Провадження № 2/185/1538/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05 березня 2019 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Шаповалової І.С., з участю секретаря судового засідання Красуцького Б.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2018 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 30 грудня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, згідно актового запису № 744 розірвати.

В обґрунтування позову вона зазначила, що 30 грудня 2011 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу мають спільного сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів та різні погляди на сімейне життя. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може, тому строк на примирення їм не потрібен.

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Вказала, що вже тривалий час мешкає у іншому населеному пункті, має іншого чоловіка, а з відповідачем не має наміру підтримувати шлюбні стосунки.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити в їх задоволенні, вважає, що у подальшому збереження шлюбу можливе.

Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що сторони 30 грудня 2011 року уклали шлюб. /а.с.4/

Від зазначеного шлюбу мають спільного сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. /а.с.3/

Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам позивача.

Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Суд критично ставиться до доводів відповідача щодо можливості подальшого збереження шлюбу, оскільки сторонам двічі надавався строк на примирення, за результатами якого воно не відбулось. Також суд враховує той факт, що позивач вже тривалий час мешкає у іншому населеному пункті та має на меті створити іншу сім`ю.

Згідно ст.113 СК України, особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Таким чином, оцінивши докази, які були досліджені судом при розгляді справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність позивачем позовних вимог щодо розірвання шлюбу, укладеного між нею та відповідачем, та вважає необхідним дані позовні вимоги задовольнити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 200, 206, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 112, 113 СК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити.

Розірвати шлюб, зареєстрований 30 грудня 2011 року між ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2) та ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3) Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 744.

Після розірвання шлюбу прізвища ОСОБА_1, ОСОБА_2 залишити без змін.

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року) : до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 296 ЦПК України : апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.С.Шаповалова