Постанова

Іменем України

15 липня 2019 року

м. Київ

справа № 2607/9223/2012

провадження № 61-25387 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Кривцової Г. В., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідачі: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Оріон»,

представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 - на заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 26 листопада 2012 року у складі судді Зарицької Ю. Л. та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 26 липня 2017 року у складі колегії суддів: Стрижеуса А. М., Антоненко Н. О., Шкоріної О. І.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Оріон» (далі - ОСББ «Оріон») про визнання права власності в порядку спадкування, визнання довідки реєстраційного посвідчення недійсним.

Позовна заява мотивована тим, що рішенням виконавчого комітету Жовтневої районної ради депутатів трудящих м. Києва від 25 грудня 1972 року його матері - ОСОБА_6 , на сім`ю з трьох осіб: мати - ОСОБА_6 , батько - ОСОБА_7 , та він була надана двокімнатна квартира АДРЕСА_1 (ордер № НОМЕР_1).

З 1973 року він проживає у спірній квартирі та в ній зареєстрований. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати - ОСОБА_6 , після смерті якої належну їй частку паю успадкував його батько - ОСОБА_7 та став членом ЖБК «Оріон». Відповідно до довідки Голови правління ОСББ «Оріон» членом житлово-будівельного кооперативу «Оріон» (далі - ЖБК «Оріон») (а з 1998 року ОСББ) була його мати - ОСОБА_6 , з 1974 року - його батько - ОСОБА_7

18 січня 1981 року його батько - ОСОБА_7 - зареєстрував шлюб з ОСОБА_3 , від якого вони мають сина - ОСОБА_4 1982 року народження. З 06 лютого 1981 року ОСОБА_3 була зареєстрована у спірній квартирі АДРЕСА_1 . Загальна вартість вищевказаної квартири станом на 1973 рік складала 4 321 крб. 58 коп., до реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 пайовий внесок за квартиру було внесено у розмірі 3 132 грн 76 коп., а за час зареєстрованого шлюбу з останньою було внесено 1 127 крб. 02 коп. 27 серпня 1987 року шлюб між його батьками: ОСОБА_7 та ОСОБА_3 було розірвано.

31 грудня 1987 року його батьком - ОСОБА_7 було виплачено залишок пайового внеску, відповідно до довідки ОСББ «Оріон» від 18 квітня 2011 року.

Рішенням виконавчого комітету Київської міської Ради народних депутатів від 22 квітня 1991 року спірна квартира була поділена між ОСОБА_3 разом з сином, яким виділено кімнату площею 10,7 кв. м та його батьком - ОСОБА_7 разом з ним та виділено їм кімнату площею 18,9 кв. м.

03 жовтня 1994 року ОСОБА_3 отримала в ЖБК «Оріон» довідку № 102 про те, що вона є єдиним власником спірної квартири, на підставі якої у подальшому зареєструвала у Київському міському бюро технічної інвентаризації за собою право власності на вищевказану квартиру.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько - ОСОБА_7 . Після смерті батька він та ОСОБА_4 є спадкоємцями першої черги за законом, проте оформити спадщину неможливо, оскільки усі документи на спадкове майно загублені, а ОСОБА_3 відмовляється надавати правовстановлюючі документи на спірну квартиру. Згідно з довідкою від 14 березня 2011 року у спірній квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані він та ОСОБА_3 з сином - ОСОБА_4 .

З урахуванням викладеного ОСОБА_1 просив суд визнати за ним право власності на 3/8 частки квартири АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_7 ; визнати за ним право власності на 1/9 частки спірної квартири у порядку спадкування за законом після смерті матері - ОСОБА_6 . Також просив визнати частково, на 1/2 частку, недійсною довідку ЖБК «Оріон» від 03 жовтня 1994 року № 102, видану на ім`я ОСОБА_3 та реєстраційного посвідчення, виданого 10 листопада 1994 року відповідачці на підставі вказаної довідки.

Короткий зміст заочного рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 26 листопада 2012 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 3/8 частки спірної квартири АДРЕСА_1 . Визнано за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за законом після смерті матері - ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/9 частку спірної квартири АДРЕСА_1 . Визнано недійсним реєстраційне посвідчення від 10 листопада 1994 року № 758/30637, видане Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 у частині права власності на 1/2 частку. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Заочне рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач прийняв спадщину після смерті батька на 3/8 частки спірної квартири, а після смерті матері - на 1/9 її частку, згідно з розміром внесених спадкодавцями пайових внесків, тобто у спірній квартирі позивачу належить 1/2 її частка. Батько позивача - ОСОБА_7 - членство у ЖБК «Оріон» ОСОБА_3 не передавав, а остання у порушення положень законодавства зареєструвала за собою право власності на спірну квартиру, тому підлягає частковому визнанню недійсним правовстановлюючий документ на квартиру - реєстраційне посвідчення від 10 листопада 1994 року, а саме на 1/2 частку квартири.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 26 липня 2017 року апеляційна скарга представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 -відхилена, заочне рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що ОСОБА_3 належними та допустимими доказами не підтверджено, що вона була членом ЖБК «Оріон», така інформація в архівних документах кооперативу відсутня, тому ОСОБА_3 протиправно зареєстровано за собою право власності на всю спірну квартиру. Позивачу на праві власності в порядку спадкування за законом належить 1/2 частка спірної квартири, оскільки після смерті матері - ОСОБА_6 - він прийняв спадщину на 1/9 частку квартири, а після смерті батька - ОСОБА_7 - на 3/8 частку квартири, що відповідає сплаченим спадкодавцями пайовим внескам за це майно.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5 - просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 залишити без задоволення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами спадкові справи батьків позивача: ОСОБА_7 та ОСОБА_6 не витребувано, не досліджено коло спадкоємців, наявність заповітів, заяв про прийняття спадщини, обсяг та перелік спадкового майна. Крім того, вирішено вимоги щодо позивача про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 , проте у спадкодавця є другий спадкоємець - ОСОБА_4 . Рішенням виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів від 22 квітня 1991 року спірна квартира була поділена, а саме ОСОБА_3 разом з сином виділено у користування кімнату площею 10,7 кв. м, а ОСОБА_7 разом з сином ( ОСОБА_1 ) виділено кімнату площею 18,9 кв. м. Таким чином спадковим майно батька позивача була лише кімната площею 18,9 кв. м. Відповідно до довідки в ЖБК «Оріон» від 03 жовтня 1994 року № 102 ОСОБА_3 станом на жовтень 1994 року була членом ЖБК «Оріон», тобто згідно цієї довідки остання була єдиним власником спірної квартири, на підставі якої й зареєструвала право власності на це майно.

Доводи особи, яка подала заперечення

У січні 2018 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - подала заперечення на касаційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржувані судові рішення є законними і обґрунтованими, доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на їх законність не впливають. За позивачем право власності після смерті батьків не на все спадкове майно, а на його 1/2 частку, що відповідає частці сплачених батьками пайових внесків, тобто права іншого спадкоємця ОСОБА_7 - ОСОБА_4 не порушено. Позивачем надано витяг зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), згідно з якими інформація про наявність спадкової справи щодо батька позивача - ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , у спадковому реєстрі відсутня. Відповідно до архівного витягу з державного архіву м. Києва про затвердження рішення загальних зборів ЖБК «Оріон» від 07 квітня 1977 року про прийняття членом кооперативу батька позивача - ОСОБА_7 та закріплення за ним з сином ( ОСОБА_1 ) спірної квартири, в якій вони проживали унаслідок переходу ОСОБА_7 паю у спадщину після смерті матері позивача - ОСОБА_6 , як члена кооперативу.

ОСОБА_3 належними та допустимими доказами не підтверджено факт законності отримання нею довідки ЖБК «Оріон» від 03 жовтня 1994 року № 102, згідно з якою вона є єдиним власником спірної квартири.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 2607/9223/2012 з Подільського районного суду м. Києва.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року справа передана до Верховного Суду.

У червні 2019 року згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана судді-доповідачеві.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У підпункті б пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» судам роз`яснено, що при повному внесені пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, у особи, яка має право на частку в пайових внесках, виникає право власності на відповідну частку квартири, дачі, гаража чи іншої будівлі.

Частиною третьою статті 10 ЦПК України 2004 року передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України2004 року належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною другою статті 59 ЦПК України2004 року обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Ураховуючи викладене, суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшли правильного висновку про те, що позивач прийняв спадщину після смерті батька на 3/8 частки спірної квартири, а після смерті матері - на 1/9 її частки у квартирі, що відповідає часткам внесених пайових внесків на час смерті спадкодавців.

Суди дійшли вірного висновку про те, що ОСОБА_1 у спірній квартирі належить 1/2 її частка, батько позивач - ОСОБА_7 - членство у ЖБК «Оріон» ОСОБА_3 не передавав, а остання у порушення положень законодавства зареєструвала за собою право власності на спірну квартиру, тому правильно частково визнано недійсним правовстановлюючий документ на квартиру - реєстраційне посвідчення від 10 листопада 1994 року, а саме на 1/2 частку квартири.

Доводи касаційної скарги про те, що вирішено вимоги лише позивача про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 , проте в останнього, як спадкодавця, є другий спадкоємець - ОСОБА_4 , безпідставні, оскільки за ОСОБА_1 визнано право власності лише на 1/2 частку спадкового майна.

Посилання касаційної скарги на те, що відповідно до довідки в ЖБК «Оріон» від 03 жовтня 1994 року № 102 ОСОБА_3 станом на жовтень 1994 року була членом ЖБК «Оріон», тобто згідно з цією довідкою остання була єдиним власником спірної квартири, на увагу не заслуговують, оскільки ОСОБА_3 належними та допустимими доказами не підтверджено факт законності отримання нею цієї довідки, а у архівних документах ЖБК «Оріон» відсутня інформація щодо членства останньої у кооперативі.

Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність оскаржуваних судових рішень не впливають, а в основному направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 26 листопада 2012 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 26 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Б. І. Гулько

Г. В. Кривцова

Д. Д. Луспеник