Дата документу 23.07.2019 Справа № 336/6615/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №336/6615/18 Головуючий у 1 інстанції: Голубкова М.А.
Провадження № 22-ц/807/743/19 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Крилової О.В.,

Бєлки В.Ю.,

при секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційними скаргами Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», Акціонерного товариства «КристалБанк», Публічного акціонерного товариства «ТАСКОМАНК» на ухвалу судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14 листопада 2018 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «БІ ОЛ РЕЗЕРВ», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про стягнення бору за договором найму,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 , ТОВ «БІ ОЛ РЕЗЕРВ», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: відділ примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Запорізькій області про стягнення бору за договором найму.

В той же день нею була подана заява про забезпечення позову, у якій зазначала, що їй стало відомо, що третьою особою по справі, а саме: Відділом примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Запорізькій області здійснюються заходи, щодо реалізації нерухомого майна, зокрема, дії, щодо проведення електронних торгів з продажу вказаного майна яке розташоване за адресою АДРЕСА_1 , а саме: Нежитлова будівля, ремонтний бокс інв. № 0039, Нежитлова будівля, управління контори інв. № 0005, Нежитлові будівлі, ремонтні майстерні інв. № 0014, № 0028, Нежитлова будівля, інв. № 0006, Нежитлова будівля, майстерня інв. № 0008, Нежитлова будівля, майстерня інв. № 0041, Нежитлова будівля, майстерня інв. № 0007, Нежитлова будівля склад-майстерня інв. № 0010, Нежитлова будівля, склад одягу інв. № 0022,Майстерня інв. №0012а, Нежитлова будівля склад-майстерня інв. № 0011, Майстерня інв.. № 0009, Нежитлове приміщення № 2 літ. К - 2, інв.. № 0014,0028 , Нежитлове приміщення № 3 літ. К - 2, інв.. № 0014,0028, Нежитлове приміщення № 2 літ. А, А-2 інв.№ 0005, Приміщення №1 літ. А, А-2 інв.№ 0005, також здійснюються заходи, щодо реалізації нерухомого майна Нежилого приміщення першого поверху будівлі літ. А-5: коридори №№ 26,31,41, вмивальники : №№ 27,30,40,45, туалети: №№ 28,29,43,44, кладові: №№ 32,42,46, кабінети №№ 37-39,48-50 розташовані за адресою АДРЕСА_2 , також здійснюються заходи, щодо реалізації нерухомого майна Нежиле приміщення ІІІ поверху та сходова клітина І, ІІ поверху, розташоване за адресою АДРЕСА_3 , Нежитлове приміщення, прим. 116, прим., 117, прим. 124, прим. 125, прим. 126, прим. 127, прим. 128, прим. 129, прим. 130, прим. 131, прим. 132, прим. 133, прим. 134, прим. 141, прим. 142, прим. 143, прим. 144, прим. 145, прим. 146, прим. 147 IV поверх, сходова клітина І, сходова клітина ІІ ІV поверх розташоване за адресою АДРЕСА_2 , також здійснюються заходи, щодо реалізації нерухомого майна Нежитлового приміщення розташовані за адресою АДРЕСА_4 , а саме: Будівля побутовки літ. Т', Склад літ. П, Виробничі майстерні інв. № 080113а літ. З`-2, літ. З2-2, Адміністративна будівля інв. № 020813, літ. О-2, Фарбо цех інв. № 050513, літ. Ш, Ш1, Ш2, Прохідна інв. № 151013, літ. К-2, Склад літ. Я, Склад літ. Д2,Склад літ. П', Навіс інв. № 132213, літ. Э, Слюсарна майстерня, інв. № 090116, літ. Е1 , літ. Ж1, також здійснюються заходи, щодо реалізації нерухомого майна Житлового будинку, розташований за адресою АДРЕСА_5 , також здійснюються заходи, щодо реалізації нерухомого майна, розташоване за адресою АДРЕСА_4 , а саме: Приміщення №1 в літ.М-1-2 інв.№1716, літ.М' інв.№1720, Приміщення № 2 в літ.М-1-2 (інв. № 1716), літ.М' (інв. № 1720), Приміщення № 3 в літ.М-1-2 (інв. № 1716), літ.М' (інв. № 1720), Приміщення №1 в літ.А-3 інв.№1231.

