Справа № 396/130/19
Провадження № 2/396/152/19
РІШЕННЯ

Іменем України

26.03.2019 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Гарбуз Ольга Анатоліївна

за участю секретаря судового засідання: Пономаренко Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новоукраїнка Кіровоградської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 396/130/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про продовження стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про стягнення аліментів на період навчання повнолітньої ОСОБА_4, яка доводиться їй прийомною донькою. На підставі Розпорядження голови Новоукраїнської районної державної адміністрації від 08 грудня 2006 року № 1262-р "Про створення прийомної сім"ї та передачу на виховання і спільне проживання". Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 21.11.2006 року ОСОБА_3 позбавлено батьківських прав відносно доньки ОСОБА_4, та стягнуто аліменти на її утримання, в розмірі 1/5 частини з усіх видів доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягненя донькою ОСОБА_4 повноліття до 12.07.2018 року. Виплата аліментів припинилась. Відповідач ОСОБА_3 в добровільному порядку допомоги на навчання дитини не надає. Відповідачка ОСОБА_2 є особою з інвалідністю І групи (по життєво), за станом здоров"я не може виконувати свої батьківські обов"язки. На даний час ОСОБА_4 навчається у м. Одеса у вищому навчальному закладу "Одеський Національний економічний університет", тому тому позивач звернулася з даним позовом до суду.

Ухвалою суду від 19 лютого 2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено до розгялду без повідомлення (виклику) сторін на 12.03.2019 року.

Відповідно до вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, ухвала про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та додатками надсилалися відповідачам за місцем реєстрації, але станом на 12.03.2019 року до суду не повернулось підтвердження отримання відповідачами ухвали суду з додатками, тому розгляд справи відкладено на 26.03.2019 року.

Відповідно до вимога .ч. 11 ст. 128 ЦПК України, 12.03.2019 року розміщено оголошення про повідомлення відповідача ОСОБА_3 про дату та час судового розгляду справи на веб-сайті "Судова влада" на 26.03.2019 року.

Відповідач ОСОБА_2 про дату та час розгляду справи повідомлена,до суду повернулось поштове повідомлення з її підписом про отримання судової повістки.

Станом на 26.03.2019 року відповідачі відзив до суду не подавли З клопотанням про надання додаткового часу для подачі відзиву до суду не звертались.

Позивач позала заяву до суду в якій просила розглянути справу у відсутність. Позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідно до ч.2 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

У відповідності до ч.5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили.

Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, з"ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд встановив наступні обставини та відповідні правовідносини.

Судом встановлено, що відповідно свідоцтва про народження відповідачі по справі ОСОБА_5 та ОСОБА_2, являються батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11).

Згідно рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 21.11.2006 року ОСОБА_5 позбавлено батьківських прав прав відносно доньки ОСОБА_4, та стягнуто аліменти на її утримання, в розмірі 1/5 частини з усіх видів доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягненя донькою ОСОБА_4 повноліття до 12.07.2018 року (а.с. 6-8).

Відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 є особою з інвалідністю, що підтверджується висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров"я про наявність у батька, матері дитини тривалої хвороби, яка перешкоджає виконанню батьківських обов"язків № 97 від 03.07.2018 року (а.с.5).

Відповідно Розпорядження голови Новоукраїнської районної державної адміністрації від 08 грудня 2006 року № 1262-р "Про створення прийомної сім"ї та передачу на виховання і спільне проживання"створено прийомну сім"ю на базі родини ОСОБА_6 і ОСОБА_1, жителів м. Новукраїнка вул. Цегельна, 37-А та передано їм на виховання і спільне ппроживання неповнолітню ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1(а.с.4).

Отже, 12 липня 2018 року ОСОБА_4 досягла повноліття, тому виплата аліментів на її утримання припинилась.

Згідно довідки № 5938 від 14.01.2019 року виданої Одеським національним економічним університетом, ОСОБА_4 студентка 2 курсу Одеського національного економічного університету. Термін навчання триває з 01.09.2017 року по 30.06.2021 року. Форма навчання денна (а.с. 9).

Правовідносини щодо обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу).

