ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7439/19 Справа № 206/6911/17 Головуючий у першій інстанції: Румянцев О. П. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2019 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Догоновій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21 травня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: Управління-служба у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради, Управління-служба у справах дітей Самарської у місті Дніпрі ради, про відібрання дитини та визначення місця проживання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа Орган опіки та піклування Самарської районної у місті Дніпрі ради, про встановлення постійного місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що у нього від шлюбу з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась донька ОСОБА_5 , що проживала разом з ними до 05.09.2010 року за адресою по АДРЕСА_1 . Інших дітей від шлюбу немає. 05.09.2010 року мати дитини трагічно загинула. Донька продовжувала проживати разом з ним. З метою покращення навчання він перевів доньку до «Спеціалізованої школи №7 з поглибленим вивченням іноземних мов», що розташована по АДРЕСА_2 м. Дніпро та знаходиться на відстані 650 метрів від постійного місця мешкання дитини. Крім того, позивач влаштував доньку до художньої школи, секції тенісу, на курси англійської мови, які вона відвідувала до грудня 2017 року. Перед груднем 2017 року у виховний процес дитини почав втручатись рідний дід ОСОБА_3 , що заохочував непокору дитини до батька. 06.12.2017 року він залишив свою доньку за її згодою та проханням на один тиждень проживання у відповідача ОСОБА_3 , оскільки вона відмовилась їхати на оздоровлення за кордон. Після повернення відповідач відмовився віддавати дитину, застосовуючи при цьому погрози. Дитина почала пропускати всі навчальні процеси, його намагання поспілкуватися з дитиною по мобільному телефону результатів не дали. Помешкання відповідача не відповідає житловим нормам та умовам проживання дитини. Для врегулювання конфлікту він звертався до відділу поліції та Управління служби у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпрі ради, однак бажаних результатів це не принесло. Тому позивач просив відібрати дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від ОСОБА_3 і повернути її батьку за попереднім місцем проживання, а саме за адресою по АДРЕСА_1 , допустивши негайне виконання судового рішення; визначити постійне місце проживання дитини за вказаною адресою разом з батьком; стягнути з відповідача понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 960,0 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 27000,00 грн.

12 березня 2018 року із зустрічним позовом до суду звернувся ОСОБА_3 , обґрунтовуючи його тим, що від шлюбу його доньки ОСОБА_4 з ОСОБА_1 народилась донька ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_3 мати ОСОБА_5 загинула, дівчинка продовжила проживати з батьком - ОСОБА_1 03.12.2017 року, у зв`язку з черговим застосуванням відповідачем за зустрічним позовом до неповнолітньої ОСОБА_6 психологічного та фізичного насилля, остання з метою самозахисту від постійних безпричинних образ, принижень, знущань та побиття, самостійно залишила їх місце проживання та поїхала до дідуся - ОСОБА_3 , що проживає по АДРЕСА_3 , для пошуку притулку, гармонійних, наповнених повагою та любов`ю стосунків. У зв`язку з фактом застосування 02.12.2017 року позивачем по відношенню до неповнолітньої ОСОБА_6 насилля Амур-Нижньодніпровським ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області було складено протокол від 14.12.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП. Постановою Амур-Нижньодніпровського суду м. Дніпропетровська на підставі протоколу та інших матеріалів ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні правопорушення передбаченого ст.173-2 КУпАП та на підставі ст.22 КУпАП звільнено від адміністративної відповідальності, у зв`язку з малозначністю правопорушення. 06.12.2017 року управлінням-службою у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпрі ради ОСОБА_6 поставлено на облік дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах, як таку, по відношенню до якої скоєно психологічне насилля. У зв`язку з постійним напруженням у неповнолітньої з`явилось почуття постійного страху перед необхідністю повернення додому. Відповідач за зустрічним позовом не опікується здоров`ям дитини, змушує вживати продукти, до яких у дитини індивідуальна непереносимість. Також батьком не забезпечено дитині необхідної вакцинації. З центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Амур-Нижньодніпровської у м. Дніпрі ради було укладено договір про надання соціальної послуги консультування, що направлені на розв`язання конфліктної ситуації у родині. Робота психолога триває згідно графіку, відповідно до її пояснень у неповнолітньої на сьогодні сформувалась стійка психологічна травма. ОСОБА_1 на консультацію прийшов лише двічі 18.12.2017 року та 26.12.2017 року, що свідчить про відсутність заінтересованості у вирішенні конфліктної ситуації. На сьогодні неповнолітня за власним бажанням проживає разом з дідусем, який повністю забезпечує їй необхідні умови проживання, опікується її здоров`ям, харчуванням, створює гармонійну атмосферу. Згідно акту обстеження умов проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою по АДРЕСА_3 , складеного Управління службою у справах дітей Амур-Нижньодніпровського у м.Дніпрі ради від 21.12.2017 року, для неї у будинку виділена окрема кімната, облаштована ліжком, письмовим столом, комп`ютером, телевізором, тумбою для шкільного приладдя. Речі і постільна білизна чисті, тобто створені задовільні життєво-побутові умови. Тому позивач за зустрічним позовом просив визначити постійне місце проживання дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою по АДРЕСА_3 , разом з дідусем ОСОБА_3 ; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_6 аліменти у розмірі 1/2 частини від заробітної плати відповідача щомісячно до досягнення ОСОБА_6 повноліття до 06.10.2024 року (а.с.69-78 т.1).

