ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7715/19 Справа № 205/3611/19 Суддя у 1-й інстанції - Приходченко О. С. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Каратаєвої Л.О.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Літвінової А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства Мегабанк на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 червня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Мегабанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

23 квітня 2019 року АТ «Мегабанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором № 92.15.000056 від 09 вересня 2014 року у розмірі 31294 грн. 53 коп., з яких 20000 грн. заборгованість за овердрафтом, 11278 грн. 88 коп. відсотки за користування кредитними коштами, 9 грн. 35 коп. сума несанкціонованого овердрафту, 6 грн. 30 коп. відсотки за користування несанкціонованим овердрафтом, а також судовий збір у розмірі 1921 грн. (а.с.1-5).

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 червня 2019 року у задоволенні позовних вимог АТ «Мегабанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено (а.с.64-65).

Не погодившись з рішенням суду, АТ Мегабанк, звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити їх позовні вимоги в повному обсязі (а.с.64-65).

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що 29 вересня 2014 року між АТ «Мегабанк» та ОСОБА_1 укладено договір № 60.00.000468, відповідно до умов якого позивач надає відповідачеві кредитні кошти у розмірі 10000 гривень строком з 29 вересня 2014 року до 27 вересня 2015 року для чого відповідачеві було відкрито поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів № 262000389, а відповідач зобов`язується повернути одержаний кредит в повному обсязі та сплатити 22% річних від залишку заборгованості за користування кредитними коштами, про що свідчить його особистий підпис (а.с. 6-8).

14 серпня 2015 року відповідач звернувся до АТ «Мегабанк» із заявою про збільшення суми овердрафту до 20000 гривень (а.с. 12).

27 серпня 2015 року між позивачем та ОСОБА_1 було підписано додаткову угоду № 1 до договору овердрафту, відповідно до умов якої розмір кредитного ліміту було збільшено до 20000 гривень (а.с. 13).

24 вересня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до позивача із заявою про подовження ліміту овердрафту у розмірі 20000 гривень строком до одного року (а.с. 16).

25 вересня 2015 року сторони підписали додаткову угоду № 2 до договору про надання овердрафту № 60.00.000468 від 29 вересня 2014 року (а.с. 17).

21 вересня 2017 року ОСОБА_1 і АТ «Мегабанк» підписано додаткову угоду № 1 до договору № 92.15.000056 про відкриття рахунку, видачу та обслуговування міжнародних платіжних карток від 09 вересня 2014 року (а.с. 21).

02 листопада 2017 року сторонами підписано додаткову угоду № 6 до договору № 92.15.000056, якою погоджено кінцеву дату повернення 19 вересня 2018 року (а.с. 23).

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив із їх недоведеності.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст.76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З наведених норм процесуального закону вбачається, що суд не має збирати докази за власною ініціативою, оскільки це обов`язок сторін, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність.

Позивачем до суду надано договір № 60.00.000468 від 29 вересня 2014 року про надання овердрафту співробітникам та додаткові угоди до нього. При цьому банком заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості, підставою яких зазначено невиконання ОСОБА_1 умов договору № 92.15.000056 від 09 вересня 2014 року про відкриття рахунку, видачу та обслуговування міжнародних платіжних карток з можливістю відкриття кредитної лінії.

Позивачем не надано до суду доказів укладення між ОСОБА_1 і АТ «Мегабанк» договору № 92.15.000056 від 09 вересня 2014 року про відкриття рахунку, видачу та обслуговування міжнародних платіжних карток з можливістю відкриття кредитної лінії, зокрема до позовної заяви не долучено копію зазначеного договору, а долучено лише додаткову угоду № 1 від 21 вересня 2017 року та додаткову угоду № 6 від 02 листопада 2017 року до цього договору.

У даному випадку стороною позивача не надано, ні до суду першої інстанції ні до апеляційного суду будь-яких доказів, які б відповідали вищевказаним критеріям щодо їх достатності, належності та допустимості, що підтверджують обставини укладання договору № 92.15.000056 від 09 вересня 2014 року про відкриття рахунку, видачу та обслуговування міжнародних платіжних карток з можливістю відкриття кредитної лінії між позивачем та ОСОБА_1 та його обов`язку щодо повернення суми боргу.

Посилання в апеляційній скарзі, що суд першої інстанції не дослідив додаткові угоди, якими змінювалася назва договору №92.15.000056 від 09 вересня 2014 року та цей договір викладено в новій редакції, колегія суддів відхиляє, оскільки судом були перевірені додаткові угоди.

Згідно з п. 7.2 Додаткової угоди №6 від 02 листопада 2017 року, ця додаткова угода є невід`ємною частиною Договору №92.15.000056 від 09 вересня 2014 року (а.с.23).

Відповідно до п. 5.2 Додаткової угоди №1 від 21 вересня 2017 року, ця додаткова угода є невід`ємною частиною Договору №92.15.000056 від 09 вересня 2014 року (а.с.21).

Апелянт не надав, ні до суду першої інстанції, ні до апеляційного суду, Договір №92.15.000056 від 09 вересня 2014 року, що виключає можливість перевірити зміни, які вносилися додатковими угодами.

Доводи апеляційної скарги, що відповідач звернувся до АТ МЕГАБАНК із заявою від 23.05.2019 року про визнання у повному обсязі заборгованості за договором №92.12.000056 від 09 вересня 2014 року та пропозицією про його врегулювання шляхом часткового погашення, не може бути підставою для задоволення позовних вимог. Оскільки, задоволення позову, у зв`язку з визнанням відповідачем позовних вимог, можливе за наявності для того законних підстав.

Доводи апеляційної скарги зводяться до викладення обставин справи із наданням власних коментарів та висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для апелянта.

Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що з`ясувавши в достатньо повному об`ємі права та обов`язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів проходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі ст. 141 ЦПК України, судові витрати понесені сторонами в зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

Керуючись ст. 259, 268, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства Мегабанк залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: