Справа № 304/1699/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 березня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів СОБОСЛОЯ Г.Г., ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на ухвалу судді Перечинського районного суду Шешені М.О. від 28 грудня 2018 року, повний текст якої складено 28 грудня 2018 року, про визнання неподаною та повернення заяви у справі № 304/1699/18 за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

встановив:

АТ КБ «ПриватБанк» оскаржило ухвалу судді Перечинського районного суду від 28.12.2018, якою визнано неподаною та повернуто банку заяву у справі за вищезазначеним позовом. Апелянт зазначає, що ухвалу постановлено з порушенням норм процесуального права, оскільки недоліки заяви були виправлені банком у строк, встановлений ухвалою судді від 17.12.2018, якою заяву було залишено без руху, а саме, відповідні документи були відправлені до суду 27.12.2018 у межах десятиденного строку з дня отримання ухвали від 17.12.2018. Крім того, не було правових підстав і для залишення заяви без руху, а відповідні питання могли за необхідності бути вирішені під час підготовчого провадження. Просить ухвалу від 28.12.2018 скасувати, справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляції, перевіривши матеріали справи, суд приходить до такого.

Визнаючи ухвалою від 28.12.2018 заяву неподаною із поверненням позивачу, суддя суду першої інстанції виходив із того, що позивач не виправив недоліки заяви, що зазначалися в ухвалі від 17.12.2018 про залишення заяви без руху. Проте, з таким судовим рішенням погодитись не можна, оскільки його ухвалено з порушенням норм процесуального права.

Ухвалою судді Перечинського районного суду від 17.12.2018 залишено без руху позовну заяву АТ КБ «ПриватБанк» у зазначеній справі (а.с. 7-8), ухвалою судді від 28.12.2018 заяву повернуто позивачу, оскільки той не усунув недоліки, що були зазначені в ухвалі від 17.12.2018 (а.с. 10). Заява позивача залишалася без руху внаслідок невідповідності, на переконання судді, її форми та доданих до неї документів вимогам ст.ст. 62, 95, 175, 177 ЦПК України щодо належного підписання окремих документів, посвідчення копій письмових доказів та документів щодо представництва позивача, недоліки заяви належало усунути у строк, що не перевищує десяти днів з дня отримання копії ухвали. Копію ухвали судді від 17.12.2018 було 18.12.2018 надіслано на електронну адресу позивача (а.с. 9), факт отримання документа адресатом цього ж дня ним визнається.

Беручи до уваги правила обчислення процесуальних строків (ст.ст. 122-124 ЦПК України) та час роботи суду (з 08-00 до 17-00), позивачу належало виконати вимоги ухвали не пізніше 17-00 дня 28.12.2018, при цьому, строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами звязку (ст. 124 ч. 6 ЦПК України). Тобто, до закінчення строку позивач не був позбавлений права надіслати докази виконання ухвали поштою, а зважаючи на підстави, з яких заяву було залишено без руху, виконання вимог ухвали було можливим саме шляхом надіслання документів засобами поштового звязку.

З маркування на конверті, в якому до суду були надіслані документи на виконання вимоги про усунення недоліків позовної заяви (а.с. 42), убачається, що АТ КБ «ПриватБанк» здало документи поштово-логістичному оператору (службі доставки) «Meest Express» («Міст Експрес») 27.12.2018, тож виконало вимоги ухвали судді від 17.12.2018 у визначений строк.

З огляду на вищенаведене, суддя суду першої інстанції в будь-якому разі не мав підстав для постановлення ухвали про визнання заяви неподаною та її повернення до кінця робочого дня 28.12.2018, а враховуючи, що позивач повинен був подати докази виконання ухвали від 17.12.2018 поштою, що потребує певного часу на доставлення кореспонденції, суддя 28.12.2018 постановив ухвалу передчасно. На дату ухвалення судового рішення суддя обєктивно не міг знати і не знав про факт направлення відповідних документів позивачем у випадку, якщо той вирішив скористатися правом надіслати у відповідний час документи поштою, хоча таку можливість зобовязаний був враховувати. Надіслані позивачем у порядку виправлення недоліків заяви документи надійшли до Перечинського районного суду 03.01.2019 (а.с. 14-41), суддя, оскільки раніше постановив ухвалу про визнання заяви неподаною, прийняв це процесуальне рішення без оцінки відповідних документів. Отже, постановлення суддею ухвали без урахування вказаних обставин, в останній день процесуального строку, як слід розуміти у момент закінчення робочого часу в суді або одразу після цього, необґрунтоване.

Відтак, оскільки розгляд справи та вирішення процесуальних питань, що випливають із факту предявлення позову, належать до компетенції суду першої інстанції (ст. 23 ч. 1, ст.ст. 184, 186, 187 ЦПК України), апеляцію на підставі ст. 379 ч. 1 п. 4 ЦПК України слід задовольнити, ухвалу судді суду першої інстанції від 28.12.2018 про визнання заяви неподаною та повернення її позивачу скасувати, справу в частині питання про відкриття провадження передати для продовження розгляду до того ж суду.

Керуючись ст. 374 ч. 1 п. 6, ст. 379 ч. 1 п. 4, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити, ухвалу судді Перечинського районного суду від 28 грудня 2018 року скасувати, справу в частині питання про відкриття провадження передати для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, який є днем складення повного судового рішення, і оскарженню не підлягає.

Судді