Справа № 341/2339/14-ц
Провадження № 22-ц/4808/986/19
Головуючий у 1 інстанції Юсип І. М.
Суддя-доповідач Мелінишин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (суддя-доповідач) Мелінишин Г.П.

суддів: Томин О.О., Ясеновенко Л.В.,

за участю секретаря Турів О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Лукінівим Михайлом Петровичем, на рішення Галицького районного суду в складі судді Юсип І.М., ухвалене 23 травня 2019 року в м. Галичі Івано-Франківської області, повний текст якого складено 3 червня 2019 року, в справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по генеральному договору про надання кредитних послуг,

в с т а н о в и в:

В жовтні 2014 року представник ПАТ «Універсал Банк» (в подальшому переіменоване на АТ «Універсал Банк») звернувся в суд з позовом, вимоги якого збільшував та предмет якого змінив в лютому 2019 року, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по генеральному договору про надання кредитних послуг.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 8 листопада 2007 року між сторонами укладено генеральний договір про надання кредитних послуг BL421, згідно умов якого банк надав відповідачу кредитні послуги в рамках ліміту 53 000 доларів США. Додатковою угодою №BL421/ BL421-К, підписаною в цей же день, сторони погодили відсоткову ставку в розмірі 11,5 % річних за користування кредитом та кінцеву дату повернення коштів -1 листопада 2027 року. Також сторонами укладались інші додаткові угоди, які змінювали відсоткову ставку та періоди її нарахування. Внаслідок неналежного виконання умов договору станом на 17.03.2015 року утворилась заборгованість в розмірі 62 692,41 долари США, з яких: 49 278,49 доларів США заборгованості по тілу кредиту, в тому числі просторочена заборгованість - 1 762,11 доларів США, відсотки - 13 008,25 доларів США, підвищені відсотки - 405,67 доларів США. Рішенням Галицького районного суду від 14.11.2018 року з поручителя ОСОБА_2 на користь банку стягнуто 62 692,41 доларів США заборгованості за вказаним кредитним договором. Оскільки встановлені в цьому рішенні обставини щодо укладення договору, факту отримання позичальником коштів, порушення відповідачем умов договору та наявності заборгованості тощо мають преюдиційне значення для суду при вирішенні даної справи, вони не потребують повторного доказування. Посилаючись на невиконання цього судового рішення, банк просив стягнути з боржника ОСОБА_1 39 278,49 доларів США заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Галицького районного суду від 23 травня 2019 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» 39 278,49 доларів США заборгованості по генеральному договору про надання кредитних послуг №BL421 від 08.11.2007 року. Також вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

При цьому суд першої інстанції врахував обставини встановлені рішенням Галицького районного суду від 14.11.2018 року, яким з ОСОБА_2 (поручителя по даному кредитному договору) на користь банку стягнуто заборгованість та виходив з солідарного обов`язку у спірних правовідносинах позичальника ОСОБА_1 і поручителя ОСОБА_2 . Відтак, наявність судового рішення про стягнення з поручителя зазначеної суми заборгованості не є підставою для припинення грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги безпосередньо з позичальника.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Лукінів М.П. вказує на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що 18.06.2014 року ПАТ «Універсал Банк» надіслав вимогу про дострокове погашення кредиту за генеральним договором. Відтак, на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору. Посилається на преюдиційну практику, викладену в Постановах Великої Палати Верховного Суду, відповідно до якої у випадку закінчення строку кредитування або пред`явлення вимоги про дострокове повернення кредиту, кредитор втрачає право на нарахування передбачених кредитним договором процентів.

Також зазначає, що рішенням Галицького районного суду від 14.11.2018 року з поручителя ОСОБА_2 стягнута заборгованість за вказаним договором. Проте, судом залишено поза увагою інформацію про наявність виконавчого провадження, як і не враховано розмір стягнутих виконавчою службою коштів.

Крім того, під час розгляду цієї справи 26.12.2018 року між АТ «Універсал Банк» та ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» укладено договір відступлення права вимоги заборгованості за Генеральним та іпотечним договорами. Вартість предмета іпотеки згідно висновку суб`єкта оціночної діяльності складає 1 646 980 грн, що значно перевищує суму заборгованості. Тим самим уклавши вказаний договір, банк захистив своє порушене право в повному обсязі. Оскільки суд не врахував обсяг зобов`язань, що перейшли до нового кредитора, тому безпідставно задовольнив позов банку.

На думку апелянта, позивач з порушенням норм процесуального права під час судового розгляду змінив предмет позову - із звернення стягнення на предмет іпотеки на стягнення заборгованості. При цьому ним не надано жодного розрахунку заборгованості, її розмір також не підтверджується матеріалами справи. Тому просив рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ «Універсал Банк» Бойчук Я.В. посилається на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції. Доводи апеляційної скарги вважає надуманими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. Так, розрахунок заборгованості надано позивачем при пред`явленні позову станом на 16.09.2014 року і по тілу кредиту вона складала 49 338,76 доларів США. Станом на 17.03.2015 року відповідно 49 278,49 доларів США. Згідно укладеного 26.12.2018 року договору відступлення прав вимоги позивач частково відтупив ТОВ «ФК « Інвест Фінанс» право вимоги до відповідача. Тому банк вправі вимагати стягнення з позичальника іншої, не відступленої частини вимоги в розмірі 39 278,49 доларів США тіла кредиту. Сума цього боргу також підтверджена рішенням Галицького районного суду від 14.11.2018 року, яким заборгованість по вказаному договору стягнуто з поручителя ОСОБА_2 . Дане рішення набрало законної сили, перебуває на виконанні в приватного виконавця, проте на даний час не виконано. Безпідставними вважає і посилання апелянта щодо подання позивачем заяви про зміну предмета позову з порушенням норм процесуального права, оскільки вона відповідно до вимог ч.3 ст. 49 ЦПК України подана до закінчення підготовчого засідання новим складом суду. На його думку, враховуючи право кредитора обирати спосіб захисту свого порушеного права, договір іпотеки та договір про відступлення права вимоги за цим договором жодним чином не впливають на право позивача стягнути заборгованість із позичальника.

В засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_1 - адвокат Лукінів М.П. доводи скарги підтримав з наведених у ній мотивів.

Представник АТ «Універсал Банк» Бойчук Я.В., будучи належним чином повідомленим, в судове засідання не з`явився та подав заяву про відкладення розгляду справи. Враховуючи відсутність поважних причин неявки представника, необхідність дотримання учасниками справи процесуальних прав та обов`язків, а судом - строків розгляду справи тощо, колегія суддів відповідно до статті 372 ЦПК України перешкод розглядові справи у його відсутності не вбачає.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника апелянта- адвоката Лукініва М.П., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що 08.11.2007 року між ВАТ «Банк Універсальний» (правонаступником якого є АТ «Універсал Банк») та ОСОБА_1 було укладено генеральний договір про надання кредитних послуг №BL421. Відповідно до умов договору позивач зобов`язався надати позичальнику кредитні послуги в рамках ліміту 53 000 доларів США на строк до 01.11.2027 року (а.с. 10-16 т.1). Згідно додаткової угоди №BL421/BL421-К, укладеної між сторонами в цей день за використання кредитних коштів у межах встановленого строку кредитування визначена процентна ставка в розмірі 11,5% річних та погоджено графік повернення кредиту (а.с.23-28 т.1). В подальшому сторони неодноразово погождували збільшення процентної скавки по договору з встановленням періодів для її нарахування. Наведені обставини підтверджуються долученими до позовної заяви копіями додаткових угод від 09.02., 05.11.2009 року та 13.09.2011 року (а.с.17-22 т.1)

08.11.2007 року між сторонами укладено нотаріально посвідчений іпотечний договір (зі змінами від 05.11.2009 року та 13.09.2013 року), предметом якого є нежитлове приміщення магазину А , загальною площею 32,3 кв.м та нежитлове приміщення магазину А , загальною площею 56,1 кв.м в АДРЕСА_1 , передане ОСОБА_1 для забезпечення виконання зобов`язань згідно кредитного договору (а.с. 29-36 т.1).

18.06.2014 року ПАТ «Універсал Банк» надіслало ОСОБА_1 вимогу, отриману ним 27.06.2014 року, про погашення заборгованості по сплаті кредиту та нарахованих процентах в розмір 57 271,16 доларів США. З яких 985,67 доларів прострочена заборгованість за кредитом, 48 378,15 строкова сума заборгованості, 7 780,48 - відсотки, комісія, 126,86 - підвищені відсотки,пеня,штраф за порушення виконання зобов`язань. Повідомлено, що у випадку невиконання цієї вимоги термін повернення кредиту визнається банком таким, що настав достроково на 31 день з моменту отримання (а.с. 37-38 т.1).

Рішенням Галицького районного суду від 14.11.2018 року в справі за № 341/2346/14-ц задоволено позов ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_2 , третя соба ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» 62 692,41 доларів США заборгованості по генеральному договору про надання кредитних послуг BL421 від 08.11.2007 року, яка утворилася станом на 17.03.2015 року. В зустрічному позові ОСОБА_2 до ПАТ «Універсал Банк» про визнання договору поруки припиненим відмовлено.

Даним рішенням встановлено, що з метою забезпечення виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань по кредитному договору 8 листопаа 2007 року з ОСОБА_2 укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручитель несе солідарну відповідальність перед ПАТ «Універсал Банк» та відповідає по всіх зобов`язаннях позичальника в повному обсязі. Також з`ясовано, що станом на 17.03.2015 року (з врахуванням збільшення представником позивача розміру позовних вимог сума заборгованості ОСОБА_1 складає 62 692,41 долари США, з яких: 49 278,49 доларів США заборгованості по тілу кредиту, в тому числі просторочена заборгованість - 1 762,11 доларів США, відсотки - 13 008,25 доларів США, підвищені відсотки - 405,67 доларів США (а.с. 206-208 т.1).

Пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За приписами статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Обсяг прав (наприклад, сума заборгованості, права на стягнення відсотків, штрафних санкцій тощо) та умови визначаються на момент переходу цих прав до нового кредитора.

Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.

На підставі статті 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому слід враховувати, що у зв`язку з заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Зміна кредитора у зобов`язанні вказує на втрату прав, інтересів та обов`язків попереднього кредитора стосовно предмета спору.

З матеріалів справи вбачається, що 26.12.2018 року, в ході розгляду справи судом, між ПАТ «Універсал Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» було укладено договір про відступлення права вимоги №184/18, відповідно до умов якого банк відступив новому кредитору право вимоги до боржника по Генеральному договору про надання кредитних послуг №BL421 від 08.11.2007 року (а.с. 231-234 т.1). Згідно пункту 1.5. цього договору право вимоги поширюється на право первісного кредитора вимагати від боржника виконання частини основного зобов`язання за кредитним договором та становить 50 000 доларів США. Що складається відповідно з частини заборгованості за тілом кредиту у розмірі 10 000 доларів США та частини заборгованості за процентами у розмірі 40 000 доларів США. Крім того, пунктом 4.3. договору загальну суму заборгованості за кредитним договором визначено в розмірі 94 643,39 доларів США. З них: 49 278,49 доларів США - за основною сумою боргу, 45 364,90 доларів США - зі сплати відсотків.

Таким чином, сума заборгованості по тілу кредиту зазначена банком в межах суми, що, в тому числі, стягнута з поручителя ОСОБА_2 на користь банку рішенням Галицького районного суду від 14.11.2018 року.

За змістом п.3.3., 3.4. та 4.1. договору №184/18 сторони домовились, що заміна сторони у зобов`язанні вважається такою, що відбулась, а право вимоги за кредитним договором вважається відступленим первісним кредитором новому кредитору з дати зарахування в повному обсязі суми грошових коштів в обумовленому ними розмірі, відповідно з цього часу у нового кредитора виникає право вимоги до боржника. Пунктами 3.5., 5.1. договору також передбачено, що в дату відступлення права вимоги сторони підписують акт приймання-передачі документації і первісний кредитор передає новому документи, що засвідчують дійсність грошової вимоги.

На виконання вказаних умов в цей же день складено акт приймання-передачі документації, згідно якого ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» отримало копії генерального договору про надання кредитних послуг №BL421 від 08.11.2007 року, додаткової угоди №BL421/BL421-К від 08.11.2007 року, додаткової угоди №1 від 09.02.2009 року, додаткової угоди №2 від 05.11.2009 року, додаткової угоди №3 від 13.09.2011 року до Генерального договору (а.с. 235 т.1).

Також 26.12.2018 року між ПАТ «Універсал Банк» та ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» укладено договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, яким забезпечувалось дотримання вимог кредитного договору, посвідчений нотаріально у встановленому законом порядку. За п. 3.1. цього договору банк відступив, а ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» набув всі права іпотекодержателя за договором іпотеки. Відповідно сторонами також підписано акт приймання-передачі документації, а саме договору іпотеки нерухомого майна - нежитлової нерухомості від 08.11.2007 року, договори про внесення змін від 05.11.2009 року та від 13.09.2011 року (а.с. 236-241 т.1).

29.12.2018 року банк направив поручителю ОСОБА_2 повідомлення про укладення договору відступлення права вимоги та нового кредитора ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» (а.с. 221 т.1).

Як передбачено ст.526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

За приписами частини 2 ст. 1048 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Із матеріалів справи вбачається та не заперечується представником позивача, що підставою для звернення з позовом до суду про стягнення суми заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 є фактично заборгованість за тілом кредиту з врахуванням відступленої частини права вимоги ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» в розмірі 39 278,49 доларів США ( 49 278,49 - 10 000).

Зважаючи на встановлені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що місцевий суд обгрунтовано стягнув вказану суму заборгованості з позичальника на користь банку.

Твердження апелянта, що при вирішенні спору судом безпідставно не враховано погашення поручителем ОСОБА_2 заборгованості по договору в рамках відкритого виконавчого провадження по виконанню рішення Галицького районного суду від 14.11.2018 року не заслуговують на уваги. Належних та допустимих доказів на підтвердження цієї обставини відповідачем не представлено і вказані доводи суд першої інстанції спростовував в своєму рішенні. Не надано таких і суду апеляційної інстанції.

Надуманими є також посилання в апеляційній скарзі на те, що АТ «Універсал Банк» захистив своє порушене право уклавши Договір відступлення права вимоги з ТОВ «ФК «Інвест Фінанс», тому не вправі був звертатися з таким позовом. Як вже було встановлено, банк передав новому кредитору лише частину вимоги згідно кредитного договору, а позовні вимоги заявлені щодо стягнення заборгованості, право на яке залишилось у банку.

Враховуючи обрання кредитором способу захисту порушеного права - стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по кредиту, безпідставними є і його посилання на вартість предмета іпотеки, оскільки такі не стосуються предмета доказування в даній справі.

Аналогічно необґрунтованими є доводи апелянта в частині нарахування процентів після направлення боржнику вимоги про дострокове погашення боргу, оскільки предметом цього спору є стягнення заборгованості по тілу кредиту, а не відсотків за користування ним.

Що стосується порушень судом при вирішенні спору, на думку апелянта, норм процесуального права, то як підтверджується матеріалами справи, враховуючи зміну складу суду, предмет позову банком було змінено до закінчення підготовчого засідання згідно ч.3 ст.49 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на вищезазначені обставини підстав для скасування рішення суду по суті з мотивів вказаних у апеляційній скарзі апеляційним судом не встановлено.

Разом з тим, рішення суду в частині розподілу судових витрат не можна вважати обґрунтованим.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.6).

Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.

Згідно п.9. ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються особи з інвалідністю I та II груп.

Згідно довідки МСЕК від 16.04.2018 року ОСОБА_1 є інвалідом першої групи (а.с. 63 т.2), а відповідно звільнений від сплати судового збору

Відтак, рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат слід скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Враховуючи, що рішення постановлено на користь банку, а відповідач звільнений від сплати судового збору, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Лукінівим Михайлом Петровичем, задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду від 23 травня 2019 року в частині розподілу судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Компенсувати Акціонерному товариству «Універсал Банк» судові витрати в розмірі 3 654 грн за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий Г.П. Мелінишин

Судді: О.О. Томин

Л.В. Ясеновенко

Повний текст постанови виготовлено 30 липня 2019 року