Справа № 484/4361/19
Провадження № 2/484/1546/19
28.11.2019 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області
в складі: головуючого судді Максютенко О.А.
при секретарі Завірюха В.Ю.
відповідач: Приватне підприємство "Приватне сільськогосподарське підприємство "Кодима"
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Первомайську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства "Приватне сільськогосподарське підприємство "Кодима" про визнання договору оренди землі недійсним з моменту укладення
Позивач зазначає, що про наявність даного договору йому не було відомо, даний договір не підписував та не надавав нікому довіреності на його підписання, тому відповідно, не був ознайомлений з його умовами.
За таких умов, вважає, що договір оренди землі від 14.02.2019 року має бути визнаний недійсним. Крім того, просить стягнути з відповідача судові витрати по справі.
В підготовче судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача. Позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити.
Представник відповідача ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з`явився, проте надав суду заяву в якій просив розглянути справу у його відсутність. Позов визнає в повному обсязі.
Відповідно до ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Відповідно до ч.3 ст.13, ч.2 ст.49, ч.3 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України у випадку визнання позову відповідачем суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження.У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Вивчивши матеріали позовної заяви та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про те, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення.
Згідно ч. 4 ст. 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.
Згідно ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ч. 3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов`язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети.
Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Чинним цивільним законодавством України, а саме: ст.ст. 210, 640 ЦК України, ст. 125 ЗК України, ст. 18 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що договір оренди землі підлягає державній реєстрації, після чого набуває чинності.
Судом встановлено, що 14.02.2019 року між ОСОБА_1 та Приватним підприємством «Приватне підприємство "Приватне сільськогосподарське підприємство "Кодима"»укладено договір оренди вищевказаної земельної ділянки загальною площею 1,000 га строком , строк дії якого 14.02.2039 року, який зареєстрований 17.04.2019 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право 31278201.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Положеннями ч. 1 ст. 16 вказаного Закону передбачено, що укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.
Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Частиною третьою цієї статті передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Згідно п.2 ч.1 ст.208 ЦК України, правочин між фізичною особою та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу (правочини, які повністю виконуються у момент їх вчинення), належить вчиняти письмово. При цьому, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій, якщо він підписаний сторонами (ч.2 ст.207 ЦК України).
Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
У суду відсутні сумніви щодо добровільності позиції представника відповідача щодо визнання позову.
З урахуванням викладеного та положень ст. ст. 203, 215 ЦК України, суд приходить до висновку про те, що оспорюваний договір оренди землі, було підписано не власником земельної ділянки, без його відома та згоди, а тому є недійсним, як такий що не відповідає волевиявленню сторони правочину.
Також на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору.
Керуючись ст.ст.4,12,81, 200, 263-265,268 ЦПК України, суд
Позовні вимоги задовольнити.
Стягнути з Приватного підприємства "Приватне сільськогосподарське підприємство "Кодима" на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне судове рішення виготовлено 06.12.2019 року
Суддя: