липня 2018 року.

Судом, на підставі наданих доказів, встановлено, що ОСОБА_3 була особою похилого віку, на час укладання договору їй було 87 років, за станом здоров`я вона потребувала стороннього догляду та допомоги, спірне житло було її єдиним місцем проживання, в якому вона проживала з 09 квітня 1969 року і до самої смерті, самостійно документами для укладання договору купівлі-продажу вона або її чоловік ОСОБА_6 не займалися, тому вважати що її волевиявлення було спрямовано на відчуження своєї частки квартири шляхом укладання договору купівлі-продажу підстав немає.

Згідно частини третьої статті 203 ЦК волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до вимог частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Вирішуючи спір про визнання угоди недійсною суд з`ясовує наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків.

За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 № 9, правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, у тому числі пояснень сторін і письмових доказів, наявність обставин, які вказують на помилку - неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, дійсно було і має істотне значення. Такими обставинами є: вік позивача, його стан здоров`я та потреба у зв`язку із цим у догляді й сторонній допомозі; наявність у позивача спірного житла як єдиного; відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна за оспорюваним договором дарування дарувальником обдаровуваному та продовження позивачем проживати в спірній квартирі після укладення договору дарування.

Відповідно до частини першої статті 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

Таким чином, встановивши, що після укладення оспорюваного договору купівлі-продажу позивач та її чоловік продовжували проживати у спірній квартирі до часу своєї смерті, сплачувати комунальні послуги, підтримувати її у належному стані, у силу свого похилого віку та за станом здоров`я останні потребували стороннього догляду та матеріальної допомоги, спірне житло було їхнім єдиним місцем проживання, в якому вони проживали з 09 квітня 1969 року, самостійно документи для укладання договору купівлі-продажу не замовляли і не оформлювали, а відповідач ОСОБА_4 повідомила позивачам недостовірну інформацію щодо істотних умов договору, Суд приходить до висновку про відсутність волевиявлення позивача ОСОБА_3 на відчуження своєї частки квартири шляхом укладання договору купівлі-продажу.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 81,82, 247, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які є правонаступниками позивача ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити повністю.

Визнати недійсним в 1/2 частині договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 23 жовтня 2007 року, укладений між ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 23 жовтня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Дорогій Валентиною Анатоліївною за реєстровим номером 5368 в частині продавця ОСОБА_3 .

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Відповідно до вимог п.15 Перехідних положень ЦПК України (в ред. з 15.12.2017 року) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Червонозаводський районний суд м. Харкова, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення виготовлений 02.12.2019.

Суддя І.М. Шелест