Дата документу 04.12.2019 Справа № 337/2066/19
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 337/2066/19Головуючий у 1-й інстанції Ширіна С.А. Повний текст рішення складено 02.08.2019 року
Пр. № 22-ц/807/3111/19Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Подліянової Г.С., Кримської О.М.

за участі секретаря Путій Д.В

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Хортицького районного у м. Запоріжжя відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області на рішення Хортицького районного суду Запорізької області від 30 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Хортицького районного у м. Запоріжжя відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, Дніпровського районного у м. Запоріжжя відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про внесення змін в актовий запис про шлюб

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вищезазначеним позовом (а.с. 2-10), та в якому просила зобов`язати Хортицький районний у м. Запоріжжя відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (місце знаходження: м. Запоріжжя, вул. Інженера Преображенського,буд. 15, ) внести зміни до актового запису про шлюб № 850 від 07 грудня 1979 року, складаного Дніпровським районним у м. Запоріжжя відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (місце знаходження: м. Запоріжжя, вул. Петра Ребра, буд.9-а, ) на ОСОБА_2 та ОСОБА_3 змінивши національність нареченої (( ОСОБА_3 ( ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з «українка» на «німкеня».

В обґрунтування свого позову позивач зазначала, що вона, ОСОБА_1 (дівоче прізвище ОСОБА_4 , після одруження змінено на ОСОБА_5 , в наступному шлюбі - ОСОБА_6 ), народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Запоріжжя, про що зроблено відповідний актовий запис за № 3365 від 28.08.1954 року .В свідоцтві про народження та актовому записі про народження зазначено національність матері Позивачки - ОСОБА_8 (дівоче прізвище ОСОБА_8), « українка ». Батьки матері Позивачки - ОСОБА_8 (дівоче прізвище ОСОБА_8 ): ОСОБА_11 та ОСОБА_12 мали національність «німець » та «німкеня», про що зазначено у свідоцтві про народження (відновлене) НОМЕР_2 видане 13.09.1961 року. Позивач звернулася до Хортицького районного у місті Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області з заявою про виправлення національності матері Позивачки в актовому записі про народження. 10.06.2018 року були внесені відповідні зміни, змінено національність матері Позивачки - ОСОБА_8 (дівоче прізвище матері - ОСОБА_8) з «українка» на «німкеня». Копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 8 та свідоцтва про народження (повторно) серія НОМЕР_3 від 25.08.2018р. Дід позивачки, ОСОБА_11 , був репресований та розстріляний в 1938 році, як особа німецької національності (копія довідки про реабілітацію від 12.05.2017 № 09/1-27-17 та свідоцтва про смерть НОМЕР_4 ). 07 грудня 1979 року ОСОБА_15 (дівоче прізвище позивачки) укладено шлюб з ОСОБА_2 , про що зроблено відповідний актовий запис за № 850 від 07 грудня 1979 року та Відділом ЗАГС Виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів м. Запоріжжя Запорізької області видано 07.12.1979 року свідоцтво про укладення шлюбу НОМЕР_5 . У графі відомості про наречену, зазначено національність нареченої «українка». В подальшому позивачка розлучилася з ОСОБА_2 (копія свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_6 від 13.08.1985). Крім того, 09.12.2006 та 02.09.2017 зареєстровано шлюб з ОСОБА_16 (копія Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № НОМЕР_8 від 05.08.2016 та свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_7 від 02.09.2017 ). Прагнучи відновити та офіційно підтвердити свою належність до німецької національності позивач звернулася до Хортицького районного у місті Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області з заявою про внесення змін до актового запису про шлюб № 850 від 07.12.1979 року, складеного Дніпровським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (змінено з - відділ ЗАГС Виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів м. Запоріжжя Запорізької області), змінити національність нареченої з «українка» на «німкеня». Висновком про відмову № 179/17.6-05.06-87 у внесенні змін до актового запису цивільного стану від 15 січня 2019 року, складеного начальником Хортицького районного у місті Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Бондар В.В ., ОСОБА_1 (дівоче прізвище ОСОБА_4 , у шлюбі змінено на ОСОБА_5 , в наступному шлюбі - ОСОБА_6 ) відмовлено у внесенні змін до актового запису про шлюб № 850 складеного 07.12.1979 року Дніпровським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області на ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а саме, зміни національності нареченої з «українка» на «німкеня», у зв`язку з відсутність помилки та втратою чинності Указу Президента України від 31 грудня 1991 року № 24 «Про порядок зміни громадянами України національності».

