Постанова

Іменем України

20 березня 2019 року

м. Київ

справа № 320/5868/16-ц

провадження № 61-43922св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач),

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі: нотаріус Мелітопольського нотаріального округу Запорізької області Зубова Антоніна Олексіївна, ОСОБА_3, Мелітопольський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління у Запорозькій області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 20 серпня 2018 рокуу складі судді Подліянової Г. С.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2016 року ОСОБА_1 пред'явила до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області позов до ОСОБА_4 і Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про стягнення суми.

У подальшому позовні вимоги уточнювались й вони приймались судом до розгляду.

04 червня 2018 року позивачем подано уточнену позовну заяву, в якій вона пред'явила вимоги до ОСОБА_3 про визнання недійсним її права власності на земельну ділянку та до нотаріуса Мелітопольського нотаріального округу Запорізької області Зубової А. О. про визнання недійним договору дарування земельної ділянки.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області

від 19 червня 2018 року уточнену позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Ухвалу суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_1 пропустила строк подання уточненої позовної заяви, тому з підстав, передбачених статтями 49, 126 ЦПК України, вона підлягає залишенню без розгляду.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 20 серпня 2018 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19 червня 2018 року відмовлено.

Апеляційний суд, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1, виходив із того, що ухвала суду першої інстанції про відмову у прийнятті зустрічного позову і про залишення без розгляду уточненої позовної заяви не входить до переліку ухвал, визначеного статтею 353 ЦПК України, на які можуть бути подані скарги окремо від рішення суду. Тому апеляційну скаргу слід повернути заявнику.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У вересні 2019 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просила скасувати ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19 червня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 20 серпня 2018 року і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 20 вересня 2018 року увідкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19 червня 2018 року відмовлено.

Відкрито касаційне провадження в указаній справі на ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 20 серпня 2018 року і витребувано цивільну справу № 320/5868/16-ц з Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області.

02 листопада 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2019 року справу за позовом ОСОБА_1 до нотаріуса Мелітопольського нотаріального округу Запорізької області Зубової А. О., ОСОБА_3, Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління у Запорозькій області про визнання недійсним права власності, визнання недійсним договору дарування земельної ділянки та стягнення суми призначено до розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободвизначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Статтею 13 ЦПК України 2004 року встановлено, що особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не беруть участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права та обов'язки, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судових рішень у випадках та порядку, встановлених цим Кодексом.

Таким чином апеляційний суд не з'ясував причини та підстави залишення районним судом її позовних вимог без розгляду, що є порушенням наведених вище норм права.

Відзив на касаційну скаргу учасники справи до суду не подали.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19 червня 2018 року залишено без розгляду уточнену позовну заяву ОСОБА_1

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою міськрайонного суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає.

Відповідно до частини другої статті 357 ЦПК України ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу.

Частиною першою статті 353 ЦПК України визначений вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, які підлягають апеляційному оскарженню окремо від рішення суду, та не передбачено можливість такого оскарження ухвали суду першої інстанції про залишення без розгляду уточненої позовної заяви.

Згідно з пунктом 4 частини п'ятої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду та повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Проте, посилаючись на вказану норму права, апеляційний суд у резолютивній частині дійшов висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження, застосувавши по суті положення пункту 1 частини першої статті 358 ЦПК України, який застосовується до інших судових рішень.

Апеляційний суд не звернув уваги на те, що повернення апеляційної скарги і відмова у відкритті апеляційного провадження мають різні процесуальні наслідки.

Крім того, у мотивувальній частині ухвали апеляційний суд послався на те, що суд першої інстанції відмовив у прийнятті зустрічного позову. Проте матеріали справи не містять ухвали районного суду про відмову у прийнятті зустрічного позову.

Також, зазначивши, що ухвала районного суду про залишення без розгляду уточненої позовної заяви не підлягає апеляційному оскарженню, апеляційний суд не звернув уваги на положення пункту 16 частини першої статті 353 ЦПК України, згідно з яким окремо від рішення суду може бути оскаржена в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції щодо залишення позову (заяви) без розгляду.

Зазначене стосується й уточненої позовної заяви, яка, у разі подання у встановлений процесуальний строк, є невід'ємною складовою позовної заяви.

Згідно з частиною четвертою статті 406 ЦПК України у випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.

Відповідно до частин четвертої та шостої статті 411 ЦПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. Підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

Керуючись статтями 400, 402, 406, 409, 411, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 20 серпня 2018 року скасувати, справу передатидо апеляційного суду для продовження розгляду.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б. І. Гулько

Є. В. Синельников

Ю. В. Черняк