У Х В А Л А

27 березня 2019 року

м. Київ

справа №200/10620/18

провадження № 61-3147ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Сімоненко В. М. (суддя-доповідач), Лесько А. О., Мартєва С. Ю., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на хвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 26 грудня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_5 звернувся до суду із позовною заявою до відповідача ОСОБА_4 про поділ майна подружжя.

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2018 року було відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя.

Не погодившись з вказаною ухвалою, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу суду першої інстції скасувати та направити справу за підсудністю до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 26 грудня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення, а ухвалу судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2018 року - без змін.

Відкриваючи провадження у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що оскільки згідно зі звітами про незалежну оцінку майна, наданих позивачем, серед усіх об'єктів нерухомості, що є предметом даного позову, найвищу ринкову вартість - 6 176 498,00 грн має житловий будинок, загальною площею 255 кв. м., по АДРЕСА_3, який відповідно до адміністративно-територіального поділу районів по м. Дніпро розташований в Шевченківському (Бабушкінському) районі міста. Таким чином, даний позов підсудний Бабушкінському районному суду м. Дніпропетровська.

6 лютого 2018 року ОСОБА_4 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на хвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 26 грудня 2018 року з пропуском строку на касаційне оскарження.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 13 лютого 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_4 залишено без руху. Надано для усунення недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали, а саме: заявниці необхідно було надати належні та допустимі докази на підтвердження поважності причин для поновлення строку на касаційне оскарження.

У зазначеній ухвалою строк ОСОБА_4 усунула недоліки, а саме: подала до суду довідку Дніпровського апеляційного суду від 21 лютого 2019 року № 04.7-14/38/2019, яка підтверджує отримання повного тексту оскаржуваного рішення Дніпровського апеляційного суду 8 січня 2019 року.

Згідно зі статтею 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Указані обставини є достатніми підставами для поновлення строку.

Касаційна скарга мотивована тим, що відповідно до статей 181, 188, 191, 377 ЦК України та статті 120 ЗК України позов повинен розглядатися у Жовтневому районному суді м. Дніпропетровська, так як найвищу вартість 8 923 129 грн складає майно, а саме три земельні ділянки та вбудовані приміщення, що знаходяться по пр. Гагаріна, 69, що територіально відноситься до Соборного (Жовтневого) району м. Дніпро.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів вважає, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваних рішень.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя та просив розділити спільне майно, а саме:

- житловий будинок, загальною площею 255 кв. м., по вул. Перемоги, 8 у м. Дніпрі, ринковою вартістю 6 176 498,00 грн;

- земельну ділянку, площею 0,0604 га, розташовану по вул. Перемоги, 8 у м. Дніпрі, ринковою вартістю 486 848,00 грн;

- земельні ділянки розташовані по АДРЕСА_2, а саме:

- площею 0,0271 га, вартістю 1 443 617,00 грн;

- площею 0,0399 га, вартістю 2 125 473,00 грн;

- площею 0,0703 га, вартістю 3 744 654,00 грн;

- вбудовані приміщення площею 130,4 кв. м., (5/100 частин багатофункціонального комплексу) по АДРЕСА_2, ринковою вартістю - 1 609 385,00 грн;

- 1/2 частина в будівлі громадського харчування, площею 112,75 кв. м., розташованого по АДРЕСА_1, ринковою вартістю 250 010,00 грн;

- автомобіль НОМЕР_1, 2012 р.в., ринковою вартістю - 1 130 533,00 грн (а.с. 2-97).

Відповідно до частини 1 статті 30 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов'язані між собою позовні вимоги пред'явлені одночасно щодо декількох об'єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об'єкта, вартість якого є найвищою.

Відповідно до пункту 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями статті 181 ЦК України, до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Таким чином судами вірно відкрито провадження у справі, оскільки серед усіх об'єктів нерухомості, що є предметом даного позову, найвищу ринкову вартість - 6 176 498,00 грн має житловий будинок, загальною площею 255 кв. м., по АДРЕСА_3, який відповідно до адміністративно-територіального поділу районів по м. Дніпро розташований в Шевченківському (Бабушкінському) районі міста.

Таким чином, даний позов підсудний Бабушкінському районному суду м. Дніпропетровська.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд касаційної інстанції перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що її доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення заявником норм процесуального права.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Оскільки правильне застосовування судами першої та апеляційної інстанцій норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, підстав для відкриття касаційного провадження немає.

Керуючись частиною першою статті 127, статтею 390, пунктом 5 частини другої, частинами четвертою і п'ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

Поновити ОСОБА_4 процесуальний строк на касаційне оскарження постанови Дніпровського апеляційного суду від 26 грудня 2018 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на хвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 26 грудня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Сімоненко

А. О. Лесько

С. Ю.Мартєв