Зазначала, що проведення електронних торгів та оформлення права власності на вищезазначене майно ускладнить або взагалі унеможливить виконання рішення суду по цій справі, адже за рахунок зазначеного майна можливо задовольнити вимоги позивача за цим позовом. Посилаючись на вищезазначені обставини просила суд застосувати заходи забезпечення позову, шляхом заборони вчиняти дії щодо примусової реалізації вищезазначеного нерухомого майна та зупинити примусову його реалізацію. а також заборони вчиняти дії щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14 листопада 2018 року заяву задоволено. Вжито заходи забезпечення позову.

- Зупинено примусову реалізацію, заборонено вчиняти дії щодо примусової реалізації нерухомого майна, заборонено вчиняти дії щодо державної реєстрації права власності на майно, яке розташоване за адресою АДРЕСА_1 , а саме: нежитлова будівля, ремонтний бокс інв. № 0039, Нежитлова будівля, управління контори інв. № 0005, Нежитлові будівлі, ремонтні майстерні інв. № 0014, № 0028, Нежитлова будівля, інв. № 0006, Нежитлова будівля, майстерня інв. № 0008, Нежитлова будівля, майстерня інв. № 0041, Нежитлова будівля, майстерня інв. № 0007, Нежитлова будівля склад-майстерня інв. № 0010, Нежитлова будівля, склад одягу інв. № 0022,Майстерня інв. №0012а, Нежитлова будівля склад-майстерня інв. № 0011, Майстерня інв.. № 0009, Нежитлове приміщення № 2 літ. К - 2, інв.. № 0014,0028 , Нежитлове приміщення № 3 літ. К - 2, інв.. № 0014,0028, Нежитлове приміщення № 2 літ. А, А-2 інв.№ 0005, Приміщення №1 літ. А, А-2 інв.№ 0005.

- Зупинено примусову реалізацію, заборонено вчиняти дії щодо примусової реалізації нерухомого майна, заборонено вчиняти дії щодо державної реєстрації права власності на майно: нежиле приміщення першого поверху будівлі літ. А-5: коридори №№ 26,31,41, вмивальники : №№ 27,30,40,45, туалети: №№ 28,29,43,44, кладові: №№ 32,42,46, кабінети №№ 37-39,48-50 розташовані за адресою м. Запоріжжя вул . АДРЕСА_2 .

- Зупинено примусову реалізацію, заборонено вчиняти дії щодо примусової реалізації нерухомого майна, заборонено вчиняти дії щодо державної реєстрації права власності на майно: нежиле приміщення ІІІ поверху та сходова клітина І, ІІ поверху, розташоване за адресою АДРЕСА_2 України АДРЕСА_3 .

- Зупинено примусову реалізацію, заборонено вчиняти дії щодо примусової реалізації нерухомого майна, заборонено вчиняти дії щодо державної реєстрації права власності на майно: нежитлове приміщення, прим. 116, прим., 117, прим. 124, прим. 125, прим. 126, прим. 127, прим. 128, прим. 129, прим. 130, прим. 131, прим. 132, прим. 133, прим. 134, прим. 141, прим. 142, прим. 143, прим. 144, прим. 145, прим. 146, прим. 147 IV поверх, сходова клітина І, сходова клітина ІІ ІV поверх розташоване за адресою м. Запоріжжя вул. Незалежної України ( АДРЕСА_2 .

- Зупинено примусову реалізацію, заборонено вчиняти дії щодо примусової реалізації нерухомого майна, заборонено вчиняти дії щодо державної реєстрації права власності на майно: нежитлові приміщення розташовані за адресою АДРЕСА_5 . АДРЕСА_4 а, а саме: Будівля побутовки літ. Т', Склад літ. П, Виробничі майстерні інв. № 080113а літ. З`-2, літ. З2-2, Адміністративна будівля інв. № 020813, літ. О-2, Фарбо цех інв. № 050513, літ. Ш, Ш1, Ш2, Прохідна інв. № 151013, літ. К-2, Склад літ. Я, Склад літ. Д2,Склад літ. П', Навіс інв. № 132213, літ. Э, Слюсарна майстерня, інв. № 090116, літ. Е1 , літ. Ж1

- Зупинено примусову реалізацію, заборонено вчиняти дії щодо примусової реалізації нерухомого майна, заборонено вчиняти дії щодо державної реєстрації права власності на майно: Житловий будинок, розташований за адресою АДРЕСА_5 .

- Зупинено примусову реалізацію, заборонено вчиняти дії щодо примусової реалізації нерухомого майна, заборонено вчиняти дії щодо державної реєстрації права власності на майно, розташоване за адресою АДРЕСА_4 , а саме: Приміщення №1 в літ.М-1-2 інв.№1716, літ.М' інв.№1720, Приміщення № 2 в літ.М-1-2 (інв. № 1716), літ.М' (інв. № 1720), Приміщення № 3 в літ.М-1-2 (інв. № 1716), літ.М' (інв. № 1720), Приміщення №1 в літ.А-3 інв.№1231.

На вищезазначену ухвалу судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14 листопада 2018 року АТ КБ «ПриватБанк», АТ «КристалБанк», ПАТ «ТАСКОМАНК» подали апеляційні скарги.

АТ КБ «ПриватБанк» посилаючись на незаконність, необґрунтованість, неповне з`ясування обставин судом першої інстанції, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначають, що на даний час наявне рішення суду Заводського районного суду м. Запоріжжя від 31 жовтня 2016 року, про стягнення заборгованості на користь AT КБ "ПриватБанк" з ОСОБА_2 та на виконання вказаного рішення, 07.02.2017 року видано виконавчий лист № 332/1206/16-ц за яким Відділом примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Запорізькій області відкрито виконавче провадження № 42292804, але на даний час воно зупинено на підставі оскаржуваної ухвали. Просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14 листопада, та постановити нову ухвалу, якою відмовити заявнику у задоволенні клопотання про забезпечення позову. Вирішити питання судових витрат.

АТ «КристалБанк» посилаючись на грубе порушення судом норм процесуального права, незаконність оскаржуваної ухвали, зазначають, що між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір № 014/17-02/3901-50 від 09.03.2006 року. В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором №014/17-901-50 від 09.03.2006 року між Банком та ОСОБА_2 було укладено Договір іпотеки віл 13.03.2006 року з застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гармашовим Г.М. та зареєстрований в реєстрі під № 1339. Предметом іпотеки за Договором іпотеки є нерухоме майно, а саме жилий будинок АДРЕСА_7 розташований на земельній ділянці розміром 702 кв.м. Також між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір № 010/17-02/417 від 31.07.2007 року. В забезпечення виконання зобов`язань за цим договором між Банком та ОСОБА_5 було укладено договір іпотеки № 010/17-02/417 від 26.09.2007 року з застереженням про задоволення іпотекодержателя, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького нотаріального округу Мельник О.Г. та зареєстрований в реєстрі під № 482. Предметом іпотеки виступає нерухоме майно: нежитлова управління контори інв. № 0005, загальною площею 1026,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «КРИСТАЛБАНК» (змінило назву на AT «КРИСТАЛБАНК») 24.05.2017 року був укладений Договір факторингу (портфельне відступлення прав вимоги), відповідно до якого «КРИСТАЛБАНК» набув всіх прав кредитора за кредитними операціями, переданими йому згідно Реєстру відступлених Прав Вимоги від 25.05.2017 року. Серед інших прав, передано права кредитора за вищезазначеними договорами.

Посилаючись на зазначені обставини просять ухвалу судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14.11.2018 року в частині забезпечення позову, переданого в іпотеку АТ «КристалБанк» нерухомого майна скасувати, та постановити в цій частині нову ухвалу, якою відмовити ОСОБА_6 у задоволенні заяви про забезпечення позов. Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «КристалБанк» судові витрати понесені за подання апеляційної скарги.

ПАТ «ТАСКОМБАНК» посилаючись у своїй апеляційній скарзі на грубе порушення судом першої інстанції норм процесуального права, зазначають, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Запорізької області знаходиться зведене виконавче провадження № 42292804 про стягнення з ОСОБА_2 суми боргу на користь юридичних осіб. В складі виконавчого провадження на виконанні знаходиться виконавчий лист № 335/499/15ц, виданий 06.08.2015 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме ремонтні майстерні з побутовими приміщеннями інв. №№0014, 0025, передані в іпотеку AT «ТАСКОМБАНК» відповідно до іпотечного договору № ДЗ 162-08 від 10.04.2008р. В рамках виконання рішення суду було передано на торги вищезазначене нерухоме майно та призначене проведення торгів. Просять ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14.11.2018 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

02 січня 2019 року на адресу Запорізького апеляційного суду від відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Запорізькій області надійшов відзив на апеляційні скарги АТ КБ «ПриватБанк» та АТ «КристалБанк». Зазначають, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Запорізькій області перебуває зведене виконавче провадження № 42292804, яке об`єднано 27.02.2014, до складу якого входять 17 виконавчих документів щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь юридичних осіб та держави на загальну суму 38177029,16 грн. Просить апеляційні скарги задовольнити, скасувати ухвалу судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14 листопада 2018 року, та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

22 липня 2019 року до канцелярії суду ОСОБА_1 подала клопотання, в якому зазначено, що вона станом на 22.07.2019 року перебуває на стаціонарному лікуванні в КЗ «ЦПМСД № 10», тривалість лікування буде становити 14 днів. На підтвердження надано копію виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого. У зв`язку з цим ОСОБА_1 просила відкласти розгляд справи на іншу дату.