Згідно ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Із аналізу положень зазначеної норми права вбачається, що обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують вчитися виникає лише при наявності в сукупності таких юридичних фактів: досягнення дитиною 18 років але не більше 23 років; продовження навчання; потреба у матеріальній допомозі у зв'язку із навчанням; наявність можливості у батьків надавати допомогу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

У ч. 1 ст. 182 СК України вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоровя та матеріальне становище дитини;

2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно ч. 2 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Аналізуючи викладені вище правові норми, судом відзначається, що правовідносини з обовязку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, не є продовженням безумовного обовязку батьків з утримання неповнолітніх дітей, якими вказаний обовязок, встановлений щодо обох батьків, більше того, вони регулюються самостійними нормами матеріального права і залежать від можливості надавати матеріальну допомогу.

При визначенні суми матеріальної допомоги мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем навчання.

Відповідно до рекомендацій, викладених у п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину.

Позивач у позовній заяві вказує, що відповідач ОСОБА_2 надає матеріальну допомогу дочкі, але розмір не зазначає, також не надала відповідних доказів про розмір такої допомоги, тому для суду незрозуміло чи взагалі існують підстави для стягнення аліментів на період навчання доньки з відповідача ОСОБА_2, враховуючи, що останя надає таку допомогу добровільно та сама являється особою з інвалідністю І групи.

Разом з тим, позивач не надала до суду доказів, що відповідач ОСОБА_3 може надавати матеріальну допомогу на період навчання повнолітньої доньки.

Крім того позивач не зазначила розмір степендії, яку отримує прийомна донька, не надала доказів про витрати, повязані з навчанням та обгрунтування їх розміру, а саме: квитанцій - про оплату за проживання, проїзду з місця проживання до місця навчання і навпаки, придбання продуктів харчування, одягу, підручників та інших речей, які необхідні для навчання.

При цьому суд враховує, що особи, які досягли 18 років є повнолітніми, отримують повну дієздатність і можуть самостійно піклуватися про себе, якщо це потрібно. Тому законодавець і передбачив, з одного боку, обов'язок батьків утримувати повнолітніх сина або доньку, які продовжують навчання, оскільки це дозволить їм отримати освіту, але передбачив, що такий обов'язок виникає лише тоді, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу, оскільки було б нерозумним ставити в скрутне матеріальне становище одну повнолітню людину в цілях утримання іншої повнолітньої працездатної людини.

З огляду на спільний обов'язок батьків щодо утримання повнолітньої дитини на період продовження навчання, суд визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, який би був справедливим і не накладав би непропорційний фінансовий тягар на нього, зокрема, з урахуванням того, що його донька ОСОБА_4 є повнолітньою.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 24.02.2016 року у справі № 6-1296цс15, при визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Згідно ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.ст. 12, 81, 89 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд зазначає, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що відповідачі отримують дохід та спроможні сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки на час її навчання, при цьому як вбачається з позову, відповідач ОСОБА_2 надає матеріальну допомогу добровільно, суд звертає увагу, що сам по собі факт навчання повнолітньої дитини до досягнення віку 23-ти років не є підставою для стягнення аліментів, оскільки закон повязує обовязок батьків надавати матеріальну допомогу повнолітнім доньці або сину не тільки з потребою у такій допомозі, яка виникла у звязку із витратами, повязаними з навчанням, а також із наявністю можливості у батьків надання такої допомоги.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність передбачених законом підстав для стягнення з відповідачів аліментів на користь позивачки на час навчання прийомної доньки ОСОБА_4, у звязку з відсутністю доказів про те, що відповідач ОСОБА_3 може надавати матеріальну допомогу та у звязку з ненаданням доказів про розмір матеріальної допомоги від відповідача ОСОБА_2, також відсутністю доказів про розмір доходів самої позивачки та доходів прийомної доньки у вигляді стипендії, можливо пенсії чи іншого виду соціальних виплат, а тому суд позбавлений можливості визначити достатній розмір аліментів з врахуванням доходів як батьків так і дитини, та вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 182, 184, 191, 199, 200 Сімейного Кодексу України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" та ст. ст 259, 264-265, 354-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про продовження стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання - відмовити за необгрунтованістю та недоведеністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий: О. А. Гарбуз