Постанова

Іменем України

20 березня 2019 року

м. Київ

справа № 650/854/16-ц

провадження № 61-18673св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М., Курило В. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі: приватне підприємство «ЮТС-Агропродукт плюс», товариство з обмеженою відповідальності «Югтранзитсервіс-Агропродукт»,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення сторін касаційну скаргу ОСОБА_1на рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 01 грудня 2016 року у складі судді Хомик І. І. та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 01 березня 2017 року у складі колегії суддів: Радченка С. В., Колісниченка А. Г., Склярської І. В.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до приватного підприємства «ЮТС-Агропродукт плюс» (далі - ПП «ЮТС-Агропродукт плюс») про стягнення заборгованості по орендній платі.

Позов мотивовано тим, що 20 вересня 2011 року між нею та товариством з обмеженою відповідальністю «Югтранзитсервіс-Агропродукт» (далі - ТОВ «Югтранзитсервіс-Агропродукт») було укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до умов якого позивач надала, а ТОВ «Югтранзитсервіс-Агропродукт» прийняло в платне користування строком до 31 грудня 2016 року земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Чарівненської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області загальною площею 12,8521 га, за користування якою вноситься орендна плата у розмірі 3,5 % від нормативної грошової ділянки, визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки, не пізніше 31 грудня кожного року.

Оскільки орендарем орендна плата за 2012-2015 роки була виплачена не в повному обсязі, без урахування передбаченого законом коефіцієнту індексації, ОСОБА_1 просила суд стягнути з ПП «ЮТС-Агропродукт плюс» заборгованість по виплаті орендної плати в розмірі 10 314,27 грн, пеню за несвоєчасне внесення орендної плати в розмірі 0,1 % за кожен день прострочки - 9 128,79 грн та 10 000,00 грн завданої моральної шкоди.

Під час розгляду справи позивач неодноразово уточнювала свої позовні вимоги, та зазначала, що орендар зобов'язався щорічно сплачувати орендну плату в розмірі 3,5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що на момент укладення складала 5 751,77 грн. Обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням індексації. За 2012 рік визначено коефіцієнти індексації - 1,756. За період 2012-2014 роки заборгованість по недонарахованій орендній платі складає 7 392,20 грн. Крім того, за несвоєчасне внесення орендної плати орендар зобов'язаний сплатити пеню, сума якої складає 8 766,06 грн. Такими діями відповідача заподіяно моральну шкоду, яку вона оцінює в 20 000,00 грн та яка полягає в тому, що вона часто і тяжко хворіє, витрачає значні кошти на лікування, в зв'язку з недоотриманням розміру орендної плати хвилювалася, стан здоров'я погіршився, така ситуація порушила її нормальні життєві зв'язки та нормальний спосіб життя.

З 2015 року фактичне використання земельної ділянки здійснювалося ПП «ЮТС-Агропродукт Плюс» без будь-яких на те дозвільних документів. Таким чином підприємство самовільно використовувало земельну ділянку, заподіявши їй своїми діями матеріальні збитки в сумі 2 058,05 грн, що складається з матеріальної шкоди в сумі 1 695,32 грн та пені за несвоєчасне внесення орендної плати в сумі 362,73 грн. Крім того, підприємство заподіяло їй такими діями моральну шкоду в сумі 10 000,00 грн. На підставі наведеного позивач остаточно просила суд: стягнути з ТОВ «Югтранзитсервіс-Агропродукт» на її користь заборгованість по орендній платі за 2012-2014 роки в сумі 7 392,20 грн, пеню за несвоєчасне внесення орендної плати за 2012-2014 роки в сумі 8 766,06 грн та моральну шкоду в сумі 20 000,00 грн; зобов'язати ПП «ЮТС-Агропродукт Плюс» повернути їй самовільно зайняту земельну ділянку площею 12,8521 га; стягнути з ПП «ЮТС-Агропродукт Плюс» на її користь збитки в сумі 2 058,05 грн за самовільне використання земельної ділянки та моральну шкоду в сумі 10 000,00 грн; стягнути солідарно з ТОВ «Югтранзитсервіс-Агропродукт» та ПП «ЮТС-Агропродукт Плюс» на її користь понесені судові витрати на отримання правової допомоги в сумі 3 148,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 01 грудня 2016 року відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог.

Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 01 березня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено.

Рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 01 грудня 2016 року залишено без змін.

Постановляючи ухвалу про відхилення апеляційної скарги ОСОБА_1, суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

04 квітня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 01 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 01 березня 2017 року та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, мотивуючи свої вимоги неправильним застосування судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 червня 2017 року справу за позовом ОСОБА_1 призначено до розгляду.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У квітні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що отримана позивачем плата за користування земельною ділянкою є меншою ніж розмір орендної плати, яку мала отримувати в разі виконання орендарем своїх зобов'язань по договору оренди земельною ділянки, який укладено між сторонами. Судом першої та апеляційної інстанцій неправильно та неповно досліджено докази, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи, а також не вірно застосовано норми матеріального права, що мало наслідком неправильного вирішення спору.

Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не подано.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

20 вересня 2011 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Югтранзитсервіс-Агропродукт» було укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до умов якого позивач надала, а відповідач прийняв в платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Чарівненської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області загальною площею 12,8521 га, строком до 31 грудня 2016 року. Договір оренди землі зареєстровано в установленому законом порядку.

Земельна ділянка повернута ОСОБА_1 у зв'язку із закінченням строку дії Договору.

Згідно з пунктами 9 - 11 Договору, орендар зобов'язався сплачувати орендну плату у розмірі 3,5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки за рік, що на момент укладення договору становить 5 751,77 грн (в тому числі ПДФО), шляхом видачі готівкових коштів не рідше одного разу на рік і не пізніше ніж в строк з 01 серпня по 31 грудня кожного року. Обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням індексації.

