Дата документу 26.03.2019 Справа № 334/5067/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 334/5067/17 Головуючий у 1 інстанції: Гнатюк О.М.
Провадження № 22-ц/807/358/19 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

ОСОБА_2

секретар: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 червня 2018 у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

Позов обґрунтований тим, що позивач з відповідачкою перебувають у шлюбі з 15 грудня 1989 року, зареєстрованому Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану м. Запоріжжя.

Від шлюбу спільних неповнолітніх дітей немає, зазначав, що сім'я на цей час фактично розпалася, спільні інтереси відсутні, примирення не потрібне.

Позивач просив розірвати шлюб.

У листопаді 2017 року відповідач до суду надала зустрічний позов про поділ спільного майна подружжя. Позов обґрунтований тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі.

На цей час подружні стосунки припинені.

Підчас спільного проживання на ім'я ОСОБА_4 на підставі договору банківського вкладу було відкрито депозитні рахунки у відділенні АТ «Ощадбанку» у розмірі 9500 доларів США. Джерелом доходів позивачки за зустрічним позовом є пенсія за вислугу років.

Просила визнати спільним майном подружжя грошові кошти, що знаходилися на депозитному рахунку, відкритому на ім'я ОСОБА_4 в ПАТ «Державний ощадний банк України» у розмірі 9500 доларів США та нараховані відсотки в розмірі 355,59 доларів США, стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 1/2 частини грошових коштів на депозитному рахунку, відкритому на ім'я ОСОБА_4 в ПАТ «Державний ощадний банк України» - 4750 доларів США, що еквівалентно 125870,35 гривень, та 355,59 доларів США, що еквівалентно 4711,39 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 червня 2018 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, зареєстрований 15 грудня 1989 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану м. Запоріжжя, актовий запис №560.

Відмовлено в задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5, про визнання спільним майном подружжя грошових коштів, що знаходилися на депозитному рахунку, відкритому на ім'я ОСОБА_4 в ПАТ «Державний ощадний банк України», у розмірі 9500 доларів США та нарахованих відсотків в розмірі 355,59 доларів США, стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошових коштів в розмірі 1/2 частини грошових коштів на депозитному рахунку, відкритому на ім'я ОСОБА_4 в ПАТ «Державний ощадний банк України» - 4750 доларів США, що еквівалентно 125870,35 гривень, та 355,59 доларів США, що еквівалентно 4711,39 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 у дохід держави судовий збір у розмірі 1305,81 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На час розгляду справи судом першої інстанції сторони знаходилися у шлюбі з 15.12.1989 року, який зареєстрований Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану м. Запоріжжя, актовий запис №560. Спільних неповнолітніх дітей не мають.

Позивач просив розірвати шлюб, в цій частині вимоги задоволені, сторонами не оскаржене рішення суду в частині розірвання шлюбу.

Щодо зустрічного позову про розподіл майна, ОСОБА_3 просила визнати спільним майном грошові кошти, які знаходилися на депозитному рахунку ОСОБА_4 та поділити їх з нарахованими відсотками, стягнувши з ОСОБА_4 як зазначає ОСОБА_3 « Ѕ частину депозитного рахунку та нараховані відсотки.

Відмовляючи у позові в цій частині вимог, суд першої інстанції виходив з того, що зазначені кошти відсутні на рахунках позивача. вони були зняті з рахунків в період шлюбу сторін.

Зазначаючи про те, що кошти були витрачені позивачем без її згоди, ОСОБА_3 разом з тим не надає переконливих доказів на підтвердження того, що протягом шлюбу вона не була обізнана про рух коштів, витрати тощо.

Суд першої інстанції правильно виходив з того, що конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об'єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції щодо того, що до складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, і те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї.

Зазначене розяснення міститься у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року, N 11 на яке послався суд і за яким до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Згідно із ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Таким чином, за змістом ст. ст. 63,65 СК України, у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказів того, що ОСОБА_4 використав зняті депозитні кошти на власний розсуд проти волі ОСОБА_3, суду першої інстанції не надано, як і не надано їх при апеляційному розгляді.

Погоджуючись з висновками суду першої інстанції, судова колегія враховує, що грошові кошти, про поділ яких просила ОСОБА_3, відповідно до довідки банку були зняті з депозитного рахунку ще в листопаді 2016 року, задовго до звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу.

Презумпція згоди подружжя на користування спільним майном у період шлюбу, у тому числі та обставина, що грошові коти не були втрачені за згодою сторін, не була спростована ОСОБА_3, а ОСОБА_4 надавав з цього приводу суперечливі пояснення, включаючи і те, що грошові були передані його сестрі і те, що частина коштів була витрачена на потреби сімї.

За таких обставин суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, виходив з наявних у матеріалах справи доказів, наданих позивачем у відповідності із процесуальним законом, і керувався принципами змагальності та диспозитивності цивільного судочинства.

Наведені вище обставини свідчать про те, що суд першої інстанції, мотивуючи своє рішення про відмову у поділі депозитного рахунку, вірно проаналізував норми закону та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог .

Доводи скарги та матеріали справи не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 червня 2018 у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 28 березня 2019 року.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

ОСОБА_2