ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 603/780/17Головуючий у 1-й інстанції Іванчук В.М.
Провадження № 22-ц/817/1060/19 Доповідач - Шевчук Г.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Шевчук Г.М.

суддів - Міщій О. Я., Ткач З. Є.,

з участю секретаря - Костів Х.Ю.

сторін: ОСОБА_1

її представника ОСОБА_2

представника позивачки ОСОБА_3 -

- ОСОБА_4

представника Головного управління Держгеокадастру в Тернопільській області

- Кащишин О.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №603/780/17 за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Державного реєстратора прав на нерухоме майно Монастириської міської ради Савки Сергія Васильовича, ОСОБА_3 , інтереси якої представляє ОСОБА_4 на рішення Монастириського районного суду від 21 серпня 2019 року, ухваленого суддею Іванчуком В.М., повний текст якого виготовлений 30 серпня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру в Тернопільській області, ПП "Землі Придністров`я", Монастириської міської ради, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Монастириської міської ради Савки Сергія Васильовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору : ОСОБА_1 про визнання недійсним рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, про визнання недійсними витягів з Державного земельного кадастру про реєстрацію земельних ділянок та технічної документації із землеустрою, скасування державної реєстрації в Державному земельному кадастрі земельних ділянок,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до Головного управління Держгеокадастру в Тернопільській області, ПП "Землі Придністров`я", Монастириської міської ради, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Монастириської міської ради Савки Сергія Васильовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору : ОСОБА_1 про визнання недійсним рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, про визнання недійсними витягів з Державного земельного кадастру про реєстрацію земельних ділянок та технічної документації із землеустрою, скасування державної реєстрації в Державному земельному кадастрі земельних ділянок. В обгрунтування вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_5 , після смерті якого залишилось спадкове майно, до якого входить житловий будинок з надвірними будівлями .

08.07.2014 року державним нотаріусом Монастириської державної нотаріальної контори Тернопільської області Войташек В.І., їй було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно ОСОБА_5 , а саме на вищевказаний житловий будинок з надвірними будівлями. Свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки позивачу видано не було, оскільки у спадкодавця ОСОБА_5 не було правовстановлюючих документів на земельні ділянки.

На підставі прийняття спадщини на житловий будинок до ОСОБА_3 перейшло право власності на земельні ділянки. Виготовити правовстановлюючі докумени вона не мала змоги, оскільки ОСОБА_1 та Коропецькою селищною радою вчинялись протиправні дії.

Рішенням Коропецької селищної ради надано дозвіл ОСОБА_3 на розробку технічної документації із землеустрою. На виконання вищевказаного рішення, позивачем було укладено договір із землевпорядником для виготовлення технічної документації із землеустрою.

01.08.2017 року Державним реєстратором речових прав на нерухоме майно Монастириської міської ради - Савка С.В. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, на земельну ділянку площею 0,16 га, та рішення на земельну ділянку площею 0,25 га, які зареєстровані за ОСОБА_1 . На її думку, вказані рішення державного реєстратора є такими, що порушують законні права позивача та її інтереси, тому підлягають до визнання недійсними. Оскаржуваним рішенням державного реєстратора продубльовано незаконне набуття права власності, шляхом державної реєстрації таких прав за ОСОБА_1 , на частину земельної ділянки, яка згідно закону належить позивачу.

Рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 21 серпня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру в Тернопільській області, ПП «Землі Придністров`я», Монастириської міської ради, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Монастириської міської ради Савки Сергія Васильовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_1 про визнання недійсним рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, про визнання недійсними витягів з Державного земельного кадастру про реєстрацію земельних ділянок та технічної документації із землеустрою, скасування державної реєстрації в Державному земельному кадастрі земельних ділянок задоволено частково.

Визнано недійсними рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Савки Сергія Васильовича від 01.08.2017 року, індексний номер: 36413818, про державну реєстрацію прав власності на земельну ділянку площею 0,16 га, за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :05:001:0091 та рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Савки Сергія Васильовича від 01.08.2017 року, індексний номер: 36413553, про державну реєстрацію прав власності на земельну ділянку площею 0,25 га, за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :05:001:0090 за ОСОБА_1 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Заходи забезпечення позову, вжиті у цивільній справі № 603/780/17 згідно ухвали суду від 22 листопада 2017 року у виді накладення арешту на земельну ділянку площею 0,16 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :05:001:0091 та земельну ділянку площею 0,25 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :05:001:0090 залишити в дії до набрання рішенням законної сили.