Пунктом 14 Договору передбачено, що у разі не внесення орендної плати у строки, визначенні цим Договором, справляється пеня у розмірі 0,1 % несплаченої суми за кожен день прострочення.

Орендна плата позивачу ТОВ «Югтранзитсервіс-Агропродукт» сплачувалася у наступному розмірі: у 2012 році - 4 889,00 грн, у 2013 році - 4 889,00 грн, у 2014 році - 7 358,00 грн.

У 2015 році орендна плата була сплачена ПП «Югтранзитсервіс-Агропродукт Плюс» у розмірі - 9 028,00 грн.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої та другої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак зазначеним вимогам закону судове рішення першої інстанції та ухвала апеляційного суду відповідають не повністю.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Однією з основних засад цивільного законодавства є свобода договору. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (пункт 3 частина перша статті 3, статей 6, 627 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За змістом статті 21 Закону України «Про оренду землі» розмір та умови орендної плати, що зазначені в договорі оренди, не можуть суперечити чинному на час укладення договору оренди.

Висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду за результатом розгляду касаційної скарги

Звертаючись до суду з вимогою про стягнення заборгованості по виплаті орендної плати позивач посилалася на те, що орендарем за період з 2012 по 2014 рік не в повному обсязі їй виплачена орендна плата, при розрахунку розміру орендної плати не було враховано коефіцієнт - 1,756, який необхідно застосовувати у відповідності до положень «Методики нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів» та внесеними до неї змінами відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2011 року № 1185

Встановлено, що належна позивачу земельна ділянка знаходилася в оренді ТОВ «Югтранзинсервіс-Агропродукт» до 31 грудня 2016 року на підставі чинного договору оренди від 20 вересня 2011 року.

Відповідно до пункту 9 вказаного договору встановлено, що орендна плата за земельну ділянку приватної власності сплачується орендарем в розмірі 3,5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки за рік, що на момент укладення складає 5 751,77 грн. Пунктом 10 спірного договору передбачено, що обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації.

Відповідно до пункту 11 договору орендна плата вноситься до 31 грудня кожного звітного року, а пунктом 13 передбачено, що розмір орендної плати переглядається, зокрема, у разі зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнта індексації, визначених законодавством.

Разом з цим, відповідно до довідки, яка міститься в матеріалах справи, орендна плата позивачу ТОВ «Югтранзитсервіс-Агропродукт» сплачена у 2012 році - 4 889,00 грн, у 2013 році - 4 889,00 грн, у 2014 році - 7 358,00 грн, що не відповідає умовам договору.

Отже, суди попередніх інстанцій не сприяли всебічному й повному з'ясуванню дійсних обставин справи, що мають значення для правильного її вирішення, допустили неповноту у з'ясуванні обставин на які посилались сторони, не встановили дійсного розміру орендної плати з 2012 року по 2014 року, як базову ціну відповідно до умов укладеного договору та додаткові до нього, яка вплинула на всі подальші розрахунки орендної плати, не перевірили обґрунтованість визначеної позивачем заборгованості по недонарахованій орендній платі, відповідної пені за несвоєчасне внесення орендної плати та не встановили за який період вона утворилася.

Суди при розгляді справи не дотримались вимог статті 21 ЦПК України, в редакції, чинній на час постановлення рішень, що оскаржуються, не дослідили докази, необхідні для встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, пославшись лише на ту обставину, що доказів про заборгованість орендаря матеріали справи не містять.

Оскільки суд касаційної інстанції позбавлений процесуальної можливості встановлювати нові обставини, які не були встановлені судами попередніх інстанції, тому судові рішення в частині спору за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Югтранзитсервіс-Агропродукт» про стягнення заборгованості по виплаті орендної плат, пені за несвоєчасне внесення орендної плати та моральної шкоди, підлягають скасуванню з направленням в цій частині на новий розгляд до апеляційного суду.

Відповідно до вимог частин першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази; або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 до ПП «ЮТС-Агропродукт плюс» про стягнення заборгованості по орендній платі, пені за несвоєчасне внесення орендної плати тавідшкодування моральної шкоди колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками суду попередніх інстанцій про відмову в позові у вказаній частині, оскільки судами встановлено, що належна земельна ділянка знаходилася в оренді ТОВ «Югтранзитсервіс-Агропродукт» до 31 грудня 2016 року та позивачу у 2015 році виплачена орендна плата за користування земельною ділянкою та повернута позивачу після закінчення строку дії договору оренди. Не встановлено порушень орендарем ПП «ЮТС-Агропродукт плюс» умов договору щодо розміру орендної плати, тому суд правильно відмовив в задоволенні вимог в частині стягнення заборгованості та пені за несвоєчасне та не в повному обсязі внесення орендної плати.

Також Верховний Суд погоджується з висновком суду щодо відмови у задоволенні позовних вимог до ПП «ЮТС-Агропродукт» про відшкодування моральної шкоди у зв'язку з відсутністю доказів на підтвердження причинного зв'язку між заподіяною позивачеві моральною шкодою та протиправними діями відповідача.

Керуючись статтями 400, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційної цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 01 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 01 березня 2017 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Югтранзитсервіс-Агропродукт» про стягнення заборгованості по виплаті орендної плати, пені за несвоєчасне внесення орендної плати та відшкодування моральної шкоди скасувати.

Справу в цій частині передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 01 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 01 березня 2017 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до приватного підприємства «ЮТС-Агропродукт плюс» про стягнення заборгованості по орендній платі, відшкодування моральної шкоди та зобов'язання повернути самовільно зайняту земельну ділянку залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. І. Крат
Судді: Н. О. Антоненко В. І. Журавель
В. М. Коротун
В. П. Курило