РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/1743/19

Провадження № 2/643/2488/19

26.03.2019 Московський районний суд міста Харкова в складі головуючого судді: Букреєвої І.А. , при секретарі: Леонтьєвої І.І. , розглянув у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні у приміщені суду цивільну справу за позовом: ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Азотфострейд » про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АЗОТФОСТРЕЙД» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 16 883,46 грн. та понесені мною судові витрати, повязані з розглядом даної справи. Позивач мотивує свої позивні вимоги тим, що в день звільнення, а саме 29 листопада 2018 року він надав відповідачу заяву про своє звільнення з займаної посади за згодою сторін. У даній заяві було вказано адресу куди він просить направити трудову книжку поштою за адресою: 61183, АДРЕСА_1. Однак, до 14 січня 2019 року відповідач не виконав це прохання та приписи діючого законодавства щодо видачі (повернення) трудової книжки. У підтвердження надав поштовий опис вкладення про направлення 09.01.2019 р. відповідачем трудової книжки, а також лист Головного управління Держпраці у Харківській області №1326/02.02/12-14/386 від 11.01.2019 року за результатами перевірки.

Ухвалою суду від 08.02.2019 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого вони заперечують проти задоволення заявлених вимог в повному обсязі посилаючись на те, що в день звільнення 29.11.2018 року відповідним працівником відповідача позивачу була надана на підпис особову картку з трудовою книжкою та копією наказу про звільнення. ОСОБА_1 у відповідності до п.7.1 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників» розписався в особовій картці за отримання трудової книжки, але забирати її відмовився, зажадавши щоб йому трудову книжку прислали поштою. Відповідач вважає , що з часу . коли позивач залишив свій підпис в отриманні трудової книжки , вони вже не відповідають за його трудову книжку , а небажання ОСОБА_2 забрати з офісу трудову книжку, залишення її в офісі є його особистим правом. Просили у позові відмовити у повному обсязі.

Ухвала про відкриття провадження по справі, копія позовної заяви з додатками були направлені відповідачу. У відповідності до ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Так, судом достовірно встановлено, що у період з 20 липня 2018 року по 29 листопада 2018 року ОСОБА_1, знаходився у трудових відносинах з ТОВ «АЗОТФОСТРЕЙД» (далі - Відповідач). Зазначене підтверджується записами у трудовій книжці.

29 листопада 2018 року позивач був звільнений з посади начальника відділу збуту за п.4. ч. 1 ст. 40 КЗпП України (наказ №23-К від 29.11.2018 р.).

У даній заяві ( а.с. 12) позивачем було вказано, що він просить направити трудову книжку поштою за адресою: 61183, АДРЕСА_1.

Згідно вимог ст.ст. 47, 235 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.235 КЗпП України у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час затримки видачі трудової книжки.

Питання пов'язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників , затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110 .

Згідно п.п. 2.27 Інструкції, встановлено днем звільнення вважається останній день роботи.

Пунктом 4.1 Інструкції передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення.

Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.

Водночас, згідно положень п. 7.1 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників», у разі одержання трудової книжки у зв'язку із звільненням працівник розписується у особистій картці і у книзі обліку.

Доказом дати отримання трудової книжки при звільненні може бути наявність підпису працівника, у передбачений підзаконними актами документах, про отримання трудової книжки із зазначенням дати.

До 14 січня 2019 року відповідач не виконав прохання позивач та приписи діючого законодавства щодо видачі (повернення) трудової книжки.

Вказаний факт підтверджується поштовим описом вкладення про направлення 09.01.2019 р. відповідачем трудової книжки, а також підтверджується листом Головного управління Держпраці у Харківській області №1326/02.02/12-14/386 від 11.01.2019 року за результатами перевірки. ( а.с.13-15 )

У своєму відзиві відповідач вказує, що позивач нібито розписався в особовій картці за отримання своєї трудової книжки, тобто де юре і де факто її отримав, але забирати її відмовився.

Позивач відмовляється , що ставив підпис в особистій картці та книзі обліку за отримання трудової книжки.

Згідно положень п. 7.1 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників», дійсно передбачено, що у разі одержання працівником трудової книжки у зв'язку із звільненням працівник розписується у особистій картці і у книзі обліку.

Доказом дати отримання трудової книжки при звільненні може бути наявність підпису працівника, у передбачений підзаконними актами документах, про отримання трудової книжки із зазначенням дати.

На підставі зазначеного, слід зробити висновок, що документ який наданий відповідачем до суду у вигляді особової картки з підписом про отримання ним трудової книжки не може бути оцінений як беззаперечний факт .

В разі умисної відмови від отримання трудової книжки , мав можливість і повинен був у той же день задля виключення вчинення порушення норм діючого законодавства, направити трудову книжку поштою на зазначену у заяві про звільнення адресу.

Згідно Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 р. розроблений механізм здійснення відповідного розрахунку.

Відповідно до пункту 2 наведеного Порядку у випадку нарахування середнього заробітку за час затримки розрахунку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Згідно пункту 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна(годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Враховуючи, що позивач був звільнений 29.11.2018 року, то для розрахунку середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки беруться місяці вересень 2018 року та жовтень 2018 року, тобто два місяці що передували звільненню.

Згідно довідки №1 від 28.01.2019 року про нараховану та виплачену суму доходу за вересень 2018 року позивач, отримав заробітну плату в сумі 11 000 грн., таку ж заробітну плату було отримано і в жовтні 2018 року.

Отже, сума заробітної плати за два місяці, що передували місяцю звільнення становить 22 000 грн.

Протягом вересня та жовтня 2018 року було 43 робочі дні.

Таким чином, сума середньоденної заробітної плати за вересень та жовтень 2018 року рахується як сума заробітної плати за ці місяці, тобто 22 000 грн. поділена на суму відпрацьованих днів, тобто 43, що в свою чергу становить 511,62 грн. за один день.

Кількість днів затримки видачі мені трудової книжки становить 33, тобто з 29.11.2018 року по 14.01.2019 року.

З огляду на викладені положення законодавства, середній заробіток позивача за весь час затримки при видачі трудової книжки та затримка розрахунку при звільненні за період з 29.11.2018 року по 14.01.2019 року становить 16 883,46 грн.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивач звільнений від сплати судового збору , відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави.

Відповідно до частин першої, другої статті 84 ЦПК України 2004 року витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. На підтвердження цих обставин суду надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару , розрахунок вартості робіт з зазначенням виду робіт та витраченого часу .

Враховуючи наведене суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 5 763 грн. витрат на правову допомогу.

Керуючись ст.ст. 141, 263-266, 272-273, 280-283 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АЗОТФОСТРЕЙД » ( 61057, АДРЕСА_2 код 35579031) на користь ОСОБА_1 середній заробіток ї плати за час вимушеного прогулу в сумі 16 883 грн.46 коп. ( шістнадцять тисяч вісімсот вісімдесят три грн.) 46 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 5 763 грн. ( пять тисяч сімсот шістдесят три грн. )

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АЗОТФОСТРЕЙД » ( 61057, АДРЕСА_2 код 35579031) на користь держави судовий збір в розмірі 768 грн.40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Московський районний суд м.Харкова.

Суддя