Лугинський районний суд Житомирської області
Справа № 281/898/17
Провадження по справі № 2/281/4/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2019 року смт. Лугини

Лугинський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Нечуй Б.П.,

секретаря судового засідання Кравчук К.П.

за участі

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Лугини цивільну справу за позовом Львівського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_2 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі МВС України,-

встановив:

Львівський державний університет внутрішніх справ звернувся в суд із зазначеним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 на їхню користь витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі в розмірі 21383 грн. 66 коп.

Зазначені вимоги позивача обґрунтовуються посиланням на те, що наказом Львівського державного університету внутрішніх справ від 06.08.2010 №297 ОСОБА_2 було зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання.

Після цього, 10.08.2010 між Львівським державним університетом внутрішніх справ, УМВС України в Житомирській області та ОСОБА_2 було укладено договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України.

Відповідно до п.п. 2.3.6 та 3.2 цього Договору ОСОБА_2 був зобов`язаний у випадку звільнення з органів внутрішніх справ протягом трьох років після закінчення навчання відшкодувати витрати, затрачені на його утримання у вищому навчальному закладі МВС України.

Наказом УМВС України в Житомирській області від 26.03.2015 №77 о/с ОСОБА_2 було звільнено з ОВС згідно ст.. 64 п. «є» «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ» за порушення дисципліни.

Згідно з проведеним розрахунком сума фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_2 в Львівському державному університеті внутрішніх справ за період з серпня 2010 року по липень 2014 року становить 21383 грн. 66 коп.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд зазначеної справи за відсутності представника позивача; просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити в повному обсязі в задоволенні позовних вимог Львівського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_2 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі МВС України.

Заслухавши пояснення представника відповідача та дослідивши інші докази по справі, суд приходить до наступних висновків.

В судовому засіданні судом було встановлено, що наказом Львівського державного університету внутрішніх справ від 06.08.2010 №297 ОСОБА_2 було зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання.

Після цього, 10.08.2010 між Львівським державним університетом внутрішніх справ, УМВС України в Житомирській області та ОСОБА_2 було укладено договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України.

Відповідно до п.п. 2.3.6 та 3.2 цього Договору ОСОБА_2 був зобов`язаний у випадку звільнення з органів внутрішніх справ протягом трьох років після закінчення навчання відшкодувати витрати, затрачені на його утримання у вищому навчальному закладі МВС України.

Наказом УМВС України в Житомирській області від 26.03.2015 №77 о/с ОСОБА_2 було звільнено з ОВС згідно ст.. 64 п. «є» «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ» за порушення дисципліни.

Згідно з проведеним розрахунком сума фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_2 в Львівському державному університеті внутрішніх справ за період з серпня 2010 року по липень 2014 року становить 21383 грн. 66 коп.

Разом із тим, згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, сімейних, трудових, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 4 КАС України адміністративна справа це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір;

2) публічно-правовий спір це спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи;

Згідно з пунктом 17 частини першої статті 4 КАС України публічна служба це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

За змістом статті 9 Закону України «Про міліцію», чинного на час виникнення спірних правовідносин, на курсантів, слухачів, ад`юнктів, інших атестованих працівників, у тому числі й викладацького складу навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України, поширюються права і обов`язки, гарантії правового і соціального захисту та відповідальність працівників міліції.

Відповідно до частини першої статті 20 Закону України «Про міліцію» працівник міліції є представником державного органу виконавчої влади, а тому його служба є публічною.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про міліцію» підготовка фахівців у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України за державним замовленням здійснюється на підставі договору про навчання, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням, управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим, області, місті Києві або Севастополі чи на транспорті та особою, яка навчається. Типову форму договору затверджує Міністерство внутрішніх справ України за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки.

Курсанти вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу, а також особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить із того, що спори пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що призвели до відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат, відбувається після її звільнення з державної служби, підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

У межах цивільного судочинства суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному судочинстві в силу вимог статті 19 КАС України, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення.

Вказана правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 804/285/16 (провадження № 11-669апп18), від 13 березня 2019 року у справі № 723/18/17 (провадження № 14-563цс18).

Із урахуванням викладеного, правовідносини, які виникли між сторонами у справі, є адміністративно-правовими, тому справа підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо інше не передбачено законом, у разі закриття провадження у справі судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина сьома статті 141 ЦПК України).

Сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях (пункт 5 частини першої статті 7 Закону України від 08 липня 2011 року «Про судовий збір»).

Такого клопотання матеріали справи не містять.

Пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України визначено, що суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином провадження у справі підлягає закриттю.

Позивачу роз`яснюється його право звернутися з адміністративним позовом до відповідного адміністративного суду в порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

Також позивач має право звернутися до Лугинського районного суду Житомирської області з клопотання про повернення сплаченої суми судового збору на підставі п. 5 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

На підставі наведеного, керуючись ч.1 ст.255 ЦПК України, суд, -

постановив:

Провадження у справі за позовом Львівського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_2 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі МВС України, закрити зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Лугинський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 15 днів з дня її прийняття.

Суддя Б. П. Нечуй