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21 травня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення постійного місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання дитини задоволено частково; визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з її дідусем ОСОБА_3 ; стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12.03.2018 року та до досягнення дитиною повноліття. В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відібрання дитини та визначення місця проживання дитини - відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий зборі в розмірі 704,80 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 , посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про задоволення його первісних позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що з 06.09.2003 року позивач за первісним позовом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 , від якого народилась дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно 19.07.2017 року Амур-Нижньодніпровським районним у м. Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, копією паспорта позивача (а.с. 19, 17 т.1).

ОСОБА_4 , батьком якої є позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 , загинула ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 14.09.2010 року Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції (а.с. 20 т.1). На цей час позивач за первісним позовом ОСОБА_1 не одружений.

Згідно матеріалів ЖЄО №39049, складено адміністративний протокол у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП та направлено повідомлення до служби у справах дітей та центру соціальних служб для дітей, сім`ї та молоді (а.с. 99 т.1).

Постановою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28.12.2017 року у справі №199/8903/17 ОСОБА_1 на підставі ст. 22 КУпАП звільнено від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, у зв`язку з малозначністю вчиненого правопорушення та постановлено обмежитися усним зауваженням. Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 1732 КУпАП провадженням закрито на підставі ч. 2 ст. 284 КупАП (п.с. 88-89 т.1).

Зазначеною вище постановою встановлено, зокрема, що згідно пояснень ОСОБА_6 у судовому засіданні, вона проживає разом із батьком ОСОБА_1 ; 14.12.2017 пізно у вечері його не слухалася і не лягала спати, як того просив батько, через що той відносно неї здійснив психологічне та фізичне насильство, а саме вдарив її двічі кімнатним тапком; примиритися з батьком на теперішній час вона не має наміру, а в подальшому - можливо.

Також зазначеною вище постановою було встановлено, зокрема, що ОСОБА_1 вчинив відносно своєї доньки ОСОБА_6 протиправні дії, відповідальність за які передбачена ч.1 ст. 173 2 КУпАП, але його дії не спричинили тяжкі або тривалі негативні наслідки у ОСОБА_6 , не створювали того рівня приниження чи ганьби, який би дозволяв визнати суду порушення ст. 3 Конвенції.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 20 серпня 2019 року (провадження №33/803/610/19) відмовлено адвокату Кисіль А.М., яка діє в інтересах потерпілої ОСОБА_6 , та адвокату Фесенко А.Л., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , в поновленні пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 грудня 2017 року, стосовно ОСОБА_1 , якому інкриміновано ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Апеляційні скарги на вищевказану постанову судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 28 грудня 2017 року повернуто особам, які їх подали.

Судом апеляційної інстанції оглянуто в судовому засіданні вказану вище справу про адміністративне правопорушення №199/8903/17; постанова судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 28.12.2017 року набрала законної сили.

Судом встановлено, що з 05 грудня 2017 року по цей час малолітня ОСОБА_6 постійно проживає по АДРЕСА_3 зі своїм дідом ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ) та його дружиною, перебуває на утриманні діда, що підтверджується письмовими матеріалами справи та визнано сторонами.

Згідно листа Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради від 22.01.2018 року №3-24, зокрема, 06.12.2017 року управлінням-службою у справах дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , поставлено на облік дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах, як таку, по відношенню до якої скоєно психологічне насилля (а.с. 90 т.1).

Відповідно до листа Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради від 17.01.2018 року №3/10-53, ОСОБА_6 , згідно договору про надання соціальної послуги консультування, укладеним із батьком ОСОБА_1 , отримує послугу консультування із залученням провідного психолога центру; згідно індивідуального плану надання соціальної послуги консультування з 11.12.2017 року до 16.01.2018 року з ОСОБА_8 було проведено п`ять психологічних консультувань з періодичністю один раз на тиждень; консультування направлені на розв`язання конфліктної ситуації у родині і формування навичок безконфліктного спілкування, самоповаги та впевненості в собі; проведені тести виявили у ОСОБА_5 наявність прихованої агресії, стану безсилля і розпачу, потребу в захисті і повазі її інтересів; при бесідах ОСОБА_5 , на даний час, виявляє відмову обговорювати гострі теми з причини наявності сильних внутрішніх переживань; робота із ОСОБА_6 триває (а.с. 91 т.1).

ОСОБА_6 навчається у КЗО «Спеціалізована школа №7 з поглибленим вивченням іноземних мов» Дніпровської міської ради в 6-Б класі (на час розгляду справи судом апеляційної інстанції у 8-Б класі), що підтверджується довідкою вказаного закладу від 21.12.2017 року №273 (а.с. 133 т.1).

Відповідно до акту обстеження умов проживання за адресою батька дитини по АДРЕСА_1 , встановлено, зокрема, що в квартирі чисто та прибрано, кімнати мебльовані, є вся необхідна техніка, неповнолітня має окрему кімнату, є спальне ліжко, шафа для речей, комп`ютер; під час виходу з батьком проведено профілактичну бесіду та з`ясовано, що конфлікт вичерпано; на час складення акту неповнолітня перебувала в дідуся, зі слів батька, за його згодою (а.с. 27 т.1)

Згідно довідки ТОВ ВКФ «Дніпроремспецсервіс» ОСОБА_1 займає посаду генерального директора вказаної юридичної особи з 21.05.2004 року та має сукупний заробіток за останні шість місяців з червня 2017 року по листопад 2017 року включно 22764,26 грн. (а.с. 28 т.1).

Відповідно до довідки №3 від 30.03.2018 року виданої ТОВ «Техно-Імідж», ОСОБА_3 працевлаштований на посаді комірника з окладом 3750,00 грн на місяць (а.с. 173 т.1).

ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ) з 20.01.2007 року та до цього часу перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_9 , 1972 року народження (а.с. 84 у т. 1). Вказані особи та малолітня ОСОБА_8 постійно проживають по АДРЕСА_3 , що підтверджується письмовими матеріалами справи та визнано сторонами.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 є власником земельної ділянки по АДРЕСА_3 , площею 0,0612 га, з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 161 т. 1). Головним архітектурно-планувальним управлінням департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради 26.07.2017 року ОСОБА_3 видано будівельний паспорт на здійснення будівництва індивідуального житлового будинку загальною площею 64,8 кв.м., господарських будівель і споруд по АДРЕСА_3 (а.с. 156 159 у т. 1). Житловий будинок побудований, право власності не зареєстровано, є житлом ОСОБА_3 та його сімї в розумінні п. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. До вказаного будинку підключено електропостачання, що підтверджується технічними умовами стандартного приєднання до електричних мереж електроустановок №01-08-14-471 від 26.08.2014 року (а.с. 161 164).

Актом обстеження умов проживання за адресою по АДРЕСА_3 , складеним Службою у справах дітей АНД районної у м. Дніпрі ради 21.12.2017 року, встановлено, зокрема, що будинок без зручностей, підключено електропостачання, в приміщенні тепло, затишно, дитина користується біотуалетом, є необхідні меблі, побутова техніка; для дівчинки виділена окрема кімната, обладнана ліжком, письмовим столом, комп`ютером, телевізором, тумбою для шкільного приладдя; речі дитини, постільна білизна чисті. За місцем проживання дитини створені задовільні житлово-побутові умови (а.с. 96-97 т.1).

Відповідно до характеристики, складеної квартальним комітетом №18 Самарської районної у м. Дніпрі ради 06.03.2018 року, ОСОБА_3 мешкає по АДРЕСА_3 з 2014 року, за цей час показав себе, як добрий господар та гарний сім`янин; у спілкуванні з сусідами доброзичливий та чемний; проявив себе як врівноважений, розсудливий, доброзичливий та неконфліктний; роботящий та гарний майстер (а.с. 98 т.1).

Згідно висновку Органу опіки та піклування виконкому Самарської районної у м.Дніпрі ради про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_6 , рекомендовано за доцільне визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_6 з дідом ОСОБА_3 за адресою по АДРЕСА_3 , (а.с.169-170 т.1).

Згідно пояснень позивача за первісним позовом в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, внаслідок конфлікту, який мав місце у грудні 2017 року з донькою ОСОБА_6 , вона пішла проживати до дідуся. ОСОБА_1 прагне найкращого майбутнього для своєї доньки; він спроможний забезпечити її відвідування додаткових гуртків (музичну школу, теніс, додаткові заняття з іноземних мов, тощо), відправити дитину на відпочинок, в тому числі за межами України, оплачувати навчання у вищому навчальному закладі після закінчення школи.

ОСОБА_3 суду пояснив, що він не перешкоджає спілкуванню дитини з батьком та не проти їх спілкування, а також переїзду ОСОБА_6 до батька в майбутньому, за її бажанням. Будинок по АДРЕСА_3 належить ОСОБА_3 , для дитини виділена окрема кімната; в житловий будинок вже заведено водогін та підключена електроенергія, взимку для дитини використовується біотуалет. У позивача за зустрічним позовом задовільний стан здоров`я, він має змогу та бажає виховувати онуку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Окрім нього, в зазначеному будинку проживає його дружина - ОСОБА_9 , яка схвально ставиться до проживання ОСОБА_8 разом з ними. Більше того, ОСОБА_10 знаходиться у гарних сімейних відносинах з Мариною.

Свідок ОСОБА_11 , яка працює в КЗО «Спеціалізована школа №7 з поглибленим вивченням іноземних мов» Дніпровської міської ради на посаді вчителя української мови і літератури з 13.01.1997 року та є класним керівником учениці 8-Б класу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суду пояснила, зокрема, що дитина проживає з дідусем та його дружиною з кінця 2017 року; з часу переїзду до діда ОСОБА_5 почала навчатись краще - на високому рівні (до цього навчалась на низькому та середньому рівні), наразі вона є однією з найкращих учнів класу. Дід із своєю дружиною приділяє належну увагу вихованню дитини. Наразі ОСОБА_5 має карту щеплень, у неї з`явились окуляри, які сприяли значному покращенню почерку дитини, адже до цього учениця писала погано (некаліграфічно) посередині рядка. Дідусь та його дружина ретельно контролюють використання Мариною окулярів, зокрема, турбуються чи носить вона окуляри у школі, чи не ображають її інші діти. Учениця регулярно відвідує школу, не запізнюється на уроки. Раніше ОСОБА_5 більше мовчала, а зараз набагато спокійніша, відкрита, весела, усміхається, в гарному настрої; ділиться враженнями, емоціями.

Свідок ОСОБА_12 , яка працює в Центрі соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпрі ради на посаді провідного психолога відділу соціальної роботи, пояснила суду, що у грудні 2017 року до центру звернувся ОСОБА_3 з ОСОБА_13 за психологічною допомогою, у зв`язку з чим дитині надавалась психологічна допомога з грудня 2017 року по травень 2018 року (близько 5 місяців), а потім за повторним зверненням з вересня 2018 року по березень 2019 року (близько 7 місяців) з періодичністю один раз на тиждень. В період з грудня 2017 року по травень 2018 року дитині надавалась допомога у вигляді психологічних консультацій по допомозі ОСОБА_5 в конфліктних ситуаціях. Спочатку дитина була пригнічена, замкнута, а потім (весною 2018 року) її психологічний стан покращився, а також покращилась успішність у школі. З вересня 2018 року (після канікул) дитина самостійно забажала продовжити отримувати психологічну допомогу (психологічну підтримку) особистісного характеру, зокрема, досягнення особистих цілей, бути в позитивному настрої. Надання допомоги припинили, у зв`язку із нормалізацією психологічного стану дитини. У березні 2019 року була спільна зустріч дитини та батька, під час якої, зокрема, ОСОБА_5 зазначала, що готова спілкуватися з батьком, але не часто. Постійно та твердо виявляла бажання про те, що проживати хоче з дідусем та бабусею Ритою (дружиною діда), де їй комфортно психологічно. По відношенню до батька ОСОБА_5 відчуває почуття любові, а також бажання захиститись, тому що з його боку існує певний психологічний тиск. По відношенню до дідуся та його дружини ОСОБА_5 відчуває почуття любові, довіру та вдячність.

На виконання положень ст. 171 СК України у присутності класного керівника ОСОБА_11 , провідного психолога Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпрі ради ОСОБА_12 та практичного психолога КЗ соціального захисту центр соціально-психологічної реабілітації дітей департаменту соціальної політики Дніпровської міської ради Прокопенка О.В., залученого судом у якості спеціаліста, у судовому засіданні була заслухана думка малолітньої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо її місця проживання, відношення до батька та діда

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якій виповнилось повних 13 років, суду пояснила, що їй комфортніше проживати з дідусем; вони проживають мирно, немає сварок. Марині дуже комфортно в сімї дідуся, у неї є окрема кімната. За час, коли вона проживає у дідуся, ОСОБА_5 бачилася з батьком один-два рази на рік. Причина таких нечастих зустрічей в тому, що батько пропонує зустрічі далеко від дому (в ТРЦ Караван, тощо); ОСОБА_5 не комфортно (тривожно) знаходитись з батьком наодинці, адже коли вони проживали разом, батько інколи її бив, ставився зневажливо, звертався до неї воно. Займатись музикою ОСОБА_5 не бажає. Окрім англійської та іспанської мов, які вивчає у школі, самостійно займається вивченням японської мови. Дитина зазначає, що хоче проживати у дідуся; з його дружиною ОСОБА_15 склались теплі відносини, після смерті мами ОСОБА_16 заміняє ОСОБА_17 називає дружину дідуся по імені ОСОБА_18 Рита ОСОБА_14 не дуже подобається подорожувати за кордон, адже це дуже виснажливо, але вона не виключає можливість такої подорожі в майбутньому. ОСОБА_5 зазначила, що готова піклуватись про батька, у разі потреби, але проживати бажає з дідусем та його дружиною Ритою.

Згідно пояснень класного керівника ОСОБА_11 , психолога центру ОСОБА_12 , адвокатів сторін та практичного психолога КЗ соціального захисту центр соціально-психологічної реабілітації дітей департаменту соціальної політики Дніпровської міської ради Прокопенка О.В., який залучений до участі у справі в якості спеціаліста (психолога), - пояснення дитини були вільні та щирі, що підтверджується протоколом та звукозаписом судового засідання суду апеляційної інстанції від 14.11.2019 року.

За правилами статті 258 СК України баба і дід мають право на самозахист внуків. Баба і дід мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних внуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень.

Отже, чинним законодавством передбачено право баби та діда на процесуальне представництво внука на підставі самого факту близького кровного споріднення, без необхідності встановлення опіки, піклування чи призначення їх опікуном або піклувальником.

Таким чином, ОСОБА_3 (дід), з яким проживає ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має право на подання в інтересах дитини позову до її батька про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів без призначення опікуном дитини.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.12.2018 року у справі №445/637/16-ц (провадження №61-1402св17).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Частиною 3 статті 161 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо орган опіки та піклування або суд визнав, що жоден із батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь із них. Якщо дитина не може бути передана жодній із цих осіб, суд на вимогу органу опіки та піклування може постановити рішення про відібрання дитини від особи, з якою вона проживає, і передання її для опікування органу опіки та піклування.

Згідно ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

За положеннями статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Пунктом 18 постанови пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя від 21.12.2007 року №11 роз`яснено, зокрема, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява №2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності; враховуючи зміст особистих пояснень ОСОБА_8 , яка на час розгляду справи апеляційним судом має повних 13 років та зазначила, що бажає проживати в сімї діда; встановивши, що протягом тривалого часу (з 05 грудня 2017 року по цей час) малолітня ОСОБА_6 постійно проживає зі своїм дідом ОСОБА_3 та його дружиною по АДРЕСА_3 ; встановивши, що у дівчинки з дідом ОСОБА_3 сформувались відносини взаємної поваги, довіри та любові, в сімї діда дитина виховується в комфортному для неї психологічному кліматі; враховуючи, що у Марини сформувались стійкі сімейні звязки з дідом та його дружиною, - колегія дійшла висновку, що інтересам ОСОБА_8 , з метою її гармонійного розвитку та виховання, найкраще відповідає визначення місця проживання дитини з дідом ОСОБА_3 , який є батьком загиблої матері дівчинки.

Колегія звертає увагу, що в період проживання в сімї діда у ОСОБА_5 значно покращилась успішність у школі, нормалізувався її психологічний стан; дитина стала відкрита, сміливіше висловлює власну думку, перебуває у позитивному настої, що підтверджується показаннями свідків, спеціаліста-психолога, а також особистими поясненнями дівчинки у судовому засіданні.

Крім того, судом встановлено, що під час проживання ОСОБА_5 з батьком (до грудня 2017 року) між ними періодично виникали конфлікти, мав місце доведений факт застосуванням батьком фізичної сили до ОСОБА_5 , що сприяло формуванню у останньої відчуттів недовіри до батька, приниження, образи та відчуженості. Викладене підтверджуються, зокрема, притягненням ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності постановою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28.12.2017 року у справі №199/8903/17, яка набрала законної сили, а також поясненнями свідків в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Посилання апелянта на відсутність у ОСОБА_3 житла спростовуються письмовими матеріалами справи, що зазначені вище.

Судом не встановлено підстав для задоволення первісного позову про відібрання дитини та визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_5 з батьком.

Виходячи з викладеного, колегія дійшла висновку, що місцевий суд ухвалив законне, справедливе і обґрунтоване рішення про задоволення зустрічного позову щодо визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з її дідом ОСОБА_3 та про відмову у задоволенні первісного позову у повному обсязі.

При вирішенні зустрічних позовних вимог в частині стягнення аліментів колегія приймає до уваги, що відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Виходячи з викладеного, встановивши, що малолітня ОСОБА_8 перебуває на матеріальному забезпечення її діда ОСОБА_3 та проживає з ним; враховуючи наявність підстав для визначення місця проживання дівчинки з дідом; враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище батька дитини, який є працездатним, працює та має стабільний дохід у вигляді заробітної плати; встановивши відсутність у відповідача за зустрічним позовом інших утриманців, окрім дочки ОСОБА_5 , - місцевий суд дійшов правильного висновку, що батько ОСОБА_1 зобов`язаний та спроможний надавати матеріальну допомогу дочці у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів на місяць, до повноліття дитини, на користь діда ОСОБА_3 .

Доводи апеляційної скарги про відсутність правових підстав для стягнення на користь ОСОБА_3 , який є дідом ОСОБА_8 , аліментів на утримання дівчинки є безпідставними, адже ОСОБА_3 є рідним дідом ОСОБА_5 , яка проживає разом з ним та знаходиться на його матеріальному утриманні з грудня 2017 року.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення місцевого суду без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді