Дата документу 25.07.2019 Справа № 554/4589/19
Справа №554/4589/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2019 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави в складі: головуючого судді - Бугрія В.М., за участю секретаря судового засідання Сорока Ю.Г. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на нежитлові приміщення загальною площею 129,2 м.кв. в м. Полтава .

Позовні вимоги мотивовані тим, що він згідно договору купівлі-продажу майнових прав від 05.03.2019р. придбав майнові права на вказане нерухоме майно.

З метою впорядкування права власності позивач уклав з відповідачем договір від 12.03.2019р., за яким останній зобов"язався вчинити дії для реєстрації права власності на нерухоме майно, майнові права на яке були придбані позивачем, однак відповідач ухиляється від виконання власних обов`язків, що стало підставою для звернення до суду з позовом.

Ухвалою суду від 14.06.2019 відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду від 09.07.2019 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті

У судове засідання позивач не з`явився, надавши заяву, в якій просить провести слухання справи за його відсутності. Свій позов підтримує та просить задовольнити його в повному обсязі.

Від відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі, в якій відповідач заперечує проти задоволення позову з мотивів невизнання правомірності набуття позивачем права власності на нерухоме майно, при винесенні рішення покладається на розгляд суду.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши обставини справи та наявні докази суд встановив наступне.

З метою впорядкування права власності позивачем ОСОБА_1 з відповідачем ОСОБА_2 укладений договір від 12.03.2019р. про надання послуг, за яким відповідач зобов"язався вчинити дії для реєстрації права власності на нерухоме майно, майнові права на яке були придбані.

Пунктом 7.1 вказаного Договору визначений строк його виконання по 21 січня 2019 року включно та передбачає вичерпний перелік дій, які необхідно виконати відповідачу на виконання умов договору.

На виконання умов укладеного договору позивач передав відповідачу оригінали документів для вчинення відповідних дій. Згідно договору строк виконання останнього по 23 квітня 2019 року включно. В порушення умов договору відповідач не надав позивачу акт виконаних послуг з вказанням наданих послуг за період дії договору.

Не зважаючи на обов`язковість укладеного договору відповідач у встановлений строк власні зобов`язання не виконав, усно висловлюючи спростування дійсності набуття позивачем прав та небажання через це виконувати умови договору, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно.

З наданих позивачем доказів судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу від 16.10.2007р. За № 5717, 5722 зареєстрованого у Державному реєстрі правочинів за №№ 2420284, 2420384 від 16.10.2007р. третій особі належали квартири АДРЕСА_1 .

16.10.2007р. між ПАТ КБ "ПриватБанк" було укладено кредитний договір № PLOKGK00000110, за яким надано кредит у розмірі 453086,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 33,6 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 17.10.2017 року.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 16.10.2007 року укладено договори іпотеки згідно яких в іпотеку передане нерухоме майно - вказані вище квартири та за умовами якого (пункт 2.1.5) у випадку невиконання зобов`язань, а також в інших випадках, передбачених цим договором передбачено право задоволення вимоги за рахунок предмету іпотеки.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 08.08.2008 року по справі № 2-4376/08 визнано право власності на об`єкт самочинного будівництва, а саме нежитлове приміщення за рахунок перепланувань зазначених вище квартир.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 30.09.2009 року у справі № 2-3500/09 позовні вимоги іпотекодержателя були задоволені та в рахунок погашення наявної заборгованості за кредитним договором звернуто стягнення на зазначені вище квартири.

13.09.2016р. року первинний іпотекодержатель прийняв виконання умов договору поручительства в розмірі 534000 грн., які надійшли за меморіальним ордером від 13.09.2016р.

У відповідності до ч. 2 ст. 556 ЦК України, до поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

Згідно ст. 24 Закону України «Про іпотеку» відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Згідно ст. 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

З метеріалів справи встановлено, що згідно інформації, яка міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта в державних реєстрах відсутні записи про реєстрацію права власності на нерухоме майно - квартири АДРЕСА_1 , так і на на об`єкт самочинного будівництва - нежитлове приміщення, яке створено внаслідок переобладнання вказаних квартир за особою, якою був отриманий кредит та укладені договори іпотеки.

Враховуючи відсутність реєстрації права власності на заставне майно - квартири АДРЕСА_1 , та відсутності реєстрації права власності на об`єкт самочинного будівництва - нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 (за рахунок перепланувань та добудов квартир № 2 та № 3 ) за попередним фактичним власником вказаної нерухомості була відсутня можливість укласти договір про задоволення вимог іпотекодержателя за іпотечним договором № PLOKGK00000110 від 16.10.2007 року шляхом набуття права власності на предмет іпотеки на підставі відповідного застереження в іпотечному договорі, яке передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Оскільки в порушення ст. 334 ЦК України державна реєстрація права власності на нерухоме майно за іпотекодателем не здійснена, вказане виключає можливість укласти договір про задоволення вимог іпотекодержателя за договором іпотеки та задоволення забезпеченої іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

За викладених обставин новий іпотекодержатель, маючи права на задоволення грошових вимог за договором іпотеки, але по не залежним від нього причинам не зміг вчинити правочин про відступлення прав за іпотечним договором, його нотаріального посвідчення та державну реєстрацію у встановленому законодавством порядку такого відступлення.

