Справа № 472/1023/19
Провадження №2/472/390/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" жовтня 2019 р. смт. Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Кучерявенко С.С.,

при секретарі Чорної О.В.

за участю представника відповідача ОСОБА_1 .

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Веселинове Миколаївської області справу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЖЕНЕВА» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариств з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЖЕНЕВА» звернулося до суду з позовом ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В позовній заяві позивач зазначив, що17.09.2013 року між ОСОБА_2 та ПАТ "Платинум банк" було укладено кредитний договір про відкриття банкіцвського рахунку , кредитного обслуговування разунку та встановлення кредитного ліміту № 08404/0008ХSGF, за умовами якого Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 12000 грн строком до 17.09.2016 року зі сплатою відсотків 29,99 % річних.

За умовами кредитного договору банк зобов"язався надати ОСОБА_2 кредит на умовах та в порядку визначеному кредитним договором, а ОСОБА_2 в свою чергу зобов"язалася здійснювати сплату грошових коштів шляхом внесення готівка до каси банку аба шляхом безготівкових перерахувань з метою погашення заборгованості за вказаним кредитним договором та нарахованими процентами.

Банк належним чином виконав свої зобов"язання за кредитним договором, надавши ОСОБА_2 кредитні кошти на суму 12000 ,00грн.

Однак, відповідач порушив виконання своїх зобов`язань в частині погашення кредиту та сплати відсотків згідно з умовами кредитування.

Оскільки відповідач добровільно не погасив суму боргу, то позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в розмірі 43696,68 грн, судовий збір в сумі 1921 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 20000 грн.

22.03.2018 року між ПАТ " ПлатинумБанк" та ТОВ "ФК "Женева" було укладено договір купівлі - продажу майногвих прав, відповідно до якого ПАТ "Платинум Банк" відступило ТОВ "ФК "Женева" , а ТОВ "ФК"Женева" набуло право вимоги заборгованості за кредитним договором, в тому числі за договором № 08404/0008ХSGF.

17.09.2019 року ухвалою Веселинівського раойнного суду відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_4 не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надійшло клопотання про розгляд справи у відсутність представника позивача.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 заперечував проти позовних вимог, просив відмовити у їх задоволенні, з підстав, що вимоги позивача є необґрунтованими,безпідставними та такими, що не підлягає задоволенню.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, зважаючи на те, що судом були застосовані всі можливі заходи, передбачені законом, для забезпечення доказів у справі і їх витребуванні, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Слід зазначити, що дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 76, ч.1, 2 ст.77, ч.2 ст. 78, ч.1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.6 ст. 81, ч.1 ст. 89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виконання зобов`язання це здійснення боржником на користь кредитора обумовленої дії, яка складає предмет зобов`язання (або утримання від здіснення певної дії). При цьому дія (утримання від дії), як це випливає з статті, що коментується, повинна точно відповідати всім умовам договору, вимогам ЦК, інших актів цивільного законодавства, а при їх відсутності вимогам, що звичайно пред`являються, у тому числі звичаям ділового обігу, правилам ділової етики.

Статтею 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язаннячи звичаїв ділового обороту.

Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Суб`єкти цивільних правовідносин вступають у зобов`язання для того, щоб досягти певної мети. У зв`язку з цим виконання зобов`язання, тобто досягнення мети сторін, є найпоширенішим та основним способом припинення зобов`язання.

Представником відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні було надано копію виконавчого напису №58 виданого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С. від 24.01.2019 року щодо стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ТОВ «Фінансова компанія «Женева» заборгованості в розмірі 53521,78 грн. (п`ятдесят три тисячі п`ятсот двадцять одна грн. 78 коп.)за кредитним договором № 08404/0008ХSGF.

Виходячи з встановлених вище обставин, суд не убачає підстав для задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача ОСОБА_2 суму заборгованості за кредитним договором № 08404/0008ХSGF, оскільки банк вже скористався своїм правом позасудового врегулювання спору, а саме стягнення заборгованості за даним кредитним договором шляхом вчинення виконавчого напису , а тому задоволення позову призведе до подвійного стягнення на користь кредитора заборгованості за даним договором.

Згідно із ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України у разі відмови в позові, судові витрати пов`язані з розглядом справи покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 14, 19, 77,78, 81, 141, 223, 259, 263-265, ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЖЕНЕВА» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення буде виготовлено 17 жовтня 2019 року.

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської областіС. С. Кучерявенко