Справа № 157/282/19
Провадження №2/157/136/19
РІШЕННЯ

Іменем України

26 березня 2019 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Антонюк О.В.,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2,

третьої особи, яка не заявляє

самостійних вимог

на предмет спору ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3, про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 звернувся у суд з позовом до ОСОБА_4, в якому просить стягнути на його користь аліменти у розмірі 3000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно на весь період навчання і до досягнення двадцяти трьохрічного віку, починаючи з дня вступу рішення в законну силу, з урахуванням індексу інфляції. В обґрунтування вимог зазначає, що народився ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином ОСОБА_4 Відповідач є працездатною особою, фізично здоровий, має можливість працювати та отримувати дохід. Він (ОСОБА_2М.) навчається на денній формі навчання у Національному університеті біоресурсів та природокористування України, і згідно з договором № БД 18099Б від 10 серпня 2018 року, що укладений між Національним університетом біоресурсів та природокористування України та його матірю ОСОБА_3, плата за освітні послуги, які надає цей заклад освіти, для нього становить за весь термін навчання, тобто за 4 роки, 82000 грн., по 20500 грн. за кожен рік навчання. Він потребує матеріальної допомоги, оскільки не може влаштуватися на роботу і забезпечувати себе самостійно, та є дитиною з багатодітної сімї. Відповідач не надає матеріальної допомоги на його утримання. Оскільки добровільно про сплату аліментів домовитися не вдалося, тому змушений звернутися до суду. Щомісяця він несе витрати на оплату гуртожитку, харчування, товари першої необхідності, канцтовари, підручники, одяг, проїзд до місця навчання і назад до гуртожитку, та проїзд додому.

У поданих до суду поясненнях третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_3 просить позов її сина ОСОБА_2 задовольнити, мотивуючи тим, що останній навчається на денній формі навчання в Національному університеті біоресурсів і природокористування України, не має можливості сам себе утримувати, усі витрати на його утримання здійснює вона. Навчання платне, вартість всього періоду навчання становить 82000 гривень, щороку вона сплачує 20500 гривень, окрім того щомісячно оплачує витрати за проживання сина в гуртожитку (по 500 грн.), надає кошти для оплати витрат на його харчування, послуг мобільного звязку, товарів першої необхідності, канцтоварів, підручників, одягу, проїзду до місця навчання і назад до гуртожитку, проїзду додому і назад, оплачує послуги «Нової пошти» для пересилання продуктів харчування, загальна сума щомісячних витрат на утримання сина становить 6000 гривень. Однак на її утриманні є ще троє дітей, а вона не працює. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, є працездатною особою, фізично здоровий, має можливість працювати та отримувати дохід.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав повністю з викладених у позовній заяві підстав і просив їх задовольнити.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_3 в судовому засіданні просила позов її сина ОСОБА_2 задовольнити повністю з викладених у позовній заяві та її поясненнях підстав.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково і не заперечив щодо стягнення з нього аліментів на утримання сина в розмірі 1000 гривень, пояснив, що не працює, доглядає за хворою матірю, хворіє також сам, має заборгованість по сплаті аліментів як на утримання позивача, так і власної дочки, та сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина в більшому розмірі не має можливості.

Заслухавши пояснення учасників справи, зясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належить задовольнити частково, зважаючи на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що батьками позивача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_4

Статтею 199 СК України передбачено обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Зокрема, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам розяснено, що обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Аналіз ст.ст. 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець повязує обовязок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Позивач навчається на першому курсі економічного факультету денної форми навчання Національного університету біоресурсів і природокористування України за спеціальністю «Біржова діяльність і торгівля» на умовах договору, згідно з яким 4-річний термін навчання для здобуття ступеня вищої освіти бакалавра становить 82000 гривень, по 20500 гривень за кожен рік навчання (а.с. 5-6).

Відповідач ОСОБА_4 не працює, перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Камінь-Каширської районної державної адміністрації як одержувач компенсації по догляду за особою, що досягла 80-річного віку ОСОБА_5, з 02 серпня 2016 року по даний час та отримує допомогу в розмірі 30 гривень 57 копійок.

З виписки № 7428 із медичної картки стаціонарного хворого вбачається, що ОСОБА_4 хворіє і йому рекомендовано уникати навантажень (а.с. 29).

Судом також встановлено, що повнолітній син відповідача своїх особистих коштів не має, навчання здійснюється за кошти матері ОСОБА_6, на утриманні якої є ще троє власних дітей, і інший її син також навчається на платній формі навчання в Тернопільському національному економічному університеті згідно з договором від 05 серпня 2016 року (а.с. 7).

Таким чином, повнолітня дитина відповідача, яка продовжує навчання, потребує матеріальної допомоги.

У відповідача, як пояснила третя особа ОСОБА_3, наявна заборгованість по сплаті аліментів на утримання позивача, який на час їх стягнення був ще неповнолітнім, а також заборгованість по сплаті аліментів на користь його повнолітньої дочки ОСОБА_7, що підтверджується довідкою Камінь-Каширського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області від 12 березня 2019 року № 03-8.22/2647.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 не заперечив щодо стягнення з нього аліментів на утримання повнолітнього сина, який навчається, у розмірі 1000 гривень.

З урахуванням вищезазначених обставин, а також положень ст. 180 СК України щодо обовязку батьків утримувати дітей, суд дійшов висновку про стягнення із відповідача аліментів на користь позивача у розмірі 1000 грн.

У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Закон повязує обовязок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років, з можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу.

Позивач не надав суду доказів, які б підтверджували наявність можливості у відповідача надавати йому матеріальну допомогу у більшому розмірі, зокрема в розмірі, про який він просить у позові.

Згідно з частиною 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Беручи до уваги, що позов задоволено частково на 33,33%, а позивач при подачі позову на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнений, тому з відповідача в дохід держави належить стягнути судовий збір у розмірі 256 гривень 11 копійок.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 11, 12, 78-82, 141, 264, 265, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 180, 182, 199, 200 СК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_4, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, в користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, кімната 505, м. Київ, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 а, с. Краснилівна, Камінь-Каширського району, Волинської області, РНОКПП НОМЕР_2, аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно, починаючи з 12 лютого 2019 року на період навчання, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_2 23 років.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір у розмірі 256 (двісті пятдесят шість) гривень 11 копійок.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: https://km.vl.court.gov.ua/sud0304/gromadyanam/csz/.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Апеляційна скарга подається через Камінь-Каширський районний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Головуючий: ОСОБА_8