Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" листопада 2019 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Матвєєвої Ю. О. , за участю секретаря судового засідання Ткачук Г.В., розглянувши у підготовчому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до Маріупольської міської ради, третя особа: ОСОБА_3 , про визнання права власності в порядку спадкування. У подальшому позивач збільшив свої позовні вимоги, відповідно до яких заявив позов про визнання права власності в порядку спадкування до ОСОБА_2 . В обґрунтування позову позивач зазначив, що його батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті батька, залишилось спадкове майно у вигляді будинку по АДРЕСА_1 . Дружина померлого ОСОБА_4 відмовилась від отримання спадщини, а позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про отримання спадщини, як спадкоємець першої черги, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на будинок. Згідно технічного паспорту, виготовленого 21 вересня 2016 року, спірний житловий будинок був побудований у 1956 році. Побудував його ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а його син ОСОБА_6 прийняв спадщину, однак не оформив свої спадкові права та інші документи. ОСОБА_3 , за життя продав 1/2 частину будинку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , тобто в одній частині будинку, за життя, проживав батько позивача ОСОБА_5 , а в іншій - сім`я ОСОБА_3 . Однак, на теперішній час, ані в позивача, ані у відповідача, не збереглись правовстановлюючі документи на спірний будинок. У зв`язку із зазначеним, просить суд визнати за ним права власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину житлового будинку літ.Б-1, який складається з коридору 1-1, кухні 1-2, житлової кімнати 1-3, тамбуру літ.б1-1 загальною площею 26,8 кв.м., житловою площею 10,20 кв.м., розташовані в АДРЕСА_1 , а також на житловий будинок літ.Ж-1, ґанок літ.ж1 загальною площею 74,2 кв.м., житловою площею 40,2 кв.м., гараж літ.Е-1, сарай літ.З-1, убиральню літ.И-1, розташовані в АДРЕСА_1 .

Представники позивача які діють на підставі довіреностей, в судове засідання не з`явились, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Суд, дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що відповідно до приписів ч. 3 ст. 200 ЦПК України у випадку визнання позову відповідачем суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що батьками позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 .

Згідно наданої копії свідоцтва про право власності №511 від 11 жовтня 2000 року, ОСОБА_5 належить житловий будинок АДРЕСА_1 . Реєстраційний номер в БТІ м.Маріуполя №41962 від 11 жовтня 2000 року.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до постанови державного нотаріусу третьої маріупольської державної нотаріальної контори Ашла О.К., в справах третьої маріупольської державної нотаріальної контори 24 березня 2016 року відкрито спадкову справу №175/2016 року до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 . Спадкоємцем за законом є син померлого ОСОБА_1 , який прийняв спадщину, шляхом подачі заяви про прийняття спадщини 24 березня 2016 року за вхідним № 409. 03 листопада 2016 року за вхідним № 1619 ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину на майно, яке залишилось після смерті його батька, на автомобільний причеп марки «КРД 050100». Свідоцтво про право па спадщину отримано 03 листопада 2016 року за реєстром № 2-780. 07 грудня 2016 року за вхідним № 1837, спадкоємець ОСОБА_1 звернувся із заявою про видачу спадщини на житловий будинок, що знаходиться у АДРЕСА_1 . З технічного паспорту, на житловий будинок АДРЕСА_1 , та довідки Маріупольського бюро технічної інвентаризації, 29 вересня 2016 року за № 2935, вбачається, що згідно технічної інвентаризації 21 вересня 2016 року, ОСОБА_5 належить житловий будинок літ. Ж-1, ґанок літ. Ж1 загальною площею 74,2 кв.м., житловою площею 40,2 кв.м., гараж літ. Е-1, сарай літ.З-1, убиральня літ. И-1, огорожа № 1. Крім того, за ОСОБА_5 числиться частка жилого будинку літ. Б-1 загальною площею 26,8 кв.м., житловою площею 10,2 кв.м., право власності на яке не зареєстроване. Також, на земельній ділянці знаходиться житловий будинок Б-1, який числиться за ОСОБА_3 . Крім того, в матеріалах наявна заява дружини ОСОБА_5 - ОСОБА_4 , яка відмовилась від спадщини на користь сина ОСОБА_1 . Отже, виходячи із відсутності правовстановлюючого документу на житловий будинок та частку житлового будинку, у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом відмовлено.

