Справа № 346/113/19
Провадження № 2/346/782/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2019 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі: головуючого судді Беркещук Б.Б.,

секретаря Матушевської Г.Д.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом мотивуючи тим, що йому належить на праві особистої власності жилий будинок за адресою АДРЕСА_1 .

ЇЇ, позивача син ОСОБА_3 перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 05 травня 1990 року, котрого розірвано. По його згоді як власника житлового будинку АДРЕСА_1 на правах члена сім`ї невістка відповідач ОСОБА_4 12 жовтня 1990 року була зареєстрована та проживала. Вказує, що через кілька років з часу одруження, сім`я сина розпалас, а відповідач більше 20 років у його житловому будинку не проживає. Зазначає, що відповідач стверджувала що у 2005 році виписалася із спірного будинку. Однак, при отриманні документів на оформлення субсидії на 2018-2019 роки встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є зареєстрованою в його житловому будинку.

Вказує, що реєстрація відповідача у будинку позбавляє його як власника права в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, а також одержати субсидію по оплаті комунальних послуг тому, просить суд визнати відповідача такою, що втратила право на користування житлом у будинку по АДРЕСА_1 .

Позивач в судовому засіданні підтримав мотиви та вимоги позову.

Відповідач в судове засідання не з явилася, про день, час та місце слухання справи належним чином повідомлена шляхом публікації оголошення на сайті «Судова влада України, причини неявки суду не повідомила та відзиву на позов не подала.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Врахувавши пояснення позивача, свідків, проаналізувавши матеріали справи, суд доходить висновків.

У відповідності до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно із ст.319 ЦК України власник володіє, користується , розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи бути обмеженим в його здійсненні.

У відповідності до ст.325 ЦК України фізичні особи можуть бути власниками будь-якого майна.

У відповідності до ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право.

У пункті 39 ППВССУ від 07 лютого 2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина 1 статті 405 ЦК). Таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК, тому стосовно права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування ним застосовуються положення статті 405 ЦК. Відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом, і у цьому випадку положення статей 71, 72 ЖК УРСР застосуванню не підлягають.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 08.12.1989 року, виданого старшим державним нотаріусом Коломийської державної нотаріальної контори Макреловою І.М. зареєстрованого в реєстрі за № Д-1169 та свідоцтва № 4042 на право особистої власності на жилий будинок від 04.04.1989 року позивач ОСОБА_1 є власником жилого будинку АДРЕСА_1 (а.с.8,9)

Відповідач ОСОБА_2 проживала у шлюбі із сином позивача ОСОБА_3 , котрий було розірвано 26.11.1997 року (а.с.13)

Згідно довідки № 7055 від 22.11.2018р., виданої УНАП Коломийської міської ради відповідач ОСОБА_4 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 (а.с.14)

Як видно з листа начальника Коломийського ВП ГУНП від 06.12.2018 р. , в ході проведеної перевірки встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 близько 20 років по даному адресу не проживає (а.с. 15)

Той факт, що відповідач не проживає у спірному житловому будинку ствердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які підтвердили, що відповідач ОСОБА_4 не проживає за адресою АДРЕСА_1 з 2001 року.

Отже, в спірному будинку на даний час зареєстрована відповідач ОСОБА_2 яка більше року в будинку не проживає.Наявність зареєстрованого відповідача у вищезгаданому будинковолодінні позивача, не дає останньому належним чином користуватись, володіти та розпоряджатись будинком.

Конституцією (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК, ст.48 закону «Про власність»).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами стст.16, 386, 391 ЦК.

Згідно ст. 405 ч. 2 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Таким чином, суд вважає, що позов слід задовільнити та визнати відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житлом у будинку АДРЕСА_1 .

На підставі наведеного та ст. 405 ЦК України, керуючись ст.ст. 247 ч.2, 282, 284, 294 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовільнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житлом будинку АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Найменування та ім`я сторін, їх місцезнаходження та проживання:

ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1 .

ОСОБА_2 , останнє відоме місце проживання АДРЕСА_2 .

Суддя Беркещук Б. Б.