Справа № 266/7613/18
Провадження № 2/266/356/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2019 року м. Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Шишиліна О.Г. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Маріуполі цивільну справу за позовом Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради до ОСОБА_1 про відшкодування переплати щомісячної адресної допомоги,

В С Т А Н О В И В:

21 грудня 2018 року Департамент соціального захисту населення Маріупольської міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплачених коштів щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово - комунальних послуг. В обґрунтування позову зокрема зазначило, що ОСОБА_1 перебувала на обліку в УСЗН Приморського району ММР, як одержувач щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з 21.12.2014 р. за адресою фактичного проживання ІНФОРМАЦІЯ_1. Щомісячна адресна допомога внутрішньо перемішеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг відповідно до вимог чинного законодавства відповідачу була призначена та сплачувалась з 24.12.2014 по 23.06.2015, з 24.06.2015 по 23.12.2015, з 08.12.2015 по 31.05.2016, з 02.06.2016 по 01.12.2016. Пункт 6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо перемащеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 №505 передбачає, що грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сімї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, отриманої в порядку передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 №136, у володінні ОСОБА_1 з 29.09.2003 р. є у власності 1/3 частина квартири розташована за адресою: м. Маріуполь, вул.. Новоросійська, 10-5 тобто на території якого органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі. Наказом Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 07.10.2014 №33/6/а визначено райони та терміни проведення антитерористичної операції Донецької і Луганської області з 07 квітня 2014 року. Відповідно до розділу 1 пункту 20 розпорядження Кабінету Міністрів України від №1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» деякі райони міста Маріуполя визначено як населені пункти, де здійснювалася антитерористична операція. Проте, відповідними розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №1085р та від 02.12.2015 №1276-р були затверджені переліки населених пунктів на території яких органи державної влади не виконують свою зобов'язання та населених пунктів розташованих на лінії зіткнення, в яких місто Маріуполь Донецької області не зазначено. Таким чином, за період з 24.12.2014 по 01.12.2016, коли родині відповідача виплачувалась щомісячна адресна допомога, місто Маріуполь Донецької області, де розташована квартира, частина якої належить ОСОБА_1 на праві власності, не входило до переліку населених пунктів на території якого органи державної влади не здійснюють свої повноваження та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, і на території міста органи державної влади України здійснювали та продовжують здійснювати свої повноваження в повному обсязі. Тому наявність у власності житла на території підконтрольній Українській владі та в місті де органи державної влади виконують всі свої зобовязання в повному обсязі є причиною виникнення переплати раніше виплачених сум допомоги. Відповідачу було повідомлено про надмірно виплачені кошти та запропонована добровільно їх внести на рахунок УСЗН, але сума боргу не погашена. Посилаючись, зокрема на ст.ст.16, 1166 ЦК України, просив суд стягнути з ОСОБА_1 суму надміру виплачених коштів щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг в розмірі 32810,11 грн.

Згідно ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.3, 4 ст. 12, ч.1, 2 ст.13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалу суду від 01.02.2019р. про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі відповідачу направлено за визначеною адресою та визначено строк для подання відзиву на позовну заяву. (а.с.28)

Відповідачем у визначений строк було подано відзив на позовну заяву в якому позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що дійсно має у власності 13 частини квартири №5, розташованої за адресою: м. Маріуполь, вул.. Новоросійська, б. 10. Але даний факт не суперечить п.6 Порядку № 505 в редакції чинній на момент початку отримання нею щомісячної адресної допомоги у грудні 2014 р., оскільки п.6 Порядку № 505 передбачало, що житлове приміщення повинно бути розташоване саме в регіонах, інших ніж райони проведення антитерористичної операції і тільки після внесення до Порядку змін КМУ №370 від 31.05.2017 р. наявність у членів сімї житлового приміщення у районі проведення антитерористичної операції перестала надавати право на отримання адресної дороги, за умови, що такий район одночасно не належав до тимчасово окупованої території або до лінії зіткнення. Згідно розпорядження КМУ України №1275-р від 02.12.2015 р. затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалося антитерористична операція і місто Маріуполь було включено до таких населених пунктів. Крім того звертала увагу на те, що їй належить лише частка квартири. а квартира в цілому. Вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши у сукупності надані докази, приходить до наступного висновку з огляду про таке.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із роз'ясненнями, наданими у постанові Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Позивач як на підставу своїх вимог на відшкодування шкоди посилається на те, що відповідач не мала права на отримання грошової щомісячної допомоги внутрішньо переміщеним особам оскільки м. Маріуполь, в якому відповідачу на праві власності належить 1/3 частки квартири не входило до переліку населених пунктів на території яких органи державної влади не здійснюють свої повноваження та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 24.12.2014 має статус особи, яка переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, а саме: з м. Донецька до м. Маріуполь, у звязку із чим остання зверталася із відповідними заявами про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово - комунальних послуг (а.с.4 -7).

Відповідно до рішень УСЗН від 24.12.2014, 20.01.2015, 01.04.2015, 08.07.2015, 10.12.2015, 02.06.2016 ОСОБА_1 була призначена щомісячна адресна допомога внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово - комунальних послуг на такі періоди: з 24.12.2014 по 23.06.2015, з 24.06.2015 по 23.12.2015, з 08.12.2015 по 31.05.2016, з 02.06.2016 по 01.12.2016 відповідно (а.с.8, 11, 12, 13).

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до УСЗН із заявами про призначення допомоги, ОСОБА_1 вказувала, що у будь-кого з членів сімї у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції немає (а.с.4-7).

Відповідно до відомостей, що містяться у заявах відповідача про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово - комунальних послуг та рішень про призначення допомоги переміщеним особам на проживання, ОСОБА_1 має на утриманні дитину інваліда ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та здійснює догляд за нею як дитиною інвалідом, крім цього членом її сімї є ОСОБА_3.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта №70633964 від 17.10.2016 року, ОСОБА_1 має у власності 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 (а.с.14), про що не заперечувала відповідач.

У звязку із чим 27.12.2016 р. головним державним соціальним інспектором рекомендовано припинити та перерахувати виплати щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово - комунальних послуг ОСОБА_1 у звязку із тим, що з 2003 року вона є власником 1/3 частки квартири за адресою АДРЕСА_2 ( а.с. 16).

З протоколу розрахунку надмірно сплачених коштів які підлягають відшкодуванню ОСОБА_1 за період з 24.12.2014 по 01.12.2016 р. нарахована переплата на загальну суму 37717,78 грн. ( а.с. 17).

Відповідно до заяви від 13.01.2017 р. ОСОБА_1 повідомлена про наявність переплати адресної допомоги за період з 24.12.14 р. по 01.12.16 р. в розмірі 34310,11 грн. яку зобовязалася повернути ( а.с. 15).

Частина 2 ст.1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» встановлює, що територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року N 405/2014.

При цьому, ч.1 цієї статті передбачає, що період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

14 квітня 2014 року відповідно до указу в.о. Президента України, Голови Верховної Ради України Т.О.В. від 14 квітня 2014 року N 405/2014 "Про рішення Ради національної безпеки та оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" на території України розпочато проведення антитерористичної операції.

Згідно з наказом керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 07.10.2014 року №33/6/а, Донецька і Луганська області визначені районами проведення антитерористичної операції з 07 квітня 2014 року.

Відповідно до п.5 ст.11 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», Кабінету Міністрів України доручено затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення.

30 жовтня 2014 року розпорядженням Кабінету Міністрів України №1053-р, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, відповідно до якого, м. Маріуполь включено до вказаного переліку.

02 грудня 2015 року розпорядженням Кабінету Міністрів України №1275-р, знову затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, відповідно до якого, м. Маріуполь також включено до вказаного переліку.

Відповідно до абз.2 п.6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого, постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 р. №505, (надалі Порядок №505), в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин до 03.06.2017 року, грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сім'ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення.

Абз.2 п.6 Порядку №505 було викладеного в новій редакції після внесення змін відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31.03.2017 р. №370, та який тільки з 03.06.2017 року передбачає, що грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто із членів сім'ї має у власності житлове приміщення / частину житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окупована територія України, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану, а тому до спірних правовідносин які виникли до 03.06.2017 р. не засовується.

Також суд не приймає до уваги посилання позивача на перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.10.2014 р. №1085 (в редакції розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 р. №1276-р), в яких місто Маріуполь Донецької області не зазначено, оскільки право на отримання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг виникало у спірний період саме відповідно до п.6 Порядку №505 в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин, який передбачає, що житлове приміщення, повинно бути розташоване саме в регіонах, інших ніж райони проведення антитерористичної операції, а не в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Відповідно до п.11 Порядку №505 суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сімї на вимогу уповноваженого органу.

Доказів того, що м. Маріуполь було виключено з переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, а також те, що м. Маріуполь не відноситься до району проведення антитерористичної операції, суду не надано.

Таким чином суд приходить, що відповідачем у заявах про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово - комунальних послуг подані достовірні відомості, оскільки 1/3 частки квартири належна відповідачу на праві власності знаходилася в районі проведення АТО.

Згідно ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Оцінивши подані позивачем докази в їх сукупності, враховуючи, що щомісячна грошова адресна допомога була виплачена як засіб до існування ОСОБА_1, як внутрішньо переміщеній особі, відповідно до вимог чинного законодавства, суд приходе до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради до ОСОБА_1 про відшкодування переплати щомісячної адресної допомоги- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Шишилін О. Г.