ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/2899/18
провадження № 2/753/3836/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" листопада 2019 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі

головуючого судді Колесника О.М.

при секретарі Литвин Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2018 р. ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення суми позики, мотивуючи свої вимоги тим, що 12.03.2017 року ОСОБА_5 надав ОСОБА_7 розписку про отримання у останнього грошових коштів (позики) в розмірі 9 600,00 (дев`ять тисяч шістсот) Євро, відповідно до якої, зобов`язується повернути позику до 12.04.2017 року. 12.03.2017 року ОСОБА_7 відступив право вимоги зобов`язання ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 , на підставі Договору про відступлення права вимоги. 22 березня 2017 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 укладено Договір поруки, відповідно до якого ОСОБА_6 зобов`язувався відповідати перед позивачем за виконання всіх зобов`язань ОСОБА_5 , що виникли з розписки від 12.03.2017 року. Оскільки ОСОБА_5 , у визначений в розписці строк, кошти не повернув, в добровільному порядку погашення заборгованості відповідачі не здійснили, тому позивач вимушений був звернутися до суду з даним позовом та просить суд постановити судове рішення, яким стягнути з відповідачів на його користь суму боргу в розмірі 397 325,08 грн. де 323 040,00 грн. - сума боргу, 8 151,00 грн. - 3 % річних від простроченої суми, 35 928,24 грн.. - всього процентів, у відповідності до п.1 ст.1048 ЦК України, 30 205,84 грн. - інфляційне збільшення боргу.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі, не заперечував щодо ухвалення заочного рішення.

04 жовтня 2019 року представником позивача було подано через канцелярію суду заяву щодо долучення до матеріалів справи Додаткової угоди до Договору поруки від 22.03.2017 року про розірвання даного договору із ОСОБА_6 та стягнення з ОСОБА_5 грошової суми в розмірі 397 325 грн. 08 коп., від якої в судовому засіданні відмовився.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, з заявами чи клопотаннями про неможливість розгляду справи у їх відсутність до суду не зверталися.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідачів за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено судом, 12.03.2017 року ОСОБА_7 надав ОСОБА_5 грошові кошти (позики) в розмірі 9 600,00 (дев`ять тисяч шістсот) Євро, які останній зобов`язався повернути в строк до 12.04.2017 року, що підтверджується копією розписки від 12.03.2017 року (а.с.8).

12.03.2017 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 було укладено Договір про відступлення права вимоги, за умовами якого ОСОБА_7 передає, а ОСОБА_4 набуває право вимоги заборгованості ОСОБА_5 за розпискою від 12.03.2017 року (а.с. 9-10).

ОСОБА_5 повідомлений про відступлення права вимоги 12.03.17 року, про що свідчить його власноручний підпис про отримання даного повідомлення (а.с.12).

22 березня 2017 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 укладено Договір поруки, відповідно до якого, останній зобов`язується відповідати перед ОСОБА_4 за виконання всіх зобов`язань ОСОБА_5 , що виникли з розписки від 12.03.2017 року (а.с.13).

Згідно пояснень представника позивача, кошти (позики) в розмірі 9 600,00 (дев`ять тисяч шістсот) Євро, відповідачі, на день подання позову, не повернули.

Відповідно до п.2 ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до п.2 ст. 1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання позичальнику позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Пунктом 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п.1 ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Таким чином, керуючись Договором поруки та ст.ст. 553, 554 ЦК України ОСОБА_4 звертається з даним позовом до ОСОБА_5 , як боржника, та до ОСОБА_6 , як солідарного боржника.

Разом з цим в матеріалах справи міститься копія Додаткової угоди від 04.10.2019 року до Договору поруки від 22.03.2017 року про розірвання договору, відповідно до якої ОСОБА_4 підтверджує відсутність будь-яких претензій до ОСОБА_6 , а тому й усі зобов`язання та вимоги, що виникли на підставі Договору поруки від 22.03.2017, вважаються припиненими.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 прострочив виплату позики за розпискою від 12.03.2017, то останній повинен відповідати перед позивачем за завданні простроченням збитки.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до копії розписки від 12.03.2017 року, вбачається, що розмір процентів не встановлено, а тому керуючись п.1 ст. 1048 ЦК України розмір процентів визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Разом з цим, відповідно до висновків постанови Верховного Суду України від 06 червня 2012 року №6-49цс12, нарахування 3 % річних, передбаченого частиною другою статті 625 ЦК України, має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника.

Відповідно до розрахунку позивача, вбачається, що позика в розмірі 9 600,00 (дев`ять тисяч шістсот) Євро становить 323 040,00 грн., по курсу гривні до Євро: а саме 1 Євро 33.65 грн., на день подання позову), а кількість днів прострочення 307, відповідно до розрахунку, 3% річних будуть складати (323 040,00 грн.*307 дні*3%/365днів/100% =) 8151,00 грн.

Крім того, п. 1 ст.1048 ЦК України Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 не виконав взяті на себе зобов`язання та не повернув у визначений договором строк кошти, то з останнього підлягає стягненню сума процентів за період з 13.04.2017 по 14.02.2018, що складає 35 928, 24 грн та інфляційне збільшення боргу, що складає 30 205, 84 грн.

Аналізуючи наведені вище норми, з урахуванням наданого позивачем розрахунку, виходячи із встановлених обставин справи та підстав пред`явлених позивачем вимог, суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 суму боргу в розмірі 397 325,08 грн., в задоволенні решти вимог позову відмовити, оскільки відповідно до Додаткової угоди від 04.10.2019 року до Договору поруки від 22.03.2017 року про розірвання договору, зобов`язання покладені на ОСОБА_6 вважаються припиненими.

В порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 973, 25 грн.

Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 512, 514, 525, 612, 625, 1046-1050 ЦК України та керуючись 12, 13, 81, 141, 258, 263-265, 268, 280-289, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 323 040 грн. в рахунок стягнення заборгованості за договором позики від 12.03.2017 року, 35 928 грн. 24 коп. процентів за користування позикою, 30 205 грн. 84 коп. інфляційних втрат, 8 151 грн. 3%-річних, 3 973 грн. 25 коп. судового збору, а всього 401 298 грн. 33 коп., в задоволенні решти вимог позову відмовити.

Повний текст рішення буде виготовлено до 29.11.2019 року включно.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Дарницького районного суду м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення, а учаснику справи, якому не було вручене повне заочне рішення в день його проголошення - протягом 20 днів з дня вручення його повного тексту заочного рішення.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини заочного рішення через Дарницький районний суд м. Києва.

СУДДЯ: О.М. КОЛЕСНИК