Справа № 466/1356/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Білінська Г.Б.
Провадження № 22-ц/811/1813/18 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2019 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Крайник Н. П.

суддів: Шеремети Н. О., Цяцяка Р. П.

при секретарі: Цап П. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 16 січня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

25.02.2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 9940,07 грн.

В обгрунтування вимог покликався на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 08.04.2008 року відповідач ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості кредитом.Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі. Відповідно до п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання. Власник картки зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 6.7 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг; - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 гри. + 5% від суми позову. Відповідач станом на 31.12.2014 року допустила заборгованість - 26749.56 гри., яка складається з :8043,25 гри. - заборгованість за кредитом;16493,30 грн, - заборгованість по процентам за користування кредитом;-2213,01 грн. - заборгованість з комісії за користуванням кредитом.Від цієї суми заборгованості слід відняти суму 17759,02 грн, яка підлягає стягненню на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 11.10.2011 р. Тому з відповідача в користь підлягає заборгованість в розмірі 9940, 07 грн., що з яких 8990,54 грн. заборгованість по кредиту, 500,00 грн. штраф/фіксована частина/ ,449,53 грн. штраф /процентна складова/.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Рішення суду оскаржило ПАТ КБ «Приватбанк».

Вважає його незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що висновок суду першої інстанції про те, що позивач пропустив строк позовної давності при зверненні із до суду є помилковим. Як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідачем були виконані наступні платежі: у квітні 2012 року у сумі 1230,00 грн. та у травні 2012 року у сумі 1896,92 грн. Тому, вважає, що згідно ч. 1 ст. 264 ЦК України, якщо особою вчинені дії, які свідчать про визнання нею свого боргу, то перебіг позовної давності переривається. Відповідно до ч. 3 ст. 264 ЦК України, після переривання перебіг позовної давності починається заново. Таким чином, строк позовної давності був перерваний та почався знову. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Відтак, Банк звернувся із позовом у межах загального строку позовної давності. Зазначає, що позивачем надано належні та допустимі докази у справі на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, а саме розрахунок заборгованості, у якому вказані суми відсотків, пені та інші суми відповідно до кредитного договору. Відповідачем ці докази не спростовані.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким позов задовольнити.

В засіданні суду апеляційної інстанції представник апелянта ПАТ КБ «Приватбанк» Гнатишак О.В. скаргу підтримав з підстав, наведених у ній, просив скаргу задоволити, рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення , яким позовні вимоги банку задоволити.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 проти скарги заперечив, просив у задоволенні скарги відмовити, рішення суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи в межах доводів скарги та позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

У відповідності до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно із ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Разом із цим, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та пята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Відповідно до ч.2 ст. 1050 та ст. 1054 ЦК України наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 08.04.2008 року відповідач ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Кредитний договір від 08.04.2008 р. було укладено шляхом складення та підписання ОСОБА_1 анкети-заяви, згідно якої кредит видано на платіжну картку № НОМЕР_1 , строк дії картки згідно п.3.1.1. 5.4 Правил користування платіжною карткою визначений - до останнього дня травня 2011 року. Нова картка ОСОБА_1 не видавалась.

Згідно розрахунку позивача, станом на 31.12.2014 року відповідач допустила заборгованість розмірі 9940, 07 грн., що з яких 8990,54 грн. заборгованість по кредиту, 500,00 грн. штраф/фіксована частина/ ,449,53 грн. штраф /процентна складова/.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ КБ «Привватбанк», районний суд виходив з того, що позивачем не надано суду доказів погашення ОСОБА_1 кредиту в період з 28.04.2012 р. , 03.05.2012 р., 07.05.2012 р., що вбачається з розрахунків позивача та свідчить про переривання позовної давності; відповідачем заявлено про застосування спливу позовної давності.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується.

Як встановлено судом, строк дії картки, що відповідає строку дії договору, сторонами встановлено до останнього дня травня 2011 року. Нова картка ОСОБА_1 не видавалась.

Доказів того, що саме ОСОБА_1 28.04.2012 р., 03.05.2012 р. та 07.05.2012 р. вносились кошти на погашення кредитної заборгованості (без картки) матеріали справи не містять, як і доказів того, в який спосіб такі кошти були внесені.

Відповідно до ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи, що до даних правовідносин підлягає застосуванню загальний строк позовної давності, що становить три роки, пред`явлення позивачем позову більше, ніж через три роки з часу внесення відповідачем останнього платежу за договором свідчить про пропуск ним строку позовної давності для звернення до суду за захистом свого права. Доказів того, що строк позовної давності переривався, матеріали справи не містять.

З наведених мотивів, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення скарги ПАТ КБ «Приватбанк» та скасування рішення суду, оскільки таке ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 16 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 06.12.2019 року.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Шеремета Н. О.

Цяцяк Р. П.