Справа № 202/4225/19
Провадження № 4-с/202/27/2019
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2019 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді - Кухтіна Г.О.

за участю секретаря - Кишковар Н.А.

представника суб`єкта оскарження Прусенка І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження: Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в особі заступника начальника відділу Мурихіна Сергія Володимировича, боржник: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», на бездіяльність державного виконавця та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року ОСОБА_1 через свого представника звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою, суб`єкт оскарження: Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в особі заступника начальника відділу Мурихіна Сергія Володимировича, боржник: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», на бездіяльність державного виконавця та зобов`язання вчинити певні дії.

Скарга обґрунтована тим, що Печерським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві 25.05.2018 року було отримано заяву про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа № 2/19133/13-ц, виданого 18.05.2018 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська, боржник: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», стягувач: ОСОБА_1 . 01.06.2018 року заступником начальника Менчиць Н.Є. відкрито виконавче провадження ВП № 56490675. За час виконавчого провадження виконавчий лист було внесено до Автоматизованої системи виконавчих проваджень, направлено вимогу на адресу АТ КБ «Приватбанк», жодних інших виконавчих дій, направлених на виявлення рахунків та майна боржника вчинено не було. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07.05.2019 року було визнано бездіяльність заступника начальник Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Менчиць Н.Є щодо несвоєчасного винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Як зазначає скаржник, на протязі розгляду скарги в суді державні виконавці так і не надали до суду копії матеріалів виконавчого провадження, відсутні будь-які пояснення. З єдиного державного реєстру виконавчих проваджень скаржнику стало відомо, що виконавче провадження № 56490675 передано на виконання до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України згідно постанов від 28.01.2019 року та 28.02.2019 року, які також на адресу ОСОБА_1 не надходили. Просила розглядати скаргу без її участі, визнати бездіяльність заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіна С.В. у несвоєчасному винесенні постанови про прийняття виконавчого провадження, в не наданні відповіді на запит від 22.05.2019 року, не здійсненні виконавчих дій, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», та Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», не дотриманні розумних строків у виконавчому провадженні № 56490675; визнати бездіяльність заступника директора Департаменту - начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Клименко Р.В. в не наданні відповіді на запит на надання публічної інформації від 04.07.2019 року, не здійсненні дій відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень, а саме не поданні до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документів та відомостей, необхідних для перерахування стягувачу коштів в рамках ВП № 56490675, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України, відсутності належного контролю за діями підпорядкованих державних виконавців; зобов`язати державного виконавця заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіна С.В. накласти арешт на рахунки боржника Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»; зобов`язати заступника директора Департаменту начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Клименко Р.В. подати до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів документи та відомості, необхідні для перерахування стягувачу коштів згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Представник суб`єкта оскарження - головний спеціаліст сектору з питань забезпечення діяльності Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Прусенко І.В. у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні скарги у повному обсязі, посилаючись на безпідставність, необґрунтованість заявлених вимог. Так, Печерським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві прийнятий до виконання виконавчий лист № 20/19133/13-ц, виданий Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська 18.05.2018 року про стягнення з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 суми у розмірі 60 500,00 грн., про що винесена відповідна постанова від 01.06.2018 року, виконавче провадження № 56490675. Постановою від 28.01.2019 року ВП № 56490675 передано до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та постановою від 28.01.2019 року було прийнято ВПВР ДДВС МЮУ. Станом на 23.07.2019 року рішення суду виконано, стягувачу перераховані кошти у розмірі 60 500,00 грн. та відповідно до п.9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження закінчено у зв`язку з повним фактичним виконанням в повному обсязі, про що винесено відповідну постанову.

Інші сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили.

Заслухавши учасника судового розгляду, вивчивши матеріали скарги, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

В порядку розділу VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень», ст. 447 ЦПК України, передбачене право учасників виконавчого провадження та осіб, які залучаються до проведення виконавчих дій, звернення до суду із скаргою в разі, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані, зокрема, на примусове виконання рішень судів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших Законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виходячи із засад цивільного судочинства, судове рішення, як таке, вже само по собі являється актом примусу, спрямованим на вчинення тих чи інших дій в інтересах та на користь учасників судового провадження.

Статтею 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Судом встановлено, що 18.05.2018 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська був виданий виконавчий лист № 202/19133/13-ц про стягнення з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 60 500,00 грн.

01.06.2018 року заступником начальника Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Менчиць Н.Є. відкрито виконавче провадження № 56490675 з виконання вищевказаного виконавчого листа.

Постановою заступника начальника Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Менчиць Н.Є. від 28.01.2019 року виконавче провадження № 56490675 передано до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, яке згідно постанови від 28.02.2019 року прийнято заступником начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіним С.В.

Також, в судовому засіданні встановлено, що 23.07.2019 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 202/19133/13-ц , виданого 18.05.2018 року, закінчено з підстави фактичного виконання рішення суду. Стягувачу перераховано кошти у розмірі 60 500,00 грн.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

При цьому, згідно ч. 2 ст. 39 Закону, постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Частиною два цієї статті передбачено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ст. 451 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що державним виконавцем не було порушено вимог Закону України «Про виконавче провадження», адже рішення суду було виконано боржником в повному обсязі, відповідно, дії державного виконавця у виконавчому провадженні були законними та правомірними, а подана скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись: ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 124 Конституції України,Законом України «Про виконавче провадження», Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26.12.2003 року № 14, ст.ст. 4, 447-453 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження: Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в особі заступника начальника відділу Мурихіна Сергія Володимировича, боржник: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», на бездіяльність державного виконавця та зобов`язання вчинити певні дії,- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції у 15-ти денний строк з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 11 вересня 2019 року.

Суддя Г.О. Кухтін