Справа № 308/7226/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2019 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд закарпатської області в особі:

головуючого - судді Придачук О.А.

секретаря судових засідань - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», ОСОБА_3 про визнання припиненими правовідношення за договором поруки,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», ОСОБА_3 про визнання припиненими правовідношення за договором поруки.

Свій позов обґрунтовує тим, що 11.04.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 укладено Кредитний договір № MKMOGA00000030 ( надалі- кредитний договір), на підставі якого ПАТ КБ «Приватбанк» зобовязався надати ОСОБА_3 кредит в розмірі 72950,00 доларів США. Разом з тим між ПАТ КБ «Приватбанк» та позивачем ОСОБА_2 був укладений договір поруки від 11.04.2008 року, згідно якого поручитель відповідає перед кредитором на умовах, прописаних договором поруки. 15.08.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 було підписано Додаткову угоду № 1 до Кредитного договору, якою було збільшено розмір кредитних коштів, а саме до 89714,43 доларів США, тобто було збільшено обсяг відповідальності по кредитному договору. ПАТ КБ «Приватбанк» було надіслано 07.09.2011 року вимогу про дострокове стягнення грошових коштів за Кредитним договором вих.. № 30.1.0/2-80411DNH0S356, а з позовною заявою до суду про солідарне стягнення Банк звернувся 31.07.2015 року, тобто з пропуском строку предявлення вимог до поручителя. Посилаючись на ч.1 ст. 559 та ч. 4 ст. 559 ЦК України, оскільки було збільшено обсяг відповідальності поручителя та пропущено строк предявлення вимоги до такого, просив визнати припиненим правовідношення за договором поруки від 11.04.2008 року.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 15 вересня 2016 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.04.2018 року головуючим суддею визначено ОСОБА_4 та передано дані матеріали для розгляду, справу призначено до розгляду.

В судове засідання представник позивача адвокат ОСОБА_5 не з`явилася, однак до початку судового засідання надала суду заяву про розгляд справи без її участі та просили позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» повторно в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі, хоча про день, час та місце судового засідання був завчасно повідомлений.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не відомі, хоча про день, час та місце судового засідання була завчасно повідомлена.

Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з позовної заяви та матеріалів справи 11.04.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 укладено Кредитний договір № MKMOGA00000030, на підставі якого ПАТ КБ «Приватбанк» зобовязався надати ОСОБА_3 кредит в розмірі 72950,00 доларів США.

Також між ПАТ КБ «Приватбанк» та позивачем ОСОБА_2 був укладений договір поруки від 11.04.2008 року, згідно якого поручитель відповідає перед кредитором на умовах, прописаних договором поруки.

15.08.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 було підписано Додаткову угоду № 1 до Кредитного договору, якою було збільшено розмір кредитних коштів, а саме до 89714,43 доларів США.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга стаття 251 та частина друга стаття 252 ЦК України).

Однак у зв'язку з порушенням боржником виконання зобов'язання за кредитним договором банк відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України використав право достроково стягнути з позичальника та поручителя заборгованість за кредитним договором, надіславши 07 вересня 2011 року вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту.

Отже, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й протягом шести місяців, починаючи від цієї дати був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя.

Таким чином, якщо кредитор на підставі частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання, то передбачений частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати.

Змінивши строк виконання основного зобов'язання, банк звернувся до суду із позовом про солідарне стягнення лише у липні 2015 року, тобто з пропуском шестимісячного строку, передбаченого частиною четвертою статті 559 ЦК України.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що зобов'язання поручителя ОСОБА_2 припинились відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України, оскільки досудова вимога про дострокове повернення кредиту була направлена поручителю у вересні 2011 року, а з відповідним позовом до суду кредитор звернувся у липні 2015 року - тобто після спливу шестимісячного строку.

Щодо визначення «термін дії поруки до повного виконання позичальником кредитних зобов'язань» не може братись до уваги, оскільки умови поруки про її дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника не означають установлення строку припинення поруки у розумінні статті 251 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Згідно з частиною першою статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Частиною 1 статті 651 ЦК України визначено, що зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тлумачення частини першої статті 559 ЦК України дозволяє стверджувати, що порука припиняється за наявності факту зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. При цьому для припинення поруки достатнім є встановлення таких змін в основному зобов'язанні. Тому подальше фактичне виконання зобов'язання, в тому числі фактичний строк його виконання, відмова кредитора від вимоги щодо виконання зобов'язання в зміненому обсязі, не свідчать про збереження поруки, оскільки відбулися після настання правоприпиняючого факту (збільшення обсягу відповідальності).

Збільшення відповідальності може відбутися внаслідок змін забезпеченого порукою зобов'язання, які безпосередньо спрямовані на підвищення суми кредиту, процентної ставки за користування кредитом, пені тощо або на включення опосередковано обтяжливих умов відповідальності поручителя, зокрема, шляхом скорочення строку повернення кредиту.

Аналогічний висновок висловлений і Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 201 б року у справі № 6-2662цс15.

З матеріалів справи вбачається, що дії банку та ОСОБА_3 щодо укладення додаткової угоди № 1 про збільшення розміру кредитних коштів не були узгоджені з поручителем згідно з нормами чинного законодавства та вимог договору поруки. З 15 серпня 2008 року фактично збільшено обсяг відповідальності, що підтверджується належними та допустимими доказами. Таким чином, порука ОСОБА_2 за договором поруки від 11 квітня 2008 року є припиненою.

Враховуючи вищевикладене, надані письмові докази та їх належна оцінка, вказують на наявність підстав для повного задоволення даного позову.

На підставі викладеного та, керуючись ст.ст.553, 559,1050 ЦК України, ст.ст. 12,81 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», ОСОБА_3 про визнання припиненими правовідношення за договором поруки задовольнити.

Визнати припиненим правовідношення за договором поруки від 11 квітня 2008 року, укладеним між ПАТ КБ «Приватбанк» ( 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, ) та ОСОБА_2.

Стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 275,60 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 275,60 грн.

Рішення може бути оскаржене до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених участині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.А. Придачук