Справа № 628/3054/19
Провадження №2-о/628/257/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 року Куп`янський міськрайонний суд Харківської області

в складі: головуючого - судді Коваленко О.А.

за участю секретаря - Горбашової І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Куп`янська цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Державної податкової служби у Харківській області про встановлення юридичного факту, -

ВСТАНОВИВ :

03 жовтня 2019 р. заявник звернулась до суду з заявою про встановлення факту, що ОСОБА_2 , громадянин РФ, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 був податковим резидентом України з 01 вересня 2004 року по день його смерті, вказавши наступне.

Вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 06 серпня 1991 року. Після реєстрації шлюбу вони проживали за місцем реєстрації чоловіка в м. Брянка Луганської області. В зв`язку з необхідністю та фактичним постійним місцем проживання на території України 22 січня 1999 року ОСОБА_2 одержав ідентифікаційний номер в ДПІ у м. Брянка, про що було внесено відповідні данні до Державного реєстру фізичних осіб. 09 березня 2004 року відповідно до чинного законодавства України, а саме: ЗУ «Про імміграцію» Сидоренко А .Є . отримав тимчасову посвідку на постійне проживання серії НОМЕР_1 , видану ВГІРФО УМВС України безстроково, та 15 квітня 2004 року офіційно зареєстрував місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 . 01 вересня 2004 року він оформив пенсію в територіальних органах ПФУ. В зв`язку з подіями на сході України вони з чоловіком були змушені покинути місце свого постійного проживання та переїхати до м. Куп`янськ Харківської області. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, у зв`язку з чим виникла необхідність вступати в падщину на його майно, яке складається з: недоотриманої пенсії. Після звернення із заявою про прийняття спадщини заявнику повідомили, що відповідно до п. 174.2.3 Податкового кодексу України отримана спадщина буде оподатковуватися за ставкою, визначеною у п. 167.1 ст. 167 цього Кодексу,для будь-якого об`єкта спадщини, що успадковується спадкоємцем від спадкодавця нерезидента. Також, відповідно до абзацу 2 п. 174.3 ст. 174 Податкового кодексу України спадкоємці нерезидентів зобов`язані сплатити податок до нотаріального оформлення об`єктів спадщини. Для заявника це значні кошти, вона не має можливості їх сплатити, а тому не може використати своє право на отримання спадщини після смерті свого чоловіка, у зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду з даною заявою.

В судове засідання заявник не з`явилась, надавши заяву про розгляд справи без її участі, заяву підтримує та просить її задовольнити.

Представник заінтересованої особи Головного управління ДПС у Харківській області в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин. Про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Суд, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 06 серпня 1991 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюб серії НОМЕР_2 (а.с. 10).

22 січня 1999 року ОСОБА_2 одержав ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , наданий Державною податковою адміністрацією України, внесений до Державного реєстру фізичних осіб 22 січня 1999 року (а.с. 11).

09 березня 2004 року ВГІРФО УМВС України в Луганській області ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю Брянської області, громадянину Росії, була видана тимчасова посвідка на постійне проживання серії НОМЕР_1 , безстроково (а.с.12).

15 квітня 2004 року він зареєстрував своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 13).

Згідно пенсійного посвідчення серії НОМЕР_4 , виданого 01 жовтня 2004 року Управлінням в місті Брянці Луганської області ПФУ ОСОБА_2 отримував пенсію за віком безстроково (а.с.14).

З довідки від 08 квітня 2019 року № 6338- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданої Управлінням праці та соціального захисту населення Куп`янської міської ради Харківської області, вбачається що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка м. Брянка, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 8).

З довідки від 11 липня 2016 року № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданої Управлінням праці та соціального захисту населення Куп`янської міської ради Харківської області, вбачається що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець Брянської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 9).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 (а.с. 15).

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту, що має юридичне значення.

Відповідно до підпункту «а» п. 174.2.1 ст. 174 Податкового кодексу України, об`єкти спадщини оподатковуються за нульовою ставкою, що успадковується членами сім`ї спадкодавця першого та другого ступенів споріднення.

Згідно п.п. 174.2.3 п. 174.2. ст. 174 Податкового кодексу України, об`єкти спадщини оподатковуються за ставкою, визначеною у пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу, для будь-якого об`єкта спадщини, що успадковується спадкоємцем від спадкодавця-нерезидента, та для будь-якого об`єкта спадщини, що успадковується спадкоємцем-нерезидентом від спадкодавця-резидента.

Як вбачається з п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України, ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Відповідно до пп. 14.1.122 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України з метою оподаткування нерезидентом вважається фізична особа, яка не є резидентом України.

Згідно з пп. в), пп. 14.1.213 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, фізична особа - резидент - фізична особа, яка має місце проживання в Україні. У разі якщо фізична особа має місце проживання також в іноземній державі, вона вважається резидентом, якщо така особа має місце постійного проживання в Україні; якщо особа має місце постійного проживання також в іноземній державі, вона вважається резидентом, якщо має більш тісні особисті чи економічні зв`язки (центр життєвих інтересів) в Україні. У разі якщо державу, в якій фізична особа має центр життєвих інтересів, не можна визначити, або якщо фізична особа не має місця постійного проживання у жодній з держав, вона вважається резидентом, якщо перебуває в Україні не менше 183 днів (включаючи день приїзду та від`їзду) протягом періоду або періодів податкового року.

Достатньою (але не виключною) умовою визначення місця знаходження центру життєвих інтересів фізичної особи є місце постійного проживання членів її сім`ї або її реєстрації як суб`єкта підприємницької діяльності.

Якщо неможливо визначити резидентський статус фізичної особи, використовуючи попередні положення цього підпункту, фізична особа вважається резидентом, якщо вона є громадянином України.

Достатньою підставою для визначення особи резидентом є самостійне визначення нею основного місця проживання на території України у порядку, встановленому цим Кодексом, або її реєстрація як самозайнятої особи.

Пунктом 1 статті 4 Угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації «Про уникнення подвійного оподаткування доходів і майна та попередження ухилень від сплати податків», (яка підписана 08.02.1995 року, ратифікована Україною 06.10.1995 року, дата набрання чинності для України -03.08.1999), визначено, що при застосуванні цієї Угоди вираз "резидент однієї Договірної Держави" означає особу, яка за законодавством цієї Договірної Держави підлягає оподаткуванню в ній на підставі постійного місця проживання, постійного місця перебування, місця реєстрації або іншої аналогічної ознаки. Цей вираз разом з тим не включає особу, яка підлягає оподаткуванню в цій Державі, лише якщо ця особа одержує доходи із джерел в цій Державі або у відношенні майна, що міститься в ній.

Згідно п. 2 цієї статті, якщо відповідно до положень пункту 1 цієї статті фізична особа є резидентом обох Договірних Держав, її становище визначається таким чином:

а) вона є резидентом тієї Договірної Держави, де вона має постійне житло. Якщо вона має постійне житло в обох Договірних Державах, вона вважається резидентом тієї Договірної Держави, в якій вона має більш тісні особисті і економічні зв`язки (центр життєвих інтересів);

б) якщо Договірна Держава, в якій вона має центр життєвих інтересів, не може бути визначена або коли вона не має постійного житла в жодній з Договірних Держав, вона вважається резидентом тієї Договірної Держави, де вона звичайно проживає;

в) якщо вона звичайно проживає в обох Договірних Державах або коли вона звичайно не проживає в жодній з них, вона вважається резидентом тієї Договірної Держави, громадянином якої вона є;

г) якщо кожна з Договірних Держав вважає її своїм громадянином або якщо вона не є громадянином жодної з них, компетентні органи Договірних Держав вирішують питання оподаткування такої особи за взаємною згодою.

За положеннями частини 2 статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає доведеним факт, що ОСОБА_2 , громадянин РФ, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 був податковим резидентом України з 01 вересня 2004 року по день його смерті, у зв`язку з чим заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. ст.ст. 263-265, 293, 315 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Сузенка Сузенського району Брянської області Російської Федерації, ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кадіївка Луганської області Україна, був податковим резидентом України з 01 вересня 2004 року по день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Куп`янський міськрайонний суд шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Коваленко О.А.