ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 683/647/19
Провадження № 22-ц/4820/1821/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.,

секретар судового засідання Дубова М.В.,

з участю сторін та їх представників,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області в складі судді Бондарчук Л.А. від 17 липня 2019 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :

У березні 2019 року позивач, звертаючись в суд з цим позовом до ОСОБА_2 , вказував, що він та відповідачка проживали спільно однією сім`єю як подружжя без реєстрації шлюбу в АДРЕСА_1 у період з 01 вересня 2005 року по ІНФОРМАЦІЯ_1, а з 2013 року - в зареєстрованому шлюбі за адресою: АДРЕСА_2 .

У період проживання однією сім`єю з відповідачкою без реєстрації шлюбу вони були пов`язані спільним побутом, мали спільний бюджет, разом відпочивали та мали стосунки подружжя. У цей період він працював у ТОВ «Моноліт ЦМ», Старокостянтинівському спеціалізованому кар`єрі, займався підприємницькою діяльністю, в тому числі роздрібною торгівлею продуктами харчування.

У період проживання з відповідачкою однією сім`єю ними було придбано житловий будинок по АДРЕСА_2 . Вказаний житловий будинок був придбаний на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, реєстраційний номер 5515 від 08 грудня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу Голуб О.Є.

У листопаді 2018 року у них з ОСОБА_2 почали виникати сварки, непорозуміння на побутовому підґрунті. На даний час відповідачка не визнає спірний житловий будинок спільною сумісною власністю подружжя та його право на його половину.

Тому просив встановити факт проживання однією сім`єю з відповідачем, як чоловіка і жінки, без реєстрації шлюбу в період з 01 вересня 2005 року по ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , об`єктом права спільної сумісної власності його та ОСОБА_2 , визнати за ним право власності на Ѕ частку зазначеного житлового будинку та припинити право спільної сумісної власності його та відповідачки на даний житловий будинок.

Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 17 липня 2019 року в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту, визнання спільною сумісною власністю та поділ майна відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задоволити його позовні вимоги в повному обсязі.

Вважає, що суд не дав належної оцінки представленим ним доказам на підтвердження проживання з відповідачкою однією сім`єю в період придбання нерухомого майна. Не враховано показання свідка ОСОБА_3 , яка підтвердила факт проживання його з відповідачкою у період з 01 вересня 2005 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Григорівка.

Також суд не врахував рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 20 лютого 2006 року про стягнення з нього на користь ОСОБА_4 аліментів, у якому було зазначено його місце проживання - с. Григорівка Старокостянтинівського району. Факт його проживання станом на лютий 2006 року саме з позивачкою встановлений рішенням суду і є преюдиціальним.

Не враховано, що їх спільна з відповідачкою дитина - ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , тоді як шлюб між ними було зареєстровано лише ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджує факт його проживання з відповідачкою до моменту реєстрації шлюбу однією сім`єю. Тому вважає, що має право на Ѕ частку придбаного ними житлового будинку.

В засіданні апеляційного суду апелянт та його представник підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів.

Відповідач та її представник просили відхилити апеляційну скаргу як безпідставну.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, судом встановлено, що рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 17 серпня 2006 року, яке набрало законної сили 29 серпня 2006 року, розірвано шлюб, зареєстрований 20 березня 1998 року між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_4

08 грудня 2006 року відповідачка ОСОБА_2 (на той час прізвище ОСОБА_7 ) на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу Голуб О.Є. (зареєстровано в реєстрі за № 5515), придбала житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 у позивачки народився син ОСОБА_5 , батьком якого записано позивача ОСОБА_1

18.09.2007 року сторони зареєстрували шлюб.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що ОСОБА_1 не доведено факт його проживання з відповідачкою однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з 01 вересня 2005 року по ІНФОРМАЦІЯ_1, а також те, що спірний будинок придбано в результаті їхньої спільної праці та за спільні кошти, тому відсутні підстави для визнання його спільною сумісною власністю сторін і поділу.

Доводи апеляційної скарги про помилковість цих висновків суду є безпідставними.

Так, частиною другою статті 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до частин першої та другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до статті 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Отже, майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб, як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, слід встановити факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясувати час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності.

Аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 21.02.2019 року у справі № 61-46124св18.

За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд першої інстанції відповідно до ст. 89 ЦПК України дав належну оцінку допустимості, достовірності представлених сторонами доказів, а також достатності і взаємному зв`язку доказів в їх сукупності і правильно констатував недоведеність факту проживання позивача з відповідачкою ОСОБА_2 однією сім`єю у період з 01 вересня 2005 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 та що джерелом набуття спірного майна були їх з відповідачем спільні сумісні кошти або спільна праця.

Так, факт народження спільної дитини сторін не є достатнім доказом на підтвердження спільного проживання та ведення спільного господарства сторонами, наявність у них спільного побуту та бюджету.

В свою чергу суд правильно констатував, що позивач перебував у попередньому шлюбі з ОСОБА_4 до 29 серпня 2006 року, що юридично виключає можливість встановлення факту проживання однією сім`єю з відповідачкою до розірвання цього шлюбу.

Суд першої інстанції дав належну оцінку рішенню Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 20 лютого 2006 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів, і правильно констатував, що зазначене в ньому місце проживання ОСОБА_1 (с. Григорівка Старокостянтинівського району) не підтверджує проживання позивача однією сім`єю в с. Григорівка з відповідачем ОСОБА_2 .

Суд обґрунтовано не прийняв до уваги показання свідка ОСОБА_3 (матері позивача) про спільне проживання сторін з 2005 року як зацікавленої особи, оскільки ці свідчення не узгоджуються з фактом перебування позивача у першому зареєстрованому шлюбі до вересня 2006 року, а також спростовуються показаннями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Апеляційний суд констатує, що відповідачка ОСОБА_2 придбала спірний будинок 08 грудня 2006 року, по спливі близько трьох місяців з часу розірвання свого першого шлюбу позивачем ОСОБА_1 .

Апелянт не довів, що впродовж цього незначного строку сторони спільно набули кошти на придбання будинку, а також не довів джерело їх набуття.

За таких обставин суд дійшов правильного висновку про недоведеність належності спірного будинку до спільної сумісної власності сторін та відсутності підстав для визнання права власності за позивачем на Ѕ його частину.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 17 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06 грудня 2019 року.

Судді Л.М. Грох

Р.С.Гринчук

Т.В.Спірідонова