ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2019 року

м.Суми

Справа №577/442/17

Номер провадження 22-ц/816/4953/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Ткачук С. С. , Орлова І. В.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

учасники справи:

позивачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідач - Дубов`язівська селищна рада Конотопського району Сумської області,

треті особи - ОСОБА_3 , Конотопська районна державна нотаріальна контора, КП «Конотопське МБТІ», ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 09 вересня 2019 року в складі судді Гетьмана В.В., ухвалене у м. Конотоп, повний текст якого складено 12 вересня 2019 року,

в с т а н о в и в:

У січні 2017 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом, в якому просили встановити факт належності на праві приватної спільної часткової власності 1/2 частини кв. АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого ВАТ «Дубов`язівський бурякорадгосп» 15 грудня 1998 року ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину зазначеної квартири, як спадкоємцем за законом першої черги та визнати за ОСОБА_2 право приватної спільної часткової власності на 1/2 частину вищевказаного майна.

Свої вимоги обгрунтовували тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 , який постійно проживав та був зареєстрований у квартирі АДРЕСА_2 . Спадкоємцем за законом першої черги є ОСОБА_1 , який спадщину прийняв у встановленому законом порядку. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого ВАТ «Дубов`язівський бурякорадгосп» 15 грудня 1998 року квартира АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності належить по 1/2 частині померлому ОСОБА_6 та позивачу ОСОБА_2 . При реєстрації місця проживання власників було допущено помилку у номері квартири. Замість АДРЕСА_1 зазначено АДРЕСА_2 . Через цю помилку ОСОБА_1 не може оформити спадщину на батькову частину квартири, а ОСОБА_2 не може розпорядитися своєю частиною майна, тому просили позов задовольнити.

У квітні 2017 року ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 (помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ) звернулись до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , виконавчого комітету Дубов`язівської селищної ради, треті особи: Конотопська районна державна нотаріальна контора, КП «Конотопське МБТІ», в якому просили припинити право власності ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 на кв. АДРЕСА_2 і визнати за ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 право власності на кв. АДРЕСА_1 ; встановити факт належності ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 на праві приватної власності 1/5 частини кв. АДРЕСА_1 та визнати за ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у порядку спадкування за законом право власності по 1/10 частині кожній кв. АДРЕСА_1 . Свої вимоги обґрунтовували тим, що в АДРЕСА_1 , що складається з 2-х квартир. Квартира № АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15.12.1998 р. на праві приватної спільної часткової власності належить ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3. А квартира № АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 19.03.1997 р. на праві приватної спільної часткової власності по 1/2 частині належить ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті співвласників квартир №АДРЕСА_2 та № АДРЕСА_1 з`ясувалось, що у свідоцтвах про право власності на житло буд. № АДРЕСА_2 . Згідно із відомостями Дубов`язівської селищної ради вони є власниками квартири № АДРЕСА_1 , в якій проживають та зареєстровані. В той же час, у КП «Конотопське МБТІ» за ними зареєстровано право власності на квартиру № АДРЕСА_2 , а за ОСОБА_2 та ОСОБА_6 зареєстровано право власності на кв. № АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_8 відкрилась спадщина, яку ОСОБА_3 , як дружина померлого, та ОСОБА_4 - дочка померлого прийняли, як спадкоємці за законом. Проте, при оформленні права на спадщину на 1/5 частину квартири у АДРЕСА_1 були виявлені помилки у правовстановлюючих документах, що і змусило звернутися до суду.

12 травня 2017 року ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області вищевказані позови об`єднано в одне провадження (а.с. 103).

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 09 вересня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять рішення суду в частині відмови у задоволенні їх позову скасувати та ухвалити нове - про задоволення їх позовних вимог.

Вважають, що суд не дав належної оцінки дослідженим доказам та поясненням представника КП «Конотопське МБТІ» Лазаренко Л.О. і безпідставно відмовив у задоволенні їхньої позовної заяви.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду в частині відмови у задоволенні їх позовних вимог, просили в цій частині рішення суду скасувати та ухвалити нове - про задоволення їх позову.

Доводять, що мають право власності саме на квартиру № АДРЕСА_1 , в якій зареєстровані та проживають, а в свідоцтві про право власності на житло помилково зазначено про право власності на квартиру № АДРЕСА_2 . Зазначають, що помилки у правовстановлюючих документах не дають змоги оформити спадщину після смерті одного з співвласників будинку.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Дубов`язівська селищна рада Конотопського району Сумської області зазначила, що дані в будинкову книгу про реєстрацію ОСОБА_2 у квартирі № АДРЕСА_2 вносились на підставі офіційних документів державного зразка, тому вважає апеляційну скаргу безпідставною.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвоката Мусієнко О.В., яка підтримала доводи своєї апеляційної скарги та заперечувала проти скарги ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , пояснення представника ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - адвоката Черпакової О.І., ОСОБА_4. які підтримали свою скаргу та заперечували проти скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду в повній мірі не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що квартира АДРЕСА_2 згідно з свідоцтвом про право власності на житло, виданим ВАТ «Дубов`язівський бурякорадгосп» 19 березня 1997 року, на праві приватної спільної часткової власності належить ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 (том1, а.с. 114).

З оглянутої в судовому засіданні інвентаризаційної справи на буд. № АДРЕСА_1 Конотопського МБТІ встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого ВАТ «Дубов`язівський бурякорадгосп» 15 грудня 1998 року, квартира АДРЕСА_1 на праві приватної спільної часткової власності належить по 1/2 частині ОСОБА_6 та ОСОБА_2 .

