РІШЕННЯ

Іменем України

05.02.2019 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова,

в складі:

головуючого судді Ванівського Ю.М.

при секретарі Школьніковій К.В.

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Львова позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про до відповідача про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який зареєстрований 18 січня 2005 р. Франківським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що зроблено запис №06, та стягнення аліментів з відповідача на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 2000 грн.

Позовну заяву мотивує тим, що 18 січня 2005 р. Франківським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що зроблено запис №06, зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, про що зроблено запис №06.

Від шлюбу подружжя має сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Протягом останніх років стосунки з чоловіком не склалися. Відповідач не працює та не утримує дитину. Спільне господарство сторони не ведуть. Сімейні стосунки відновити неможливо. На підставі вищевикладеного, просить задоволити позовні вимоги.

В підготовче судове засідання позивач не зявився, однак подала заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач у підготовче судове засідання не зявився, однак подав на адресу суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі.

Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України, суд за результатами розгляду підготовчого судового засідання ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

З'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, 18 січня 2005 р. Франківським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що зроблено запис №06, зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, про що зроблено запис №06, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-СГ №008607.

Від шлюбу подружжя має сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії 1-ЕГ №000851.

Судом встановлено, що між сторонами виникли розбіжності, у них різні погляди на життя, вони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків, сім'я фактично розпалась, її збереження недоцільне. Спору щодо проживання дитини немає.

У відповідності до ст.51Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Згідно з ч. 2ст.104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Частиною 1 ст.110Сімейного кодексу України, передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Зі змісту ст.112Сімейного кодексу України, вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є неможливим, оскільки сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, строк для примирення нічого не змінить.

За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який зареєстрований 18 січня 2005 р. Франківським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що зроблено запис №06.

Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання сина, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно з ст.ст.8,12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини передбачений Конвенцією ООН про права дитини від 20.11.1991р.

Згідно з ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у відповідності до ст. 182 згаданого кодексу при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інші обставини, що мають істотне значення.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

На підставі ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно з ч.1, 2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до ст.191 СК України , аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

Відповідно до положень ч.1 ст.198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

У відповідності до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При визначенні розміру аліментів, суд враховує вік дитини та потреби на її утримання, стан здоровя дитини, матеріальне становище відповідача, а також однаковий обов'язок обох батьків утримувати дитину та приходить до висновку, що слід стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно до досягнення ним повноліття, починаючи з 19 жовтня 2018 року (моменту предявлення позову).

Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути 640 грн. судового збору в дохід держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 110-112 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 110-112 Сімейного Кодексу України, ст.ст.12,13,81,200, 223,247,263,265, ,354, Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, - задоволити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який зареєстрований 18 січня 2005 р. Франківським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що зроблено запис №06.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно до досягнення нею повноліття, починаючи з 19 жовтня 2018 року (моменту предявлення позову).

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 640 грн.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України п. п. 15., 15.5 до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається через Франківський районний суд м.Львова.

Позивач ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1).

Відповідач ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючий за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_2).

Суддя Ванівський Ю.М.