Стягнуто з Монастириської міської ради Тернопільської області в користь позивача ОСОБА_3 сплачений судовий збір в сумі 800 грн.

Стягнуто з Державного реєстратора прав на нерухоме майно Монастириської міської ради Савки Сергія Васильовича в користь позивача ОСОБА_3 сплачений судовий збір в сумі 800 грн.

ОСОБА_1 , Державний реєстратор прав на нерухоме майно Монастириської міської ради Савка С.В. та ОСОБА_3 звернулись із апеляційними скаргами на рішення Монастириського районного суду від 21 серпня 2019 року .

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову. В обгрунтування вимог посилається на порушення судом першої інстанції вимог матеріального та процесуального права. Вказує на те, що суд не притягнув її до участі в справі як відповідача, однак при цьому вирішив питання щодо її прав фактично позбавивши її права власності на земельну ділянку та поза увагою залишив рішення Монастириського районного суду від 30.08.2011 року, яким за нею визнано право власності на спадкове майно на земельні ділянки по АДРЕСА_2 . Крім того, стороною у справі заявлялась вимога про застосування строку позовної давності, яку суд не вирішив.

Державний реєстратор прав на нерухоме майно Савка С. В. в апеляційній скарзі також просить скасувати вказане рішення, та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. В обгрунтування вимог вказує на те, що судом першої інстанції всупереч поданим доказам у справі зроблено висновок про те, що державна реєстрація права власності на земельні ділянки за ОСОБА_1 проведена на підставі витягів та те, що державним реєстратором проведено реєстрацію без належної перевірки документів поданих для проведення державної реєстрації права власності, в той час, коли реєстрація проведена виключно на підставі рішення Монастириського районного суду . У графі "Підстава виникнення права власності:" вказано "Рішення суду" - як єдиний документ підстави виникнення права власності. Рішення Монастириського районного суду від 30 серпня 2011 року №2-341/2011 про визнання права власності на спадкове майно за ОСОБА_8 є єдиним документом, на підставі якого проведено реєстрацію права власності.

ОСОБА_3 в апеляційній скарзі просить скасувати рішення в частині відмови їй у визнанні недійсною технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок та скасування державної реєстрації в Державному земельному кадастрі земельної ділянки площею 0,16 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства зареєстрованої за ОСОБА_1 та земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, зареєстрованої за ОСОБА_1 та постановити нове рішення, яким задовольнити ці позовні вимоги.

В обгрунтування вимог посилається на те, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права. Вказує на те, що документація із землеустрою розроблена відповідачами з порушенням її законних прав та інтересів, чинного законодавства, з порушенням меж. Вказані в ній земельні ділянки частково сформовані за рахунок частини її земельної ділянки, а їх площа не відповідає площі фактичного землекористування . В Монастириського районного суду були всі законні підстави для визнання її недійсною, що не суперечить закону та було б ефективним способом захисту прав позивачки, чого суд не зробив.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_3 -третя особа ОСОБА_1 зазначає, що доводи позивачки не відповідають обставинам і доказам у справі, тому апеляційна скарга не підлягає до задоволення. Вказує на те, що відсутні підстави для скасування державної реєстрації земельних ділянок в ДЗК. Витяги з Державного земельного кадастру тільки засвідчують реєстрацію земельної ділянки та відображають інформацію про земельну ділянку яка є актуальною на дату їхнього формування. Також визнання недійсною технічну документацію не передбачено в судовому порядку. Зазначена документація є набором схем і документів, якими визначається конфігурація земельної ділянки та не встановлює речових прав на земельні ділянки.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 . Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області просить апеляційні скарги ОСОБА_1 та Державного реєстратора прав на нерухоме майно Савки С.В. задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Скасовуючи реєстрацію права власності щодо спірних земельних ділянок в державному реєстрі прав на нерухоме майно суд першої інстанції безпідставно позбавив права власності на ці земельні ділянки ОСОБА_1 , право власності на які визнано за нею на підставі рішення суду від 30.08.2011 року. Крім того судом не враховано правові висновки Великої Палати ВС щодо належності відповідача у тотожних спорах. Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано. Тому дані позовні вимоги заявлено до неналежного відповідача.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 ПП "Землі Придністров`я" апеляційну скаргу ОСОБА_3 не визнає. Вказує на те, що технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку за власником ОСОБА_1 розроблена з дотриманням законодавства України, що регулює земельні відносини, а також державних стандартів, норм і правил при здійсненні землеустрою, тому об`єктивних підстав для її скасування немає. Технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку за власником ОСОБА_1 виготовлена на підставі рішення Коропецької селищної ради від 16.11.2011 року .

В суді апеляційної інстанції апелянти підтримали апеляційні скарги, зіславшись на доводи, викладені у апеляційних скаргах .

ОСОБА_1 та представник Головного управління Держгеокадастру в Тернопільській області апеляційну скаргу ОСОБА_3 заперечили.

Позивачка ОСОБА_3 та її представник заперечили апеляційні скарги ОСОБА_1 та Державного реєстратора прав на нерухоме майно Монастириської міської ради Савки С.В.

Інші сторони в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомлені про час і місце судового засідання.

У відповідності до вимог ст.ст. 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційних скарг в їх межах, заслухавши представників сторін колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно положень до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. ч. 1 - 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Разом з тим, наведеним вимогам рішення суду не відповідає.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_3 та третя особа ОСОБА_1 є суміжними користувачами земельних ділянок, між якими існує спір .

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 30 серпня 2011 року, яке вступило в законну силу визнано за ОСОБА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_10 право власності на земельні ділянки площею 0,25 га для обслуговування будинку та 0,16 га для ведення підсобного господарства, які знаходились по АДРЕСА_2 .

На підставі вищезазначеного рішення суду на ім`я ОСОБА_1 2012 року було видано Державний акт серії ЯМ № 191820 на право власності на земельну ділянку в розмірі 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд, кадастровий номер :05:1 Державний акт серії ЯМ № 191821 на право власності на земельну ділянку 0,16 га для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер 050010091

Рішеннями державного реєстратора прав на нерухоме майно Савки С.В. від 01.08.2017 року, індексний номер: 36413818 та 36413553 здійснено державну реєстрацію прав та їх обтяжень на земельну ділянку площею 0,16 га, за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :05:001:0091 та на земельну ділянку площею 0,25 га, за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер: :05:001:0090 якими вказані земельні ділянки зареєстровано за ОСОБА_1 .

З копії реєстраційних справ №42, щодо земельної ділянки :05:001:0090 та № 42 щодо земельної ділянки :05:001:0091 вбачається, що підставою для здійснення державної реєстрації спірних земельних ділянок за ОСОБА_1 є: рішення Монастириського районного суду Тернопільської області від 30.08.2011 року по справі №2-341/2011р.; Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-015 від 09.02.2015 року; Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ -015 від 09.02.2015 року.

Рішенням Коропецької селищної ради №259 від 11.10.2016 року надано дозвіл позивачці ОСОБА_3 , на розробку технічної документації із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства площею 0,12 га, в межах населеного пункту с.Стігла Монастириського району Тернопільської області.

Вищевказані рішення державного реєстратора позивач вважає такими, що порушують її законні права та інтереси, оскільки в ході розгляду цивільної справи № 603/656/13-ц (провадження 22-Ц/789/2/16), було призначено судову земельно-технічну експертизу, висновок якої підтвердив, що ОСОБА_1 фактично користується земельною ділянкою по АДРЕСА_2 , площею, яка не є тотожною площі вказаній у додатках до рішень Коропецької селищної ради за 1996 р, а по-друге встановити конфігурацію таких земельних ділянок у відповідності до вказаних рішень не представляється за можливе. Зазначає, що даним рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 01 липня 2016 року (справа №603/656/13-ц), рішення Монастириського районного суду від 11 березня 2015 року скасовано і ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та Коропецько селищної ради задоволено частково; визнано недійсним державний акт серії ЯМ № 191820 на право власності на земельну ділянку в розмірі 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель га споруд, виданий 03 грудня 2012 року на ім`я ОСОБА_1 ; визнано недійсним державний акт серії ЯМ № 191821 на право власності на земельну ділянку в розмірі 0.16 га для ведення особистого селянського господарства, виданий 03 грудня 2012 року на ім`я ОСОБА_1 ; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав в задоволенні вимог.

Однак, такий висновок суду є передчасним з огляду на те, що у порушення вимог ст. 197 ЦПК України, судом першої інстанції не було вирішено питання щодо кола осіб, які братимуть участь у справі, чим порушено норми процесуального права при вирішенні зазначеного спору.