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Ширіну С.А. (а.с. 34).

Ухвалою суду першої інстанції (а.с. 35) позов прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цій справі з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду першої інстанції (а.с.66) в якості співвідповідача в порядку задоволення клопотання позивача (а.с.59-62) у цій справі залучено Дніпровський районний у м. Запоріжжя відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області.

Рішенням Хортицького районного суду Запорізької області від 30 липня 2019 року (а.с. 81-85) позовні вимоги ОСОБА_1 у цій справі задоволено.

Зобов`язано Хортицький районний у м. Запоріжжя відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (місце знаходження: м. Запоріжжя, вул. Інженера Преображенського,буд. 15, ) внести зміни до актового запису про шлюб № 850 від 07 грудня 1979 року, складаного Дніпровським районним у м. Запоріжжя відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (місце знаходження: м. Запоріжжя, вул. Петра Ребра, буд.9-а, ) на ОСОБА_2 та ОСОБА_3 змінивши національність нареченої ( ОСОБА_3 ( ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) з «українка» на «німкеня».

Зобов`язано Дніпровський районний у м. Запоріжжя відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (місце знаходження: м. Запоріжжя, вул. Петра Ребра, буд.9-а, ) внести зміни до актового запису про шлюб № 850 від 07 грудня 1979 року, складаного Дніпровським районним у м. Запоріжжя відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (місце знаходження: м. Запоріжжя, вул. Петра Ребра, буд.9-а, ) на ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , змінивши національність нареченої ОСОБА_3 ( ОСОБА_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з «українка» на «німкеня».

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, Хортицький районний у м. Запоріжжя відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області у своїй апеляційні скарзі (а.с. 91-97) просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог позивача відмовити у повному обсязі.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29.12.2017 року №452/2017 ліквідовано зокрема: Апеляційний суд Запорізької області та утворено Запорізький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Запорізьку область з місцезнаходженням у місті Запоріжжі.

Указом Президента України № 297/2018 від 28.09.2018 «Про переведення суддів» судді Апеляційного суду Запорізької області переведені до Запорізького апеляційного суду, який почав роботу з 05 жовтня 2018 року.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (а.с. 99).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 09.10.2019 року (а.с. 108).

В автоматизованому порядку суддею Кримською О.М. у цій справі змінено суддю Маловічко С.В. у зв`язку із тривалою хворобою останньої (а.с.110-111).

Ухвалою апеляційного суду (а.с. 112) дану справу призначено до апеляційного розгляду.

Позивач в особі свого представника подала апеляційному суду відзив на вищезазначену апеляційну скаргу у цій справі (а.с. 126-129).

Дніпровський районний у м. Запоріжжя відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області не скористався своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом.

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

У судове засідання належним чином повідомлені апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи (а.с. 118-119) представники відповідачів - Хортицького районного у м. Запоріжжя відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області та Дніпровського районного у м. Запоріжжя відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області не з`явились, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення апеляційному суду не подавали.

За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

Крім того, в силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

При вищевикладених обставинах, апеляційний суд визнав неповажними причини неявки у дане судове засідання представників відповідачів - Хортицького районного у м. Запоріжжя відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області та Дніпровського районного у м. Запоріжжя відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області і на підставі ст. 372 ч. 2 ЦПК України ухвалив розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю останніх за присутністю позивача ОСОБА_1 та представника останньої - адвоката Іваниця О.О. (а.с. 130).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_1 та представника останньої - адвоката Іваниця О.О., перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали цієї справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга Хортицького районного у м. Запоріжжя відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ст. 367 ч. 4 ЦПК України).

Згідно із ст. 374 ч. 1 п. 4 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю…і…закрити провадження у справі повністю…

В силу вимог ст. 377 ч. 1 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі…з підстав, передбачених ст. 255…цього Кодексу.

За змістом ст. 255 ч. 1 п. 1 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов позивача у цій справі у повному обсязі, керувався ст. 11 Конституції України, ст. 270, 300 ЦК України, ч. 4 ст. 82, ч. 1 ст. 141, ст.ст. 263, 264, ч. ч. 1-7 ст. 265 ЦПК України та виходив із такого.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (дівоче прізвище ОСОБА_4 , після одруження змінено на ОСОБА_5 , в наступному шлюбі - ОСОБА_6 ), народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Запоріжжя, про що зроблено відповідний актовий запис за №3365 від 28.08.1954 року.

В свідоцтві про народження та актовому записі про народження зазначено національність матері позивачки - ОСОБА_8 (дівоче прізвище ОСОБА_8), « українка ». Батьки матері позивачки - ОСОБА_8 (дівоче прізвище ОСОБА_8 ) : ОСОБА_11 та ОСОБА_12 мали національність «німець » та «німкеня», про що зазначено у свідоцтві про народження (відновлене) НОМЕР_2 видане 13.09.1961 року.

10.06.2018 року Хортицьким районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області були внесені зміни, змінено національність матері позивачки - ОСОБА_8 (дівоче прізвище матері - ОСОБА_8) з «українка» на «німкеня». Копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 8 та свідоцтва про народження (повторно) серія НОМЕР_3 від 25.08.2018р.

Дід позивачки, ОСОБА_11 , був репресований та розстріляний в 1938 році, як особа німецької національності (копія довідки про реабілітацію від 12.05.2017 № 09/1-27-17 та свідоцтва про смерть НОМЕР_4 ).

07 грудня 1979 року ОСОБА_15 (дівоче прізвище позивачки) укладено шлюб з ОСОБА_2 , про що зроблено відповідний актовий запис за № 850 від 07 грудня 1979 року та Відділом ЗАГС Виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів м.Запоріжжя Запорізької області видано 07.12.1979 року свідоцтво про укладення шлюбу НОМЕР_5 . У графі відомості про наречену, зазначено національність нареченої «українка». В подальшому позивачка розлучилася з ОСОБА_2 (копія свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_6 від 13.08.1985).

Крім того, 09.12.2006 року та 02.09.2017 року позивачкою було зареєстровано шлюб з ОСОБА_16 (копія Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № НОМЕР_8 від 05.08.2016р. та свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_7 від 02.09.2017р. ).

Прагнучи відновити та офіційно підтвердити свою належність до німецької національності позивач звернулася до Хортицького районного у місті Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області з заявою про внесення змін до актового запису про шлюб № 850 від 07.12.1979 року, складеного Дніпровським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (змінено з - відділ ЗАГС Виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів м. Запоріжжя Запорізької області), змінити національність нареченої з «українка» на «німкеня».

Висновком про відмову № 179/17.6-05.06-87 у внесенні змін до актового запису цивільного стану від 15 січня 2019 року, складеного начальником Хортицького районного у місті Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Бондар В.В ., ОСОБА_1 (дівоче прізвище ОСОБА_4 , у шлюбі змінено на ОСОБА_5 , в наступному шлюбі - ОСОБА_6 ) відмовлено у внесенні змін до актового запису про шлюб № 850 складеного 07.12.1979 року Дніпровським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області на ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а саме, зміни національності нареченої з «українка» на «німкеня», у зв`язку з відсутністю помилки та втратою чинності Указу Президента України від 31 грудня 1991 року № 24 «Про порядок зміни громадянами України національності».

Позивач у цій справі просила суд зобов`язати Хортицький районний у м. Запоріжжя відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (місце знаходження: м. Запоріжжя, вул.Інженера Преображенського,буд. 15, ) внести зміни до актового запису про шлюб № 850 від 07 грудня 1979 року, складаного Дніпровським районним у м. Запоріжжя відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (місце знаходження: м. Запоріжжя, вул. Петра Ребра, буд.9-а, ) на ОСОБА_2 та ОСОБА_3 змінивши національність нареченої (( ОСОБА_3 ( ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з «українка» на «німкеня».

Відносини, пов`язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану регулює Закон України № 2398-VI від 1 липня 2010 року «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану регулюється Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 96/5 від 12 січня 2011 року, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793 (далі - Правила).

Пунктом 1.1. Правил визначено, що внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головних територіальних управлінь юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством.

Пунктом п.1.5 Правил визначено, що заяви про внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання приймаються відділами державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, визначеному цими Правилами.

Пунктом 1.7 Правил встановлено, що зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису, за винятком випадків, встановлених у пункті 2.28 розділу II цих Правил.

Відповідно до п. 2.1 Правил заява про внесення змін до актового запису цивільного стану за формою, наведеною в додатку 1, подається до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених статтею 53 Сімейного кодексу України, також до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання першого примірника актового запису про шлюб (крім випадків, коли актовий запис про шлюб складено дипломатичним представництвом або консульською установою України) при пред`явленні паспорта або паспортного документа.

Пунктом 2.6 Правил визначено, що разом із заявою про внесення змін до актового запису цивільного стану заявником подаються: свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, у яких зазначені неправильні, неповні відомості або відомості, які підлягають зміні; інші документи, необхідні для розгляду заяви та вирішення питання по суті.

Згідно з абз. 1 та 3 п. 2.7 Правил на підтвердження достовірності представлених заявником документів про державну реєстрацію актів цивільного стану відділом державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичним представництвом чи консульською установою України додаються до матеріалів справи повні витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, копії відповідних актових записів цивільного стану, на підставі яких вирішується питання щодо необхідності внесення змін або відмови в цьому.

Якщо актовий запис цивільного стану, до якого потрібно внести зміни, зберігається в архіві іншого відділу державної реєстрації актів цивільного стану України, то відділ державної реєстрації актів цивільного стану, який прийняв заяву, надсилає відповідний запит щодо підтвердження відповідності відомостей у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян даним паперового носія актового запису цивільного стану, яке в подальшому додається до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян у відповідній справі. Копія актового запису цивільного стану направляється, якщо про необхідність її надіслання було зазначено у запиті.

На підставі п. 2.11 Правил факти, зазначені в заяві, а також записи у свідоцтвах про державну реєстрацію актів цивільного стану та в інших поданих заявником документах, якщо вони викликають сумніви щодо їх достовірності, можуть бути перевірені відділом державної реєстрації актів цивільного стану шляхом направлення запитів до відповідних установ, організацій для затребування необхідних документів.

Пунктом 2.12 Правил передбачено, що на підставі зібраних документів та за наслідками перевірки відділ державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичне представництво чи консульська установа України складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису (або декількох актових записів) цивільного стану або про відмову в цьому за формою, наведеною в додатку 2. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку мають бути чітко вказані причини відмови та зазначено про можливість її оскарження в судовому порядку.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про національні меншини в Україні» відносини, які виникають з приводу реалізації громадянами України прав і свобод, пов`язаних з їх належністю до національних меншин, регулюються Конституцією України, цим Законом, прийнятими на їх підставі іншими законодавчими актами, а також міжнародними договорами України.

Статтями 1 та 3 Закону України «Про національні меншини в України» гарантовано громадянам республіки незалежно від їх національного походження рівні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної самосвідомості і самовиявлення. Усі громадяни України користуються захистом держави на рівних підставах. При забезпеченні прав осіб, які належать до національних меншин, держава виходить з того, що вони є невід`ємною частиною загальновизнаних прав людини. До національних меншин належать групи громадян країни, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі ст. 11 Закону України «Про національні меншини в Україні» громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність, примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Відповідно до ч.1 ст. 300 ЦК України фізична особа має право на індивідуальність.

Згідно з ч. 2 ст. 300 ЦК України фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин від 1 лютого 1995 року, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин» від 9 грудня 1997 року, встановлено, що захист національних меншин та прав і свобод осіб, які належать до цих меншин, є невід`ємною частиною міжнародного захисту прав людини і як такий є одним з напрямків міжнародного співробітництва. Кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй, чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв`язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі.

Статтею 8 Європейської Конвенції щодо захисту прав людини та основоположних свобод встановлено, що кожен має право на повагу до його приватного i сімейного життя, до житла і до таємниці кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом, і коли це необхідно в демократичному суспiльствi в інтересах національної i громадської безпеки або економічного добробуту країни, з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав i свобод інших осіб.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка в Україні є джерелом права, поняття приватного життя та сфера дії ст. 8 Конвенції розповсюджується й на право фізичної особи на самоідентифікацію, в тому числі щодо визначення імені, релігійних переконань, статі тощо.

З цього вбачається, що поняття поваги до приватного життя може охоплювати й повагу до національної самоідентифікації особи.

Зокрема, як зазначається у п. 37 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гарнага проти України», хоча мета статті 8 Конвенції головним чином стосується захисту особи від свавільного втручання державних органів, вона не лише зобов`язує державу утриматися від такого втручання, але й покладає на неї позитивні зобов`язання, властиві дієвій повазі до приватного та сімейного життя. Якщо межі між позитивними та негативними зобов`язаннями держави за статтею 8 не можна визначити з достатньою точністю, то застосовні принципи, тим не менш, є подібними. В обох контекстах слід дотримуватись справедливого балансу, який потрібно встановити між конкуруючими інтересами особи та суспільства в цілому.

Ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV від 23 лютого 2006 року встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї та практику Суду як джерело права.

З огляду на викладене, виходячи із системного аналізу положень чинного законодавства України, суд першої інстанції вважав, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки вирішити вищевказане питання позасудовим шляхом у позивача немає можливості, вона була вимушена звертатися до суду з даною позовною заявою.

На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

ОСОБА_1 при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн., який вона просила віднести за її рахунок.

Проте з такими висновками суду першої інстанції у цій справі погодитись не можна з таких підстав.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України - питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції у цій справі не відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , звертаючись із заявою до Хортицького районного у м. Запоріжжя відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, мала на меті внести зміни до актового запису про шлюб, складений Дніпровським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (змінено з - відділ ЗАГС Виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів м. Запоріжжя Запорізької області), зазначивши національність матері «німкеня», який було задоволено судом першої інстанції у цій справі у повному обсязі.

Таким чином, позивач, зазначаючи у позові про відмову Хортицького районного у м. Запоріжжя відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області у внесенні змін до актового запису, не просила визнати неправомірними такі дії відповідача, а мала намір вирішити питання про внесення змін щодо національності у вже існуючі записи, отже, спір у цій справі не має ознак публічно-правового, і не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічну правову позицію Велика Палата Верховного Суду висловила в постанові від 23 січня 2019 року у справі № 807/45/17, яка має враховуватись загальними судами у цій справі в силу вимог ст. 263 ч. 4 ЦПК України.

При цьому, Велика Палата Верховного Суду вважає, що поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» в цьому випадку слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, а також тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду, з огляду на таке.

Положеннями ч. ч. 1-3 ст. 49 ЦК України визначено, що актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану регулюють Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 (далі - Правила).

Згідно з пунктом 1.1 розділу І Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та в яких зазначено про можливість оскарження його у судовому порядку.

Підпунктами 2.13.1, 2.13.2 пункту 2.13 розділу ІІ Правил визначено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану, постанова адміністративного суду.

Отже, органи державної реєстрації актів цивільного стану за заявою громадян можуть вносити зміни до актових записів на підставі рішень суду, якими встановлено неправильність таких записів та зазначено про внесення до них конкретних змін.

У ч. 1 ст. 315 ЦПК України наведено перелік фактів, справи про встановлення яких розглядаються судом. Хоч за змістом частини другої цієї статті зазначений перелік не є вичерпним, проте у судовому порядку можуть бути встановлені тільки ті факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб (якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення).

Відповідно до ст. 11 Конституції України держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх корінних народів і національних меншин України.

При цьому, чинним законодавством України не передбачено зазначення в актових записах цивільного стану та свідоцтвах органами державної реєстрації актів цивільного стану національності батьків дитини чи осіб, які вступають у шлюб. Тим самим забезпечується рівність усіх незалежно від національності чи етнічного походження, а також право особи вільно обирати та відновлювати національність, як це передбачено ст. 11 Закону України «Про національні меншини в Україні». Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Згідно зі ст. 300 ЦПК України особа має право на індивідуальність, на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Таке право підпадає під захист ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає, що кожна людина має право на повагу до її особистого і сімейного життя. Держава не може втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом та у випадках, необхідних у демократичному суспільстві в інтересах національної і громадської безпеки.

Відмова від фіксації національності в офіційних документах, що посвідчують особу, та актових записах цивільного стану і відповідних свідоцтвах органів державної реєстрації актів цивільного стану відповідає ст. 24 Конституції України, яка гарантує рівність громадян, зокрема незалежно від етнічного походження, а також ст. 11 Закону України «Про національні меншини в Україні».

Отже, національна належність особи є актом її особистого самовизначення і жодним чином не впливає на публічно-правові відносини такої особи з державою. Фіксація факту національності особи в документі, що її посвідчує, чи в актових записах громадянського стану створила б перешкоду вільному обранню чи відновленню національності, оскільки поставила б таке обрання чи відновлення у залежність від рішення державного органу.

Аналогічну правову позицію Велика Палата Верховного Суду висловила, зокрема, в постанові від 29 травня 2019 року у справі №398/4017/18, яка має враховуватись загальними судами у цій справі в силу вимог ст. 263 ч. 4 ЦПК України.

Таким чином, у зв`язку з неможливістю встановлення в судовому порядку фактів щодо належності осіб до певної національності цей спір не підлягає розгляду не лише в порядку адміністративного чи цивільного судочинства, а й у судовому порядку взагалі.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги скаргу Хортицького районного у м. Запоріжжя відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області лише частково ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи.

За таких обставин, апеляційну скаргу Хортицького районного у м. Запоріжжя відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області слід задовольнити частково; рішення Хортицького районного суду Запорізької області від 30 липня 2019 року у цій справі слід скасувати; провадження за позовом ОСОБА_1 до Хортицького районного у м. Запоріжжя відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, Дніпровського районного у м. Запоріжжя відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про внесення змін в актовий запис про шлюб у цій справі слід закрити.

Керуючись ст. ст. 7, 12, 255, 367, 371-372, 374, 377, 381 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Хортицького районного у м. Запоріжжя відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області задовольнити частково.

Рішення Хортицького районного суду Запорізької області від 30 липня 2019 року у цій справі скасувати.

Провадження за позовом ОСОБА_1 до Хортицького районного у м. Запоріжжя відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, Дніпровського районного у м. Запоріжжя відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про внесення змін в актовий запис про шлюб у цій справі закрити.

Судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст судового рішення апеляційним судом складений 09.12.2019 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Подліянова Г.С.Кримська О.М.