"05" грудня 2019 р. Справа № 363/4935/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2019 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Котлярової І.Ю.

за участі секретаря: Палій Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгород матеріали заяви адвоката Дєдова Євгенія В`ячеславовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

04.12.2019 року до суду надійшла заява адвоката Дєдова Є.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій просив вжити заходи забезпечення позову на стадії відкриття провадження у справі шляхом накладення арешту на земельні ділянки з кадастровими номерами :36:073:0099, :36:073:0100, :36:073:0097, які належать ОСОБА_1 на праві власності, які розташовані за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Новосілки та заборони суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме приватним і державним нотаріусам, державним реєстраторам Міністерства юстиції України та їх територіальним органам, будь-яким іншим органам чи посадовим особам, які виконують функції в сфері державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії та вносити будь-які реєстраційні записи (зміни) до відомостей у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Державному реєстрі іпотек щодо даних земельних ділянок; заборони державним кадастровим реєстраторам та будь-яким іншим особам, уповноваженим на здійснення їх функцій, вчиняти будь-які реєстраційні дії та вносити будь-які реєстраційні записи (зміни) до відомостей щодо даних земельних ділянок. В обґрунтування вказаної заяви зазначив, що позивач звернулась з позовом до ДП «Вищедубечанське лісове господарство» про визнання права власності. Позовні вимоги мотивовані тим, що земельна ділянка ДП «Вищедубечанське лісове господарство» накладається на належні позивачці земельні ділянки. Відповідач заперечує правомірність набуття позивачем права власності на земельні ділянки, вважаючи, що земельні ділянки позивача накладаються на землі лісового господарства, які перебувають у його постійному користуванні. Постановою Київського апеляційного суду від 12.11.2019 року у справі № 363/2643/17 від позивача витребувано в постійне користування відповідача земельні ділянки, які перебувають у власності позивача. Факт витребування ДП «Вищедубечанське лісове господарство» належних позивачу земельних ділянок є тією обставиною, яка підтверджує факт невизнання права позивача на мирне володіння майном. Оскільки, визнання права власності за позивачем не було предметом судового розгляду у справі № 363/2643/17, обставини наявності фактичного накладання меж на земельні ділянки не встановлювалися та не досліджувалися, оскільки, технічна документація у матеріалах справи була відсутня, з метою запобігання вчинення дій, які можуть утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у справі за позовом про визнання права власності на земельні ділянки та усунення перешкод у їх користуванні шляхом усунення накладання контуру (межі) земельної ділянки ДП «Вищедубечанське лісове господарство» з кадастровим номером :36:073:6001 на контури (межі) земельних ділянок з кадастровими номерами 32218 864 00:36:073:0099, 3221 886400: 36: 073 :0100, :36:073:0097, та для забезпечення належного захисту законних прав і охоронюваних інтересів позивача, відповідно до ст. 151 ЦПК України просив вжити заходи забезпечення позову на стадії відкриття провадження у справі.

Ознайомившись з матеріалами заяви про забезпечення позову, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Як зазначається Пленумом Верховного Суду України у Постанові № 9 від 22 грудня 2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника). Вжиття заходів забезпечення позову є правом суду, а не його обов`язком. Тому, при вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у відповідній заяві, а й інші наявні матеріали цивільної справи.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист якого просив заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Як вбачається з матеріалів справи постанова Київського апеляційного суду від 12.11.2019 року, на яку посилається заявник, як на обґрунтування заявлених вимог, набрала законної сили та позивачем на дану постанову подану відповідну касаційну скаргу.

В даному випадку суд позбавлений можливості вжити заходити забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки та заборони суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державним кадастровим реєстраторам та будь-яким іншим особам вчиняти певні дії щодо цих земельних ділянок, які згідно постанови суду були витребувані, оскільки це відноситься виключно до компетенції Касаційного цивільного суду Верховного суду. Позивач не позбавлена можливості звернутися з відповідним клопотанням про зупинення виконання постанови Київського апеляційного суду від 12.11.2019 року до Касаційного цивільного суду Верховного суду, оскільки відповідно до ч. 8 ст. 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду.

Частиною першою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до викладеного, та керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», статтями 149-153 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви адвоката Дєдова Євгенія В`ячеславовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення.

Суддя І.Ю. Котлярова