ТОВ «БІ ОЛ РЕЗЕРВ» 22 липня 2019 року також подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням з 22.07.2019 року директора товариства у службовому відрядженні поза межами м. Запоріжжя та відсутністю іншого представника.

Зазначені клопотання задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Згідно із ст.2 ЦПК України одним із завдань цивільного процесуального судочинства є своєчасність вирішення справ, оскільки від цього залежить ефективність захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді. (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р., (Judgement of ECHR of 16 December 1992 De Geouffre de la Pradelle v. France // Series A N 253- В).

З цього приводу прецедентними є також рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" від 28 жовтня 1998 року та "Креуз проти Польщі" від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особі (справа "Скопелліті проти Італії" від 23 листопада 1993 року), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25 березня 1999 року).

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 02 листопада 2006 року, "Літоселігіс Проти Греції" від 05 лютого 2004 року та інші).

Отже наслідки процесуальних зволікань, які можуть виникнути під час розгляду справи, незалежно від обставин їх виправданості, не повинні лягати тягарем на учасників справи або бути такими, що по інакшому вирішують питання, якщо згідно із законом воно мало б бути вирішено відповідним чином та у визначений для цього строк.

Зважаючи на вказане, з урахуванням того, що справа надійшла до апеляційного суду 05 грудня 2018 року, проте розгляд справи неодноразово відкладався за клопотанням сторін, провадження зупинялось для розгляду заяв про відвід відповідно до вимог ЦПК України, колегія зазначає, що поведінка заявників свідчить про зловживання процесуальними правами, що є неприпустимим відповідно до ст. 44 ЦПК України та суперечить основним засадам цивільного судочинства та практиці Європейського суду з прав людини, в тому числі щодо розгляду справи у розумні строки, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, колегія у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України здійснила апеляційний розгляд у відсутності сторін.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що з копії виписки доданою ОСОБА_1 до клопотання, вбачається, що ОСОБА_1 знаходилась на стаціонарному лікуванні в кардіологічному відділенні в 2016р.-2017р. (т. 3 а.с. 161).

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційних скарг і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «ТАСКОМАНК» підлягає задоволенню,а Акціонерного товариства «КристалБанк» та Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» частковому задоволенню з наступних підстав.

За приписами п.2 ч. 1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права .

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинного ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу свої вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1, 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною першою статті 150 ЦПК України визначені види забезпечення позову, у тому числі забороною вчиняти певні дії; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Частиною третьою цієї статті визначено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що належне відповідачу нерухоме майно, може бути відчуженим, що ускладнить виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог.

Колегія суддів з зазначеним висновком суду не погоджується.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про учасників справи, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

В порушення п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" суд першої інстанції не перевірив відсутність обтяження спірного майна за іншими зобов`язаннями та можливість накладення арешту на нього у забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ТОВ «БІ ОЛ РЕЗЕРВ», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: відділ примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Запорізькій області, про стягнення бору за договором найму.

Як вбачається з виділених матеріалів справи, заочним рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 31 жовтня 2016 року, з ОСОБА_2 стягнуто на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 06.03.2008 року у загальній сумі 114942,53 доларів США та 45000 грн. судових витрат (а.с. 126-128).

На підставі виданого судом 07 лютого 2017 року виконавчого листа №332/1206/16-ц державним виконавцем відкрито виконавче провадження № 55725721, а 19 березня 2018 року винесено постанову про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження, у якому ОСОБА_2 є боржником (а.с. 129-130, 131-132).

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є обов`язковість судового рішення (ст. 2 ч.3 п.7 ЦПК України).

Згідно ст. 18 ч.1 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Встановлено, що АТ КБ «ПриватБанк» є стороною виконавчого провадження, для якого виконання судового рішення є обов`язковим, проте боржником рішення суду не виконується.

За положеннями п.5 ч.1 ст. 150 ЦПК України допускається забезпечення позову шляхом зупинення продажу арештованого майна за умови подання позову про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Матеріали справи свідчать, що такі вимоги не заявлялися, а отже, застосування вказаної норми права є неприйнятним.

При цьому, що обраний судом спосіб забезпечення позову шляхом заборони відчуження спірного нерухомого майна належного ОСОБА_2 , фактично створює перешкоди щодо виконання рішення суду, яке набрало законної сили, та впливає на права та інтереси АТ КБ «ПриватБанк», як стягувача у виконавчому провадженні, що є неприпустимим.

З огляду на наведене можна дійти висновку, що суд необґрунтовано вжив заходи забезпечення позову у спосіб заявлений позивачем, не з`ясувавши відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам і помилково не взяв до уваги інтереси інших осіб, права яких були порушені в зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Забезпечення позову у справі у обраний позивачем спосіб вплине на проведення державним виконавцем виконавчих дій та фактично призведе до зупинення виконавчого провадження, що суперечить змісту заходів забезпечення позову та меті їх застосування, яка полягає в захисті інтересів учасника процесу, а не в позбавленні (порушенні) прав інших осіб.

Також, вбачається, що 06.03.2008 р. між ЗАТ КБ "ПРИВАТБАНК" (правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК») та ФОП ОСОБА_7 було укладено договір № НЛ2801/КЦ про надання кредиту у розмірі 225000 доларів США у вигляді невідновлювальної кредитної лінії.

Виконання зобов`язання за вказаним договором забезпечено договором іпотеки № 233 від 12.03.2008 року, який укладено між ФОП ОСОБА_2 та AT КБ "ПриватБанк". В забезпечення виконання Позичальником зобов`язань за кредитним договором, Іпотекодавець надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: нежиле приміщення, першого поверху будівлі літ. 5-А; коридори №№26, 31, 41, вмивальники: №№ 27, 30, 40, 45, туалети №№ 28, 29, 43, 44, кладові №№ 32, 42, 46, кабінети №№37-39, 48-50 (а.с. 120-125).

Окрім того, з матеріалів доданих до апеляційної скарги вбачається, що між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір № 014/17-02/3901-50 від 09.03.2006 року. В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором №014/17-901-50 від 09.03.2006 року між Банком та ОСОБА_2 було укладено Договір іпотеки віл 13.03.2006 року з застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гармашовим Г.М. та зареєстрований в реєстрі під № 1339. Предметом іпотеки за Договором іпотеки є нерухоме майно, а саме жилий будинок АДРЕСА_7 розташований на земельній ділянці розміром 702 кв.м. Також між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір № 010/17-02/417 від 31.07.2007 року. В забезпечення виконання зобов`язань за цим договором між Банком та ОСОБА_5 було укладено договір іпотеки № 010/17-02/417 від 26.09.2007 року з застереженням про задоволення іпотекодержателя, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького нотаріального округу Мельник О.Г. та зареєстрований в реєстрі під № 482. Предметом іпотеки виступає нерухоме майно: нежитлова управління контори інв. № 0005, загальною площею 1026,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «КРИСТАЛБАНК» (змінило назву на AT «КРИСТАЛБАНК») 24.05.2017 року був укладений Договір факторингу (портфельне відступлення прав вимоги), відповідно до якого «КРИСТАЛБАНК» набув всіх прав кредитора за кредитними операціями, переданими йому згідно Реєстру відступлених Прав Вимоги від 25.05.2017 року. Серед інших прав, передано права кредитора за вищезазначеними договорами (т. 1 а.с.156-173).

Статтею 1 Закону України "Про іпотеку" визначено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

А тому наявність накладених арештів на підставі ухвали судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14 листопада 2018 року унеможливлює вищезазначений спосіб реалізації.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції, не обґрунтовуючи та не мотивуючи свій висновок, наклав арешт на вказане майно, не перевіривши співмірність заявлених вимог та виду забезпечення позову, не перевіривши чи перебуває вказане майно в іпотеці і чи не порушуються в даному випадку права банків, і чи можливе вирішення вказаного процесуального питання без залучення до участі у справі банків, за яким на день постановлення ухвали розпочата примусова реалізація майна на стадії виконавчого провадження.

З урахуванням наведеного, ухвала суду є такою, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим вона підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволені заяви про забезпечення позову.

Разом з тим, посилання скаржників на необхідність стягнення з позивача судових витрат, пов`язаних з оплатою судового збору за подання апеляційної скарги на увалу місцевого суду є безпідставними, оскільки відповідно до положень ст.ст. 141, 265 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а питання про розподіл судових витрат вирішується під час ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384, ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», Акціонерного товариства «КристалБанк» - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ТАСКОМАНК»- задовольнити.

Ухвалу судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14 листопада 2018 року про забезпечення позову по цій справі - скасувати, прийняти нову постанову за якою:

«В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цій справі - відмовити.»

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 29 липня 2019 року.

Головуючий:

Судді: