Ухвала

Іменем України

25 березня 2019 року

м. Київ

справа № 185/1112/18

провадження № 61-5366ск19

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Хопти С. Ф.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 21 січня 2019 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2018 року позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості задоволено.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 21 січня 2019 року відмовлено ОСОБА_4 у задоволенні клопотання про звільнення або зменшення сплати судового збору.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2018 року визнано неподаною та повернуто заявнику.

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_4, у якій заявник просить скасувати ухвалу Дніпровського апеляційного суду

від 21 січня 2019 року і передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення судами норм процесуального права.

У касаційній скарзі заявник просить поновити строк на касаційне оскарження ухвали Дніпровського апеляційного суду від 21 січня 2019 року, зазначаючи, що оскаржену ухвалу суду апеляційної інстанції отримано ним 12 лютого 2019 року.

Оскільки причина пропуску цього процесуального строку є поважною,

строк на касаційне оскарження підлягає поновленню.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, обґрунтовано тим, що судом апеляційної інстанції порушено норми Закону України «Про судовий збір» та процесуального права, а також обмежено право заявника на доступ до суду.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

У відповідності до пункту 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору.

Частиною другою статті 357 ЦПК України передбачено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

У відповідності до частини третьої статті 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтею 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Виходячи з положень статті 8 Закону України про судовий збір, а також вимог статей 12, 81 ЦПК України, особа, яка заявляє клопотання про звільнення від сплати судового збору або зменшення його розміру, повинна навести доводи та надати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав сплаті нею судового збору у встановленому законодавством розмірі.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 27 грудня 2018 року відмовлено ОСОБА_4 у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору, апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк на усунення вказаного недоліку - сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

На виконання ухвали Дніпровського апеляційного суду від 27 грудня 2018 року ОСОБА_4 подав до суду клопотання про звільнення або зменшення сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Вирішуючи питання про звільнення від сплати судового збору або його зменшення суд апеляційної інстанції встановив, що на підтвердження своїх доводів ОСОБА_4 не надав належних доказів, за наявності яких згідно статті 8 Закону України «Про судовий збір» може бути вирішено питання про відстрочення сплати судового збору з урахуванням майнового стану заявника. Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що з наданих заявником відомостей з державного реєстру фізичних осіб-платників податків про доходи за період з першого кварталу 2017 року по другий квартал 2018 року неможливо дійти однозначного висновку про перебування заявника, який отримав кредит в іноземній валюті, у тяжкому матеріальному становищі, зокрема про відсутність у заявника інших доходів чи майна на момент подачі апеляційної скарги. За таких обставин суд апеляційної інстанції, враховуючи принципи рівності та змагальності сторін, визнав апеляційну скаргу неподаною і повернув її заявнику, оскільки останній не виконав вимоги суду та не усунув недоліки поданої апеляційної скарги.

Слід зазначити, що згідно з частиною шостою статті 185 ЦПК України повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити, якщо суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Доводи касаційної скарги, які зводяться до того, що заявник вважає, що він довів суду апеляційної інстанції свій тяжкий майновий стан, не дають підстав для висновку про недотримання судом апеляційної інстанції норм Закону України «Про судовий збір» та процесуального права, не спростовують висновків, який дійшов суд апеляційної інстанції. Доказів на підтвердження свого майнового стану суду касаційної інстанції заявник не надав.

Правильність застосування апеляційним судом норм процесуального права, а саме статті 8 Закону України «Про судовий збір», статей 185, 356, 357 ЦПК України, не викликає розумних сумнівів.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Згідно з частиною п'ятою статті 394 ЦПК України, у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку

на касаційне оскарження ухвали Дніпровського апеляційного суду

від 21 січня 2019 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_4 строк на касаційне оскарження ухвали Дніпровського апеляційного суду від 21 січня 2019 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 21 січня 2019 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О. В. Білоконь

С. Ф. Хопта