ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 березня 2019 року

м. Харків

справа №642/2769/18

провадження №22-ц/818/1540/19

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

учасники справи:

позивач - Комунальне підприємство «Харківводоканал»,

відповідачі - ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1, ОСОБА_2про солідарне стягнення боргу за надані послуги водопостачання та водовідведення за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Харківводоканал» на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2018 року, постановлене під головуванням судді Євтіфієва В.М., в залі суду в місті Харкові (повний текст судового рішення складено 20 грудня 2018 року), -

в с т а н о в и в:

У червні 2018 року Комунальне підприємство «Харківводоканал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про солідарне стягнення боргу за надані послуги водопостачання та водовідведення у розмірі

8345,97 грн. за період з 01 травня 2011 року по 30 квітня 2018 року.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2018 року в задоволені позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Комунальне підприємство «Харківводоканал» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, судові витрати покласти на відповідачів.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; вказує, що строки позовної давності позивачем не пропущені, оскільки вимоги про стягнення боргу заявлені позивачем з 2013 року по 2018 рік. Крім того, судом не враховано, що у червні 2016 році КП «Харківводоканал» зверталось до суду першої інстанції для видачі судового наказу для стягнення заборгованості з відповідачів, що свідчить про переривання строків позовної давності. Також позивач вказує, що відповідачами заява про застосування строків позовної давності не подавалася, що виключає можливість застосування строків позовної давності.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надали відзив на апеляційну скаргу, просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги Комунального підприємства «Харківводоканал», а рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2018 року - залишити без змін.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущений строк позовної давності, оскільки остання дія по оплаті комунальної послуги з боку відповідачів була вчинена у жовтні 2013 року, а з позовом позивач звернувся до суду лише 08.06.2018 року.

Проте такі висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.5, 6).

Згідно сводної картки абонента за вищевказаною адресою утворилася заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення, які надає КП «Харківводоканал». Так, за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 серпня 2013 року по 30 квітня 2018 року утворилася заборгованість у розмірі 3917,38 грн., а за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 травня 2011 року по 30 квітня 2018 року - у розмірі 3181,41 грн.

Як на підставу позовних вимог, КП «Харківводоканал» посилалося на те, що відповідачі належним чином не виконують своїх обов'язків зі своєчасної оплати наданих позивачем послуг, тому сума їх заборгованості з урахуванням ст. 625 ЦК України становить 8 345,97 грн., з яких: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 серпня 2013 року по 30 квітня 2018 року - 3917,38 грн., за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 травня 2011 року по 30 квітня 2018 року - у розмірі 3181,41 грн., а також інфляційні витрати у розмірі 234,78 грн. та 3% річних від простроченої суми у розмірі 1 012,40 грн.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальними послугами визначається результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (стаття 1, частина друга статті 3, стаття 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Відповідно до вимог Закону України "Про житлово-комунальні послуги" послуги з централізованого водопостачання та водовідведення віднесено до комунальних.

Згідно п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги в строки, встановлені договором або законом.

Пунктом 18 «Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005року №630, встановлено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць; плата вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідачі наполягали на застосуванні строків позовної давності до спірних правовідносин (а.с.37,38).

Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом частин третьої, четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина 4 статті 267 ЦК України).

Матеріали справи свідчать про те, що у жовтні 2013 року відповідачі сплатили 200 грн. за надані позивачем послуги з централізованого водопостачання та водовідведення (а.с.7). Після цього зазначені комунальні послуги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не оплачувалися. Проте відповідачі не заперечували про обізнаність наявної заборгованості.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та помилково прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі через сплив позовної давності.

Колегія суддів вважає, що позовні вимоги КП «Харківводоканал» підлягають частковому задоволенню. При цьому судом враховуються строки позовної давності, а саме: заборгованість за надані послуги водопостачання та водовідведення підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача в межах позовної давності за останні три роки до часу звернення до суду, а саме: за період з 01.06.2015 року по 30.04.2018 року, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Вимогами статті 541 ЦК України визначено, що солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.

Колегія суддів вважає, що з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь КП «Харківводоканал» підлягає стягненню солідарно заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, з урахуванням строків позовної давності, а саме за період з 01.06.2015 року по 30.04.2018 року у розмірі 4 318,24 грн. з яких:

-за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.06.2015 року по 30.04.2018 року у розмірі 2 485,57 грн.;

- за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.06.2015 року по 30.04.2018 року у розмірі 1 832,67 грн.

Правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Отже, виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання.

Згідно ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України, боржники, які прострочили виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язані сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Матеріали справи свідчать про те, що індекс інфляції та 3% річних від простроченої суми розрахований позивачем з червня 2015 року по 01 травня 2018 року (а.с.13,14). Інфляційні витрати у спірних правовідносинах складають 1 012,40 грн., а 3% річних від простроченої суми - 234,78 грн.

Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

З урахуванням вказаного, з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» підлягає стягненню солідарно заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у розмірі 5 565,42 грн., з яких:

-за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.06.2015 року по 30.04.2018 року у розмірі 2 577,52 грн.;

- за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.06.2015 року по 30.04.2018 року у розмірі 1 892,86 грн.;

-інфляційні витрати у розмірі 1 012,40 грн.

-3% річних від простроченої суми - 234,78 грн.

В іншій частині позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Встановлено, що позовні вимоги КП «Харківводоканал» задоволено на 66,7% (з 8345,97 грн. на 5 565,42 грн.). Тому з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подачу позовної заяву у розмірі 1 175,25 грн. (66,7% від 1762 грн.).

При подачі апеляційної скарги КП «Харківводоканал» судовий збір не сплачено, апелянтом подане клопотання про відстрочення сплати судового збору (а.с.84,85).

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 30 січня 2019 року клопотання позивача задоволено, відстрочено сплату судового збору за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Харківводоканал» на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2018 року до ухвалення судового рішення. Разом з тим встановлено, що при подачі апеляційної скарги судовий збір складає 2 643 грн. (а.с.93).

Апеляційна скарга КП «Харківводоканал» також задоволена частково (на 66,7%).

З урахуванням відстрочення сплати апелянту судового збору, 1 762,90 грн. (66,7% від 2643 грн.) підлягає стягненню з відповідачів на користь держави. А різниця - 880,10 грн. підлягає стягненню з апелянта на користь держави (2643 - 1762,90 грн.).

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 376, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Харківводоканал» - задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2018 року - скасувати та ухвалити нове.

Позовні вимоги Комунального підприємства «Харківводоканал» - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в розмірі 5 565,42 грн., з яких:

-за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.06.2015 року по 30.04.2018 року у розмірі 2 577,52 грн.;

- за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.06.2015 року по 30.04.2018 року у розмірі 1 892,86 грн.;

-інфляційні витрати у розмірі 1 012,40 грн.

-3% річних від простроченої суми - 234,78 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1 175,25 грн., по 587,63 грн. з кожного.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь держави судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 762,90 грн., по 881,45 грн. з кожного.

Стягнути з Комунального підприємства «Харківводоканал» на користь держави судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 880,10 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і, в силу п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук