Провадження № 2-о/219/1943/2019
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2019 року суддя Артемівського міськрайонного суду Донецької області Конопленко О.С., ознайомившись з заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Бахмутський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України,

В С Т А Н О В И В :

05 грудня 2019 року ОСОБА_1 , місце проживання якої: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , звернулась до суду з заявою, в якій просить встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рубіжне Климівського району Брянської області СРСР, ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Донецьк.

Ознайомившись з заявою та доданими до неї документами, суддя приходить до висновку, що її слід передати на розгляд іншому суду з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Згідно із ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

В сенсі наведених норм заява про встановлення факту смерті особи може бути подана до відповідного суду за місцем проживання заявника. Виключенням є лише встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною радою України, заява про що може подаватись до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце перебування адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання.

Зокрема, статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла.

При цьому суд зазначає, що згідно із статтею 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання здійснюється лише за однією адресою.

Згідно із п. 7 Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд в постанові по справі № 161/16573/16-ц від 25 липня 2018 року.

Як вбачається з доданої до заяви копії паспорту серії НОМЕР_2 , виданого Будьонівським РВ ДМ УМВС України в Донецькій області 21 листопада 1997 року, заявник зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

В той же час, заявником ОСОБА_1 не надано доказів на підтвердження реєстрації її місця проживання чи перебування на території, яка віднесена до юрисдикції Артемівського міськрайонного суду Донецької області, зокрема, за адресою: АДРЕСА_2 , яка зазначена нею у заяві.

Відтак, пред`явлена ОСОБА_1 заява не підсудна Артемівському міськрайонному суду Донецької області.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Оскільки заявник має постійне місце реєстрації в Будьоннівському районі міста Донецька, а відповідно до Розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про визначення територіальної підсудності справ» від 02 вересня 2014 року підсудність справ Будьоннівського районного суду міста Донецька визначена за Красноармійським міськрайонним судом Донецької області, пред`явлена заява підлягає направленню останньому за підсудністю для розгляду по суті.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 31, 259-261, 316-317 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

У Х В А Л И В :

Цивільну справу № 219/14137/19; 2-о/219/1943/2019 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Бахмутський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України передати на розгляд Красноармійському міськрайонному суду Донецької області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О. С. Конопленко