П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2019 року

м. Рівне

Справа № 564/2587/18

Провадження № 22-ц/4815/399/19

Головуючий в Костопільському районному суді

Рівненської області: Левчук В.В.

Дата, час і місце ухвалення рішення суду:

22.12.2018 об 11 год. 21 хв. в м. Костопіль Рівненської області

Повний текст рішення складено: 27.12.2018

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Бондаренко Н.В., Ковальчук Н.М.,

секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.

учасники справи:

позивач 1: ОСОБА_2;

позивач 2: ОСОБА_3;

відповідач : ОСОБА_4;

представники учасників справи:

позивачів - адвокат Євгеюк Олександр Євстафійович,

відповідача - адвокат Рудика Світлана Юхимівна,

за участі (в апеляційному суді): позивачів та їх представника - Євгеюка О.Є.; представника відповідача - Рудики С.Ю.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - адвоката Євгеюка Олександра Євстафійовича на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 22 грудня 2018 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності та визнання права власності на частку спадкового майна,

в с т а н о в и в :

У вересні 2018 року в суд звернулися ОСОБА_2 і ОСОБА_3 з позовом до ОСОБА_4 про визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності та визнання прав власності на 1/3 частку спадкового майна. Мотивуючи свої вимоги, зазначали, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла їх матір - ОСОБА_7 Заповіту вона не склала, а тому спадкування здійснюється за законом. Спадкоємцями після смерті матері є її чоловік ОСОБА_3; дочка ОСОБА_2; син ОСОБА_3, тобто троє осіб. 19 квітня 2018 року вони уклали договір про поділ спадщини, поділивши належне на праві приватної власності померлій майно. Проте до цього майна не увійшов належний матері на праві спільної сумісної власності автомобіль Renault Trafic, 2002 року випуску, білого кольору, номер кузова: НОМЕР_5; д.н.з. НОМЕР_1. Титульним власником автомобіля є відповідач, втім Ѕ частини автомобіля належала й матері, оскільки придбавався ними за спільні кошти під час шлюбу. Попри це, ОСОБА_4 відмовився надати правовстановлюючий документ на спірний автомобіль, чим позбавив позивачів можливості оформити на нього своє право у встановленому законом порядку. Без пред'явлення нотаріусу правовстановлюючого документа правовий титул на майно не може бути виданим.

З наведених міркувань просили визначити частку ОСОБА_7 у праві спільної сумісної власності на автомобіль Renault Trafic, 2002 року випуску, білого кольору, номер кузова: НОМЕР_5; д.н.з. НОМЕР_1, в Ѕ.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/6 та на 1/6 за ОСОБА_3 спірного автомобіля в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, що померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_4 вважав позовні вимоги безпідставними, адже за взаємною згодою сторін спірний автомобіль не був внесений до складу спадщини. Тому жодні права позивачів не порушені. Також позивачами не додано до позову постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій, позаяк саме нотаріус має вчиняти дії щодо спадкового майна, зокрема визначення частки в спільному майні та визначення часток в майні спадкодавця.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області позов залишено без задоволення та скасовано заходи забезпечення позову у виді арешту на автомобіль Renault Trafic, 2002 року випуску, білого кольору, номер кузова: НОМЕР_5; д.н.з. НОМЕР_1.

На рішення суду позивачами подано апеляційну скаргу, де покликались на його незаконність та необґрунтованість, які полягали у порушенні норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права та неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи.

На її обґрунтування вказувалось про те, що відмовляючи в задоволенні позову, суд хибно виходив з того, що станом на день звернення до суду позивачами не доведено, що їх право на частку у спірному автомобілі порушено чи оспорено відповідачем. Вони з метою отримання свідоцтв про право на спадщину за законом не звертались з проханням чи вимогою надати свідоцтво про реєстрацію спірного автомобіля. Також не звертались до нотаріуса з приводу видачі свідоцтв про право власності в порядку спадкування на частку у такому автомобілі. Позивачі зазначили, що судом попередньої інстанції встановлено коло спадкоємців, а також те, що до складу спадкового майна входить спірний транспортний засіб, який є спільною сумісною власністю подружжя спадкодавця і відповідача. Тому частка в спірному майні ОСОБА_7 та ОСОБА_4 є рівною.

Разом з тим, в апеляційній скарзі зазначено про залишення без уваги того факту, що позивачі позбавлені права оформити спадщину на відповідну частку автомобіля у нотаріуса. Зокрема, частка померлої ОСОБА_7 у спільному автомобілі не визначена, а чинним законодавством не передбачено видачі свідоцтва про право на частку у спільному майні спадкоємцям, якщо титульним власником такого майна значиться той, хто пережив іншого з подружжя. Згодом нотаріусом було відмовлено позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірний автомобіль, а також рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання про право. За таких обставин, враховуючи, що позивачі позбавлені можливості вирішити не в судовому порядку спір щодо визначення частки померлої у праві спільної сумісної власності на спірний автомобіль та визнання права власності на 1/6 частки у порядку спадкування за законом, вважали, що судом безпідставно відмовлено у задоволенні позовних вимог.

З огляду на наведене просили скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позов задовольнити.

Представником відповідача подано відзив на апеляційну скаргу, де він не погоджувався з доводами позивачів та вважав оскаржуване рішення законним та обґрунтованим. Зокрема, зазначив про те, що до суду позивачами, всупереч вимогам ст. 4 ЦПК України, не надано жодних доказів факту порушення їхніх прав. Позивачами надано договір про поділ спадщини від 19 квітня 2018 року, що посвідчений приватним нотаріусом, відповідно до змісту якого сторонами визначено обсяг спадкового майна. Спірний автомобіль, за взаємною згодою сторін, до складу спадщини включений не був. Також вказував на те, що позивачами знехтувано досудовий порядок вирішення спору. Про безпідставність позову свідчить й посилання позивачів на доказ, який не був предметом дослідження в суді першої інстанції, а саме відповідь нотаріуса від 16 січня 2019 року про неможливість вчинення нотаріальних дій щодо спірного автомобіля, щодо якого не заведено спадкову справу. Тому просив рішення районного суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, думку осіб, які беруть участь у справі і з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи представника позивачів та заперечення представника відповідача, колегія суддів дійшла до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6, виданим 06 квітня 2017 року Костопільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, стверджено, і ця обставина сторонами не заперечується, що ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

В подальшому, 25 вересня 2017 року, приватним нотаріусом Костопільського районного нотаріального округу Рівненської області було заведено спадкову справу №149, що підтверджується Витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі № 49227198.

Відповідно до довідки про спадкоємців №281/02-14, яка видана 28 березня 2018 року приватним нотаріусом Костопільського районного нотаріального округу Рівненської області, спадкоємцями є діти: ОСОБА_2, ОСОБА_3 та чоловік: ОСОБА_4

Належне спадкодавцю на праві власності майно було поділено між спадкоємцями в добровільному порядку.

Спірні відносини виникли з приводу того, що до складу спадкового майна також повинна увійти 1/2 частка автомобіля Renault Trafic, 2002 року випуску, білого кольору, номер кузова: НОМЕР_5; д.н.з. НОМЕР_1, який належав спадкодавцю на праві спільної сумісної власності подружжя. Проте реалізувати свої спадкові права щодо спірного майна позивачі не можуть, адже титульним власником зазначеного автомобіля є відповідач, який відмовляється надати правовстановлюючий документ, на підставі якого нотаріус оформив би на нього спадкові права.

Постановами приватного нотаріуса Костопільського районного нотаріального округу Рівненської області від 14 грудня 2018 року позивачам відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом щодо спірного автомобіля. Підставою відмови стало те, що заявниками не подано нотаріусу правовстановлюючих документів, які посвідчували б право власності спадкодавця на спірний автомобіль.

Згідно з наданої Територіальним сервісним центром 5641 РСЦ МВС в Рівненській області 30 березня 2018 року реєстраційної картки транспортного засобу власником транспортного засобу є ОСОБА_4

Натомість судом попередньої інстанції встановлено, і це не заперечується відповідачем, що даний автомобіль був набутий за час його шлюбу зі спадкодавцем, а тому він є їхньою спільною сумісною власністю. Тому необхідності задовольняти вимогу про визначення частки спадкодавця в праві спільної сумісної власності на автомобіль Renault Trafic, 2002 року випуску, білого кольору, номер кузова: НОМЕР_5; державний номерний знак НОМЕР_1, апеляційний суд не знаходить, оскільки презюмується, що вона складає Ѕ частину.

