Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

18 червня 2019 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва в складі головуючого судді Гребенюк В.В., за участю секретаря судового засідання Добривечір А.О., розглянувши цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» до ОСОБА_1 , про відшкодування збитків в порядку регресу, -

УСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року до суду звернулося публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна» (надалі за текстом - позивач) з позовом до ОСОБА_1 (надалі за текстом - відповідач), про відшкодування збитків в порядку регресу.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 17.03.2017 року в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода (надалі за текстом - ДТП) за участю автомобіля «Kia», держ. номер НОМЕР_1 , під керуванням відповідача, та автомобіля «Fiat», держ. номер НОМЕР_2 . Постановою Подільського районного суду м. Києва відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність відповідача перед третіми особами на момент ДТП була застрахована, позивач виплатив страхове відшкодування в сумі 10 720,50 грн власнику автомобіля «Fiat», держ. номер НОМЕР_2 . Проте, цивільно-правова відповідальність відповідача як пенсіонера була застрахована на пільгових умовах, і пільга діяла лише у випадку керування автомобілем, що належав йому на праві власності.

Враховуючи те, що автомобіль, яким керував відповідач, належав іншій особі, позивач отримав право регресу в розмірі 50 % виплаченого ним відшкодування, і тепер просить стягнути вказану суму з відповідача.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 12.11.2018 р. відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання, встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву.

Представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, клопотань чи заяв про відкладення розгляду справи до суду не надавав, відзив не подавав, а відтак, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини і відповідні їм правовідносини.

17.03.2017 року в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Kia», держ. номер НОМЕР_1 , під керуванням відповідача, та автомобіля «Fiat», держ. номер НОМЕР_2 , що підтверджується повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від 17.03.2017 року (а.с. 20-21).

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 03.11.2017 р. у справі № 758/4301/17-п встановлено факт наявності у діях відповідача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, однак провадження у справі закрито у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення. Зокрема, судом було встановлено, що відповідач 07 березня 2017 року близько 08 години 30 хвилин рухаючись на перехресті вул. Вишгородської та вул. Білицької, керуючи автомобілем марки «Kia», держ.номер НОМЕР_1 , при перестроюванні не надав дорогу автомобілю марки «Fiat», держ. номер НОМЕР_2 , що рухався в попутному напрямку по смузі руху на яку він мав намір перестроюватись, чим порушив п. 10.1, п. 10.3 ПДР України: «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», «У разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.», внаслідок чого сталося зіткнення, в результаті якого транспортні засоби отримали механічні пошкодження (а.с. 22).

Цивільно-страхова відповідальність відповідача перед третіми особами на момент ДТП була застрахована позивачем, що підтверджується полісом № АІ/9807161 від 01.07.2016 року, із застосуванням пільги, а саме, із понижуючим пільговим коефіцієнтом 0,5, як пенсіонеру відповідно до пенсійного посвідчення НОМЕР_4 від 13.09.2012 року (а.с. 19).

Автомобіль «Kia», держ.номер НОМЕР_1 , належить на праві власності ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 32-33).

Страховиком було виплачено страхове відшкодування в розмірі 10 720,50 грн потерпілій особі - власнику автомобіля «Fiat», держ. номер НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , що підтверджується страховим актом від 01.04.2018 року № 43/44005/3.2.29 (а.с. 36), заявою щодо погодження розміру страхового відшкодування від 24.11.2017 року (а.с. 35), реєстром безготівкових термінових переказів від 11.04.2018 року (а.с. 38).

Відповідно до положень статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування у повному обсязі. До збитків відносяться витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної, небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 5 даної статті особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Частиною 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до п. 13.2 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків, за умови, що страхувальником є громадянин України - учасник війни, особа з інвалідністю II групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до I або II категорії, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий об`єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності. Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу.

Пунктом 38-1.1 ст. 38-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування.

Оскільки суду не було надано належних і допустимих доказів в підтвердження тієї обставини, що автомобіль, яким керував відповідач під час ДТП, належав йому на праві власності, суд встановив, що відповідачем не було дотримано умови пільгового страхування цивільно-правової відповідальності, передбачені п. 13.2 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відтак, підлягає стягненню з відповідача 50 відсотків страхового відшкодування, виплаченого позивачем потерпілій особі, тобто, в розмірі 5 360,25 гривень.

Відповідно до принципу диспозитивності, передбаченого ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ураховуючи зазначене, оцінивши докази, надані на підтвердження позицій позивача на предмет їх належності, допустимості і достовірності, а також взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача до відповідача та наявність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 13, 81, 141, 223, 263-265, 268, 273, 280-282, 289, 352, 354-356 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» до ОСОБА_1 , про відшкодування збитків в порядку регресу - задовольнити;

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» (Код ) суму відшкодування в порядку регресу у розмірі 5 360 (п`ять тисяч триста шістдесят) гривень 25 копійок;

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» (Код ) понесені судові витрати у розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні;

Повне найменування:

позивач - публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна» (місцезнаходження: 04176, м. Київ, вул. Електриків, б. 29-А, );

відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 );

Заочне рішення може бути переглянуто Подільським районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення;

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разу пропуску з інших поважних причин;

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення;

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В. Гребенюк