Постанова

Іменем України

13 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 308/4537/17

провадження № 61-34934св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представник позивача - ОСОБА_5,

відповідач - ОСОБА_6,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_7, на ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 16 квітня 2018 року у складі колегії суддів: Кондора Р. Ю., Мацунича М. В., Собослоя Г. Г.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що 08 серпня 2008 року між нею та відповідачем ОСОБА_6 було укладено договір про надання позики, згідно якого вона передала ОСОБА_6 83394,00 дол. США строком до 07 листопада 2008 року. Договір позики посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Котляровською Л. В., за реєстровим № 3070.

Оскільки відповідачем не було виконано умови договору, вона звернулась до приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу щодо стягнення суми боргу за договором позики.

Приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Васіловка В. О., 12 травня 2009 року було видано виконавчий напис за №444, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 суму боргу станом на 09 березня 2009 року у розмірі 677090,87 грн. Однак відповідач коштів так і не повернув.

Посилаючись на вищезазначене, у зв'язку з тим, що з моменту видачі виконавчого напису нотаріуса курс відносно гривні значно зріс, просила суд стягнути з відповідача суму різниці курсу гривні до долара в розмірі 1599135,91 грн, три проценти річних у розмірі 544536,46 грн, інфляційні втрати у розмірі 3521034,71 грн та пеню за період з 14 квітня 2016 року по 13 квітня 2017 року в сумі 695467,04 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 серпня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 суму курсової різниці в розмірі 1599135,91 грн, суму інфляційних втрат в розмірі 3521034,71 грн, три відсотки річних в розмірі 544536,43 грн, пеню в розмірі 695467,04 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Позовна заява мотивована тим, що оскільки визначена виконавчим написом від 12 травня 2009 року сума боргу по тілу кредиту не повернута, а курс долара США до гривні змінився, з відповідача підлягає стягненню курсова різниця. Крім того, оскільки позичальник своєчасно не повернув суму позики необхідно стягнути грошову суму відповідно до 625 ЦК України та неустойку, відповідно до статей 549-552 ЦК України.

Не погоджуючись із указаним судовим рішенням, ОСОБА_6 звернувся до суду з апеляційною скаргою.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 16 квітня 2018 року провадження у справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 308/2184/14-ц за позовом ОСОБА_6 до приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Васіловки В. О., ОСОБА_10 про скасування виконавчого напису.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що оскільки у цивільній справі № 308/2184/14-ц вирішується питання про чинність виконавчого напису, факт вчинення якого та обставини невиконання (неналежного виконання) якого були покладені в основу позову, в тому числі, враховувалися в розрахунках щодо пред'явлених до стягнення сум, результат вирішення вказаної справи матиме значення для вирішення цивільної справи про стягнення коштів, позаяк стосується підстав позову та предмету доказування.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

У квітні 2018 року ОСОБА_4 через свого представника ОСОБА_7 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права, та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала апеляційного суду є незаконною, оскільки предметом позову у справі № 308/2184/14-ц, на яку посилається апеляційний суд, є виключно виконавчий напис від 12 травня 2009 року, у якому сума заборгованості зазначена станом на 09 березня 2009 року, і охоплює суму основного боргу, три проценти річних та інфляційні втрати станом на 09 березня 2009 року. У справі ж яка переглядається позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення курсової різниці гривні до долара США, інфляційних втрат, пені та трьох процентів річних за прострочення виконання зобов'язання за договором позики. З яких курсова різниця та пеня не були предметом виконавчого напису, а інфляційні втрати та три проценти річних заявлені за інший період ніж у виконавчому написі нотаріуса.

Ухвалою Верховного Суду від 15 червня 2018 року відкрито касаційне провадження у даній справі та надано строк для надання відзиву.

Ухвалою Верховного Суду від 30 січня 2019 року зазначену справу призначено до розгляду.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

У липні 2018 року ОСОБА_6 подав до суду відзив на касаційну скаргу, вказуючи на те, що оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції є законною та обґрунтованою, просить залишити касаційну скаргу ОСОБА_4 без задоволення, а ухвалу апеляційного суду без змін.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

У справі, яка переглядається, суди встановили, що ОСОБА_4 звернулася до ОСОБА_6 з позовом посилаючись на те, що відповідач порушив свої зобов'язання, що виникли з договору позики від 08 серпня 2008 року, внаслідок чого приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Васіловкою В. О. 12 травня 2009 року був вчинений виконавчий напис за реєстровим № 444 про стягнення боргу, який станом на 09 березня 2009 року складав 677090,87 грн, з яких: 642133,80 грн (еквівалент 83394,00 доларів США) становили основний борг, 4051,07 грн - 3% річних за прострочення виконання зобов'язання, 30906,00 грн - інфляційні втрати. Оскільки кошти за вказаним виконавчим написом відповідачем не повернуті, для позивача виникли додаткові збитки, а також підстави для нарахування штрафних санкцій, а саме: курсової різниці в сумі 1599135,91 грн, суми інфляційних втрат - 3521034,71 грн, 3% річних від простроченої суми заборгованості - 544536,43 грн і пені в сумі 695467,04 грн), які позивач просила стягнути з відповідача.

У провадженні Ужгородського міськрайонного суду перебуває цивільна справа № 308/2184/14-ц за позовом ОСОБА_6 до приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу - Васіловки В. О., ОСОБА_10 про скасування виконавчого напису нотаріуса.

Постановляючи оскаржувану ухвалу у справі, яка переглядається, апеляційний суд виходив із того, що результат вирішення справи № 308/2184/14-ц матиме значення для вирішення цивільної справи про стягнення коштів, оскільки стосується підстав позову та предмету доказування.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі. Суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Провадження у справі зупиняється до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи (пункт 5 частини першої статті 253 ЦПК України).

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об'єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи.

У пункті 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня

2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» судам роз'яснено, що визначаючи наявність передбачених статтею 201 ЦПК України, 2004 року, підстав, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, яка зазначена у пункті 4 частини першої цієї статті, застосовується у тому разі, коли у іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

У справі, яка переглядається, встановивши, що у цивільній справі № 308/2184/14-ц за позовом ОСОБА_6 до приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу - ВасіловкиВ. О., ОСОБА_10 вирішується питання про чинність виконавчого напису, факт вчинення якого та обставини невиконання чи неналежного виконання були покладені в основу позову та враховувалися в розрахунках пред'явлених до стягнення сум, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що результат вирішення справи № 308/2184/14-ц матиме значення для вирішення цивільної справи, яка переглядається, оскільки стосується підстав позову та предмету доказування, між цими справами існує тісний матеріально-правовий зв'язок, що є підставою для зупинення провадження у справі.

Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції правильно застосував пункт 6 частини першої статті 251 ЦПК України.

Доводи касаційної скарги зводяться до необхідності переоцінки доказів, що в силу положень статті 400 ЦПК, знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду ,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 16 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук
Судді:В. О. Кузнєцов
А.С. Олійник
С. О. Погрібний
Г. І. Усик