Постанова

Іменем України

17 липня 2019 року

м. Київ

справа № 303/5983/16-ц

провадження № 61-17043св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Закарпатської області у складі колегії суддів: Собослоя Г. Г., Фазикош Г. В., Готри Т. Ю., від 25 квітня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (далі - ПАТ «НАСК «Оранта») про стягнення страхового відшкодування.

Позов мотивовано тим, що 14 серпня 2015 року між ним та ПАТ «НАСК «Оранта» укладено договір добровільного страхування належного йому транспортного засобу «RenaultMegane», 2010 року випуску. 10 травня

2016 року унаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) належний йому автомобіль зазнав механічних пошкоджень, що відповідно до умов укладеного між сторонами договору є страховим випадком. Вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 108 555 грн. Вказував, що він вчасно звернувся до страхової компанії про виплату страхового відшкодування із наданням відповідних документів на підтвердження настання страхового випадку, однак відповідач ніяких дій щодо виплати страхових витрат не здійснив.

Посилаючись на вищевикладене, позивач просив стягнути з відповідача 108 555 грн невиплаченого страхового відшкодування, 7 890,31 грн - пені за невчасне виконання зобов`язання, а також 749 грн - 3% річних.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області у складі судді Костя В. В. від 01 лютого 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_1 117 194,31 грн, з яких: 108 555 грн - сума невиплаченого страхового відшкодування;

7 890,31 грн - пеня; 749 грн - 3% річних. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач не виконав свого обов`язку щодо виплати позивачу суми страхового відшкодування у зв`язку із настанням страхового випадку, а тому є всі передбачені договором та законом підстави для задоволення позову.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 25 квітня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «НАСК «Оранта» задоволено. Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 лютого 2017 року скасовано і ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що умовами укладеного договору сторони передбачили відсоток, коли транспортний засіб вважається фізично знищеним, а саме коли витрати на відновлювальний ремонт становлять 75% дійсної вартості застрахованого транспортного засобу на дату настання страхового випадку. У цьому разі підлягає стягненню різниця між граничною сумою виплат та вартістю пошкодженого застрахованого транспортного засобу. Оскільки вартість відновлювального ремонту автомобіля, який є предметом договору страхування, становить 177 373,39 грн, що є більше 75% дійсної вартості автомобіля на дату настання страхового випадку (226 142,22 грн), а тому виплаті підлягає різниця між граничною сумою виплат (141 996,65 грн) та вартістю пошкодженого застрахованого транспортного засобу (111 000 грн) у розмірі 30 996,65 грн, яка й була виплачена відповідачем позивачу, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у травні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції помилково взяв до уваги розмір відновлювального ремонту автомобіля 177 373,39 грн, оскільки відповідно до наданого ним звіту такий розмір складає

108 555 грн, що є менше 75% вартості дійсної вартості автомобіля на дату настання страхового випадку. Вказане потягло за собою неправильне вирішення спору та ухвалення незаконного рішення.

Відзив (заперечення) на касаційну скаргу

У серпні 2017 року від ПАТ «НАСК «Оранта» надійшли заперечення (відзив) на касаційну скаргу, в яких товариство посилається на необґрунтованість доводів скарги та законність ухваленого судом апеляційної інстанції рішення.

Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 червня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі, а ухвалою цього ж суду від 16 жовтня

2017 року справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Справа передана до Верховного Суду.

Відповідно до підпунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Про здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки», у справі № 303/5983/16-ц (провадження № 61-17043св18) призначено повторний автоматизований розподіл.

07 червня 2019 року справу розподілено судді-доповідачу.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

14 серпня 2015 року між ОСОБА_1 та ПАТ «НАСК «Оранта» був укладений договір добровільного страхування належного позивачу транспортного засобу «Renault Megane», 2010 року випуску, на суму

240 000 грн.

02 вересня 2015 року мала місце ДТП, в результаті якої був пошкоджений застрахований транспортний засіб ОСОБА_1 . Відповідно до заяви про страхову виплату від 03 вересня 2015 року, подану позивачем, ПАТ «НАСК «Оранта» було здійснено страхову виплату у сумі 98 003,35 грн.

10 травня 2016 року стався другий страховий випадок, а саме ДТП, в результаті якої був пошкоджений застрахований транспортний засіб позивача і 12 травня 2016 року страхувальником подана заява про страхове відшкодування.

Факт настання другого страхового випадку сторонами не заперечується.

Відповідно до автотоварознавчого дослідження від 07 червня 2016 року, проведеного ТОВ «Гарант-АСІСТАНС», дійсна вартість транспортного засобу позивача становить 226 139, 60 грн, а відновлювальний ремонт складає

180 867,64 грн.

Згідно зі звітом про оцінку вартості майнової шкоди, складеним суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_2 на замовлення позивача, ринкова вартість транспортного засобу до пошкодження становила 226 142, 22 грн,

вартість відновлювального ремонту - 177 373,39 грн, а вартість такого ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу - 108 555, 63 грн.

Позиція Верховного Суду

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі статтею 982 ЦК України, істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства.

У статті 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхуванням є вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (стаття 16 Закону України «Про страхування»).

Відповідно до пункту 1.7 укладеного між сторонами договору страхування страхова сума встановлена ними у розмірі 240 000 грн.

Згідно з пунктом 2.3.9 договору гранична сума виплати - страхова сума, що зменшена на суму попередніх страхових відшкодувань.

Оскільки відповідачем вже було виплачено позивачу суму страхового відшкодування за першим страховим випадком у сумі 98 003,35 грн, то гранична сума виплати складала 141 996,55 грн (240 000 грн -

98 003,35 грн).

Відповідно до пунктів 13.26, 13.27 договору страхування розрахунок страхового відшкодування здійснюється в межах грошової страхової суми.

Пунктом 13.14 договору сторони передбачили випадок, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, а саме коли витрати на відновлювальний ремонт становлять понад 75% дійсної вартості застрахованого транспортного засобу на дату настання страхового випадку.

Згідно з пунктом 13.5 договору при врегулюванні збитку за умовою «повна загибель» розрахунок страхового відшкодування здійснюється, зокрема, у межах страхової суми (граничної суми виплати) з урахуванням умов цього договору, за вирахуванням вартості пошкодженого застрахованого транспортного засобу. При цьому вартість пошкодженого застрахованого транспортного засобу визначається шляхом проведення маркетингового дослідження з визначенням його вартості.

Відповідно до наданого позивачем звіту про оцінку вартості майнової шкоди, складеним суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_2 , ринкова вартість транспортного засобу до пошкодження становила 226 142, 22 грн,

вартість відновлювального ремонту - 177 373,39 грн.

Оскільки витрати на відновлювальний ремонт становлять понад 75% (78,4%) дійсної вартості застрахованого транспортного засобу на дату настання страхового випадку та їх розмір (177 373,39 грн) є більшим ніж гранична сума страхових виплат (141 996, 55 грн), то суд апеляційної інстанцій правильно вважав такий автомобіль фізично знищеним відповідно до пункту 13.14 укладеного між сторонами договору.

Відповідно до маркетингового дослідження, проведеного відповідачем на підставі пункту 13.5 договору, ринкова вартість застрахованого транспортного засобу складає 111 000 грн (а. с. 75).

Таким чином, різниця між граничною сумою виплат (яка після виплати по попередньому страховому випадку становила 141 996, 65 грн) та вартістю пошкодженого застрахованого транспортного засобу (відповідно до маркетингового дослідження становила 111 000 грн) становить 30 996,65 грн. Саме ця сума була виплачена страховиком на користь сервісного центру, який має проводити ремонтні роботи застрахованого автомобіля, що стверджується карткою рахунку (а .с. 133).

З огляду на вищезазначене, доводи касаційної скарги про те, що матеріали справи не містять доказів перерахунку вказаних коштів є необґрунтованими.

Отже, установивши, що відповідач виконав свій обов`язок щодо виплати страхового відшкодування у порядку і на умовах, передбачених укладеним між сторонами договору добровільного страхування, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми страхового відшкодування у заявленому останнім розмірі.

Доводи касаційної скарги про те, що вартість відновлювального ремонту складає 108 555,63 грн, що є менше ніж 75% дійсної вартості застрахованого транспортного засобу на дату настання страхового випадку, колегією суддів не беруться до уваги, оскільки вказаний розмір визначений з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу, тоді як сторони у договорі передбачили виплату страхового відшкодування без вирахування зносу (підпункт 1.4.2. пункту 1.4. договору).

Інші доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків судів попередніх інстанцій, якими у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, а зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до приписів статті 400 ЦПК України виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Апеляційного суду Закарпатської області

від 25 квітня 2017 року - без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Шипович