Разом з тим, з оглянутого в судовому засіданні оригіналу свідоцтва про право власності на житло, наданого родиною ОСОБА_4 та виданого ВАТ «Дубов`язівський бурякорадгосп» 15 грудня 1998 року, вбачається, що квартира № АДРЕСА_2 на праві приватної спільної часткової власності належить по 1/2 частині ОСОБА_6 та ОСОБА_2 (том 1, а.с. 115).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер (том 1, а.с. 15), спадщину після його смерті прийняв ОСОБА_1 (том 1, а.с. 37). ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_8 (том 1, а.с. 128), свідоцтво про право на спадщину після його смерті отримали дружина ОСОБА_3 та дочка ОСОБА_4 (том 1, а.с. 130-132). ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_7 (том 1, а.с. 191), спадкоємцями за законом після його смерті є дружина ОСОБА_4 , яка прийняла спадщину, та син ОСОБА_5 , який відмовився від прийняття спадщини (том 1, а.с. 198).

На підставі довідок КП «Конотопське МБТІ» було встановлено, що родині ОСОБА_2 належить квартира № АДРЕСА_1, а квартира № АДРЕСА_2 належить родині ОСОБА_4 (том 1, а.с. 28, 116-117).

Також встановлено, що у матеріалах інвентаризаційної справи на вищевказаний будинок Конотопського МБТІ і у ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на руках знаходяться оригінали свідоцтва про право власності на житло, виданого ВАТ «Дубов`язівський бурякорадгосп» 15 грудня 1998 року, згідно з яким у буд. № АДРЕСА_1 на праві приватної спільної часткової власності належить по 1/2 частині ОСОБА_6 та ОСОБА_2 в одному випадку квартира № АДРЕСА_1 (том 1, а.с. 20), в іншому - квартира № АДРЕСА_2 (том 2, а.с. 115). При цьому, у свідоцтві, де мова йде про квартиру № АДРЕСА_1 (том 1, а.с. 20), є виправлення цифри, а на зворотньому боці вказаного свідоцтва проставлено відмітки Дубов`язівського бурякорадгоспу і Конотопського МБТІ про реєстрацію спірної квартири знову ж таки за різними номерами (том 1, а.с. 20, зворотній бік).

Таким чином, судом встановлено існування двох оригіналів свідоцтва про право власності родини ОСОБА_2 у буд. № АДРЕСА_1 на одне і те ж житлове приміщення, однак за різною нумерацією.

Відмовляючи у задоволенні позовів, суд першої інстанції виходив з того, що ні первісні позивачі ні вторинні не довели свої позовні вимоги та факт підробки будь-якого із свідоцтв про право власності на житло або внесення в них виправлень.

Проте, з таким висновком місцевого суду колегія суддів апеляційного суду повністю погодитись не може, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, однак доказів того, що право ОСОБА_6 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 на спірне майно оспорюється чи не визнається, позивачами за обома позовами не надано, правовстановлюючі документи ними не втрачені. З матеріалів справи вбачається, що в правовстановлюючих документах на квартиру № АДРЕСА_2 та № АДРЕСА_1 є розбіжності та помилки, через які позивачі за двома позовами не можуть оформити свої спадкові права.

Право вибору способу судового захисту, визначення кола відповідачів належить виключно позивачеві (ч. 1 ст. 20 ЦК України, статті 4, 5, 13 ЦПК України).

Суд, вирішуючи спір по суті визначається, чи є належним обраний позивачем спосіб захисту прав та чи є належним склад учасників справи.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18).

З листів державного нотаріуса Куцопал О.П. від 11 січня 2017 року № 5/01-16, № 6/01 16 вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено в оформленні спадщини після смерті ОСОБА_6 та в оформленні договору дарування у зв`язку з втратою оригіналу свідоцтва про право власності на квартиру № АДРЕСА_1 (том 1, а.с. 37), проте, судом першої інстанції досліджувався оригінал свідоцтва на зазначене нерухоме майно і встановлено існування двох оригіналів свідоцтва про право власності родини ОСОБА_2 , які мають розбіжності та помилки.

Доказів того, що ОСОБА_4 не може оформити свої спадкові права матеріали справи не містять. Проте, судом встановлено, що ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 проживають (померлі проживали) і зареєстровані у квартирі № АДРЕСА_1 . При цьому в оригіналі свідоцтва про право власності на житло зазначено про право власності на квартиру № АДРЕСА_2 за цією ж адресою, КП « Конотопське МБТІ » зареєструвало право власності на квартиру № АДРЕСА_2 .

У справі, яка переглядається, спосіб захисту, обраний позивачами (встановлення факту належності померлим на праві приватної власності майна, визнання права власності, припинення права власності на квартиру, тоді як сторони мають правовстановлюючі документи, а саме свідоцтва про право власності на житло, які не скасовані і недійсними в установленому порядку не визнані) не є належним, бо суперечить вимогам закону щодо підстав набуття та припинення права власності, а також заявленим позивачами підставам позову, які пов`язуються ними з відмовою нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину через помилки та розбіжності в правовстановлюючих документах.

Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову з підстав недоведеності позовних вимог, проте, недоведеність порушеного права, як і неправильно обраний спосіб захисту порушеного права, є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції в частині мотивів відмови у задоволенні позовів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, через неправильне застосування норм матеріального права, підлягає зміні з прийняттям в цій частині нової постанови про відмову у позові з інших правових підстав, наведених у мотивувальній частині постанови.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 2 ч.1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 376 ст. ст. 381- 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 09 вересня 2019 року змінити в частині мотивів відмови у позові ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та у позові ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - О.Ю. Кононенко

Судді: С.С. Ткачук

І.В. Орлов