За викладених обставин новий іпотекодержатель, маючи достатній обсяг прав на предмет іпотеки, як об`єкт самочинного будівництва - нежитлове приміщення, створеного за рахунок перепланувань квартир, які були предані в іпотеку за іпотечним договором від 16.110.2007р., здійснив відчуження на користь позивач майнових прав на такі нежитлові приміщення загальною площею 122,9 м.кв.

12.03.2019р. позивачем з відповідачем було укладено договір про надання послуг, за яким відповідач зобов`язався надати наступні послуги: правове забезпечення упорядкування, оформлення та реєстрація права власності на нерухоме майно - нежитлові приміщення загальною площею 122,9 м.кв., складання юридичних довідок, надання усних та письмових юридичних консультацій, підготовку та аналіз документації щодо нерухомого майна, яке підлягає юридичному оформленню права власності, представництво інтересів Замовника та його клієнтів в органах державної влади, місцевого самоврядування, в органах юстиції та в інших підприємствах, установах та організаціях за дорученням, інші юридичні послуги за домовленістю з Замовником.

У встановлений пунктом 7.1 договору про надання послуг термін відповідачем послуги виконані не були, акт виконаних послуг з вказанням наданих послуг за період дії договору не наданий.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Вказана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Разом з тим особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України. Згідно з пунктом 1 частини другої цієї статті одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обов`язків.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (частина друга ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Згідно ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема з договорів та інших правочинів.

Згідно ст. 202 ЦК України укладений договір є правочином, спрямованим на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Тому невиконання умов договору від 12.03.2019р. та ухилення від виконання його умов є невизнанням та оспорюванням права власності позивача на фактично придбане майно.

Згідно інформаційної довідки № 175061366, дата, час формування: 25.07.2019р. 08:43:03 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомості про право власності, реєстрацію іншого речогового права, державної реєстраці іпотек, державної реєстрації обтяжень відсутні щодо нежитлових приміщень загальною площею 122,9 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

На підставі ст. 190 ЦК України майном вважається не лише окрема річ чи сукупність речей, а також майнові права. Майнові права є неспоживною річчю, визнаються речовими правами і пов"язані з конкретними річчю, майном.

Майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому. Таким чином, майнове право, яке є предметом договору купівлі-продажу майнових прав, це обумовлене право набуття в майбутньому права власності на нерухоме майно (право під відкладальною умовою), яке виникає тоді, коли виконані певні, але не всі правові передумови, необхідні й достатні для набуття речового права.

При цьому суд приходить до висновку про те, що позивач за договором купівлі-продажу майнових прав від 05.03.2019р. є добросовісним набувачем за вчиненими правочинами. Придбані позивачем майнові права на нерухоме майно засвідчують правомочність позивача отримати право власності на таке нерухоме майнов в майбутньому та останній, як власник цих прав, наділений певними, але не всіма правами власника майна.

Отже договір купівлі-продажу майнових прав від 05.03.2019 року, укладений позивачем, відповідає усім ознакам дійсності правочину та вчинений продавцем за наявності прав на таке відчуження.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способом захисту яких, зокрема, можуть бути визнанням права або іншим способом, встановленими договором або законом.

Згідно ст. 20 ЦК України позивач, звертаючись з цим позовом до суду, здійснює право на захист на свій розсуд.

Відповідно до положень норм ст.ст. 16, 391, 386 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Відповідно до ч.1ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно дост.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч.1,2,4ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

За таких обставин суд, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, дійшов висновку про можливість задоволення позову повністю.

На підставі викладеного керуючись ст.ст.12,13,81,89,141,164,263,264,265,280 ЦПК України, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно - нежитлові приміщення в житловому будинку літер. А-1, А-1м загальною площею - 122,9 кв.м., а саме: 1 поверх - літер. А-1: нежитлове приміщення, що складається згідно експлікації: І - Тамбур пл. 6,3 кв.м., 1 - коридор пл. 7,1 кв.м., 2 - коридор пл. 12,1 кв.м., 3 - кабінет пл. 8,7 кв.м., 4 - вбиральня пл. 3,0 кв.м., 5 - операційна зала пл. 33,1 кв.м., 6 -внутрішній тамбур пл. 6,7 кв.м.; мансардний поверх - літер. А-1м: 7 -приміщення пл. 21,1 кв.м., 8 - архів пл. 2,5 кв.м., 9 - кабінет пл. 14,3кв.м., 10 - кабінет пл. 14,3 кв.м.

Рішення суду може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через відповідний суд, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відомості про учасників, які брали участь у справі:

позивач:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_5

відповідач:

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 ,РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_6 .

Рішення суду виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

З текстом рішення суду можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя В.М.Бугрій