Даної тези відповідач у судовому засіданні не спростував.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд виходив з того, що позивачами не доведено факту порушення чи оспорювання їх прав на частку в спірному автомобілі, а тому відмовив у задоволенні позову.

Між тим, колегія суддів з такими висновками не згодна.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Частинами 1, 2 ст. 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах (ч.1 ст. 1226 ЦК України).

Нормами статей 1258, 1261 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають, зокрема, діти спадкодавця та той з подружжя, який його пережив.

Встановлено, що сторони у справі є спадкоємцями першої черги після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7

Порядок спадкування частки померлого у спільній сумісній власності з іншими особами визначений цивільним законодавством, в т.ч. Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року.

За її змістом, позасудовий поділ частки померлого у спільному сумісному майні подружжя (колишнього подружжя) можливий лише за умови наявності згоди іншого з подружжя. Будь-якої іншої процедури дана Інструкція не передбачає. Не визначає такої процедури і ст. 1226 ЦК України.

Отже, у разі якщо спірне майно придбане за життя спадкодавця у шлюбі та зареєстровано на іншого з подружжя, який не дав згоди на виділ частки померлого у спільній сумісній власності подружжя позасудовим шляхом, і нотаріус відмовив спадкоємцю у видачі свідоцтва про право на спадщину, спадкоємець учасника спільної сумісної власності має право звернутись з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності та відповідно визначити свою частку в такому майні.

При цьому спадкоємець повинен довести суду, коли саме було набуте майно, на яких підставах, чи дійсно таке майно має бути віднесене до спільного сумісного майна подружжя відповідно до положень Сімейного кодексу України, оскільки сам факт набуття майна під час шлюбу не є беззаперечною підставою для визнання його спільною сумісною власністю подружжя.

Лише після встановлення судом, що спірне майно дійсно перебувало у спільній сумісній власності померлого та відповідача (іншого з подружжя) суд вправі визначити частку померлого у такому майні та відповідно визнати за спадкоємцями його частку.

Тому встановивши, що спірний автомобіль входить до складу спадщини, адже належав спадкодавцеві та її чоловіку на праві спільної сумісної власності, та з'ясувавши, що їхні частки є рівними, суд мав усі достатні підстави для визначення частки позивачів у праві власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Справедливість, добросовісність та розумність згідно із п. 6 ст. 3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Спонуканням для прийняття постанови про часткове задоволення позову відповідно до пунктів 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є невідповідність висновків суду обставинам справи, що потягло незастосування при вирішенні спірних відносин норм матеріального права, які підлягали до застосування.

В силу правил ст. 141 ЦПК України понесений позивачами при поданні позову та апеляційної скарги судовий збір в розмірі по 1 762 гривень необхідно стягнути із відповідача на користь осіб, які їх понесли.

На підставі ст.ст. 3, 1226, 1216,1218, 1220, 1226, 1258, 1261 ЦК України, Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384, 388-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - адвоката Євгеюка Олександра Євстафійовича задовольнити частково.

Рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 22 грудня 2018 року скасувати.

Позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частки автомобіля Renault Trafic, 2002 року випуску, білого кольору, номер кузова: НОМЕР_5; державний номерний знак: НОМЕР_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/6 частки автомобіля Renault Trafic, 2002 року випуску, білого кольору, номер кузова: НОМЕР_5; державний номерний знак: НОМЕР_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 1 762 ( одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривень судового збору.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 1 762 ( одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривень судового збору.

В частині позову про визначення 1/2 частки померлої ОСОБА_7 в праві спільної сумісної власності на автомобіль Renault Trafic, 2002 року випуску, білого кольору, номер кузова: НОМЕР_5; державний номерний знак НОМЕР_1, відмовити.

Позивач: ОСОБА_2: проживає: АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2.

Позивач: ОСОБА_3: проживає: АДРЕСА_2; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3.

Відповідач: ОСОБА_4: проживає: АДРЕСА_2; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено: о 16 год. 50 хв. 26.03.2019

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: Н.В. Бондаренко

Н.М. Ковальчук