Відповідно до ч.1ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинствоздійснюється назасадах змагальностісторін. Учасникисправи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Крім цього, відповідно до ч.1 ст.48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідно до ст.51ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі уній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження-до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку. Відповідач, замінений іншим відповідачем, має право заявити вимогу про компенсацію судових витрат, здійснених ним внаслідок необґрунтованих дій позивача. Питання про розподіл судових витрат вирішується в ухвалі про заміну неналежного відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вказаних норм закону позивач, звертаючись до суду з позовом повинен довести факт порушення невизнання чи оспорення його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем (відповідачами). Разом з тим і суд зобов`язаний роз`яснити позивачу наслідки подання позову до неналежного відповідача (відповідачів) та його право подати клопотання про залучення належного, заміни неналежного належним, залучення співвідповідача, тощо. При цьому слід вважати, що заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача, співвідповідача (чи при його (належного відповідача) відсутності) задоволені судом бути не можуть, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не взмозі вирішувати та задовольняти позовні вимоги без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обов`язків, інтересів якої такий прямо стосується (належного відповідача чи співвідповідача). Правом на заявлення клопотання про заміну неналежного відповідача належним, залучення співвідповідача наділений виключно позивач, який у випадку заміни відповідача (відповідачів), залучення нового, зобов`язаний вказати вимоги до нового відповідача (відповідачів) та підстави заявлення таких саме до нього.

Із наведеного вище вбачається, що позивачем подано позов про визнання недійсним рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, про визнання недійсними витягів з Державного земельного кадастру про реєстрацію земельних ділянок та технічної документації із землеустрою, скасування державної реєстрації в Державному земельному кадастрі земельних ділянок, однак відповідачем до участі у справі залучено лише Головне управління Держгеокадастру в Тернопільській області, ПП "Землі Придністров`я", Монастириську міську раду, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Монастириської міської ради, однак до участі у справі не залучено як співвідповідача ОСОБА_1 як власника земельних ділянок, хоча рішення суду про визнання недійсними рішення про державну реєстрацію права власності на належні їй земельні ділянки відповідно прямо впливає на її права та законні інтереси та вона мала би відповідати за таким позовом поряд із іншими відповідачами.

Виходячи із заявлених позовних вимог зазначені позивачем відповідачі не є єдиними належними відповідачами у даних правовідносинах, і однозначно у даній справі іншим належним відповідачем слід вважати ОСОБА_1 , оскільки права та інтереси її порушено як власника земельної ділянки.

Так, судом першої інстанції на обговорення вказане питання (про з`ясування кола осіб, яких стосується спір та залучення співвідповідачів) не ставилось, та позивачу таке його право не роз`яснювалось, відповідно і позивач такого права не реалізовував у спосіб залучення належних відповідачів (співвідповідачів) чи відмову у залученні таких із настанням відповідних наслідків, про що він повинен був бути поінформованим судом.

Без залучення осіб, для яких таке рішення створює відповідні права та обов`язки, змінює правовідносини та призводить до нових наслідків, суд не взмозі давати оцінку підставам та предмету позову та виносити рішення по суті такого спору, оскільки без залучення належного (належних) відповідача (відповідачів, співвідповідачів) на права та обов`язки якого (яких) впливатиме таке судове рішення суд вирішувати питання про задоволення позову не взмозі.

Враховуючи все вище викладене, у суду першої інстанції були відсутні підстави для задоволення позову частково без участі ОСОБА_1 як відповідача.

Згідно з п. 4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно з п. 4 ч.3 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Зважаючи на вказане, неможливість залучення ОСОБА_1 як учасника (співвідповідача) на стадії апеляційного розгляду чи направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції для виконання таких вимог закону судом першої інстанції та істотність таких, зокрема, процесуальних порушень, що вплинуло на вирішення спору вцілому, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційних скарг, які стосуються не згоди із висновками суду по суті заявлених вимог, не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки вони є передчасними.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила :

Апеляційні скарги ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , Державного реєстратора прав на нерухоме майно Монастириської міської ради Савки Сергія Васильовича задовольнити частково.

Рішення Монастириського районного суду від 21 серпня 2019 року скасувати.

Постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру в Тернопільській області, ПП "Землі Придністров`я", Монастириської міської ради, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Монастириської міської ради Савки Сергія Васильовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору : ОСОБА_1 про визнання недійсним рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, про визнання недійсними витягів з Державного земельного кадастру про реєстрацію земельних ділянок та технічної документації із землеустрою, скасування державної реєстрації в Державному земельному кадастрі земельних ділянок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 3 грудня 2019 року.

Головуюча : Г.М. Шевчук

Судді: О.Я. Міщій

З.Є. Ткач