Згідно спадкової справи №46/2016 відносно майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 , відкритої приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Борисевич Т.С. вбачається, що зазначена спадкова справа відкрита 18 жовтня 2016 року. Крім того, в матеріалах спадкової справи наявне рішення Іллічівського райсуду м.Маріуполя від 16 вересня 2016 року, відповідно до якого ОСОБА_2 визначено додатковий строк для прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_6 .Із заявою про отримання права власності на спадкове майно ( житловий будинок АДРЕСА_1 ) звернулась дочка померлого ОСОБА_2 . Постановою нотаріуса від 16 листопада 2016 року, ОСОБА_2 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, виходячи з наступного. Так, ОСОБА_6 фактично прийняв спадщину в вигляді спірного будинку після смерті свого батька ОСОБА_3 , однак спадкові права не оформив. Згідно довідка з МКП «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» від 11 листопада 2016 року за № 3282, підтверджено, що право власності за ОСОБА_3 на житловий будинок АДРЕСА_1 не зареєстроване. Правовстановлюючого документу, на підставі якого ОСОБА_3 та ОСОБА_6 належить житловий будинок за вищевказаною адресою - відсутній.

В судовому засіданні також досліджено матеріали інвентаризаційної справи МКП «Маріупольського бюро технічної інвентаризації» на домоволодіння АДРЕСА_1 .

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Однією з таких підстав є спадкування майна, відповідно до ст.1217 ЦПК України.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права.

У відповідності до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини, відповідно до ст.1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця від спадщини.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (ст.ст.1296, 1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст.1299 ЦК України).

Суд зазначає, що в даному випадку, державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди на час закінчення будівництва спірного житлового будинку регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 і такою, що втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди на час закінчення будівництва спірного житлового будинку регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 і такою, що втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56.

Отже, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно необхідно керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у спадкодавця на момент закінчення будівництва будинків, а також положеннями ГК УРСР 1963 року Законом України «Про власність», Законом України «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування в Україні », постанови Кабінету Міністрів Української PCP від 11 березня 1985 № 105« Про порядок обліку житлового фонду в Української PCP ».

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 червня 2016року №127 / 20143/15ц визначено, що виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права або від прийняття його в експлуатацію.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. З ст. З Закону України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно ч. 4 ст. З зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких.

Крім того, з аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не вимагає введення в експлуатацію приватних житлових будинків, побудованих до 5 серпня 1992 року, у разі набуття права власності на такі об`єкти (лист Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 1 вересня 2011 року № 40- 12-2409 "Про прийняття в експлуатацію об`єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року").

Документом, що засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, в тому числі для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Постановою КМУ від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» вперше був встановлений порядок і умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва ».

Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 № 6 «Про узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування» апеляційним судам був підготовлений інформаційний лист від 16.05.2013 року № 24-753 / 0 / 4-13 «про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», згідно з п. 3.2. якого порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведені в ДБН АЗ. 1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» і в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12 / 5-126, в якому, зокрема, пояснюється:- Оформлення свідоцтва на право власності на об`єкти, які були закінчені будівництвом після 5 серпня 1992 і в даний час не прийняті в експлуатацію, проводиться тільки при наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями - державними приймальними або державними технічними; - По об`єктах, які побудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), який становить БТІ.

Згідно п. 9 розділу V «Прикінцеві положення» Закону України від 17.02.2011 року № 3038-УІ «Про регулювання містобудівної діяльності» в редакції Закону від 20.11.2012 року № 5496-УІ та від 13.01.2015 року № 92- VIII, Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення І і II категорій складності, побудованих без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 19 березня 2013 № 95 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 квітня 2013 за № 612/23144), який діяв до 24 квітня 2015 року, і Порядку прийняття в експлуатацію і проведення технічного обстеження індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, громадських будівель і будівель і споруд з сільскогосподарського призначення І і II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24 квітня 2015 № 79 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 травня 2015 за № 547/26992 ), житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, побудовані до 5 серпня 1992 року, прийняття в експлуатацію не підлягають.

Отже, з огляду на наведене, суд встановивши коло обставин, оцінивши представлені сторонами докази, приходить до висновку що на теперішній час у позивача відсутня можливість отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька, у зв`язку з чим його права підлягають захисту в судовому порядку.

На підставі викладеного позовна вимога про визнання права власності на зазначене домоволодіння в порядку спадкування за законом є правомірною та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.182, 328, 392, 1216, 1218,1221, 1268, 1269, 1297, 1299 Цивільного кодексу України, ст. ст. 12, 81, 200, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину житлового будинку літ.Б-1, яка складається з коридору 1-1, кухні 1-2, житлової кімнати 1-3, тамбуру літ.б1-1 загальною площею 26,8 кв.м., житловою площею 10,20 кв.м, яка розташована в АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок літ.Ж-1, ґанок літ.ж1 загальною площею 74,2 кв.м, житловою площею 40,2 кв.м., гараж літ.Е-1, сарай літ.З-1, убиральню літ.И-1, які розташовані в АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законно сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, повністю або частково безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя: Ю. О. Матвєєва