Дата документу 23.07.2019 Справа № 310/3264/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 310/3264/19 Головуючий у 1 інстанції: Білоусова О.М.
№ 22-ц/807/2326/19 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

секретар: Семенчук О.В.

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного Товариства «Укрсоцбанк» на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 08 травня 2019 року за заявою представника ОСОБА_1 адвоката Баранової Оксани Петрівни про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 08 травня 2019 року заяву представника ОСОБА_1 адвоката Баранової О.П. про забезпечення позову задоволено.

Зупинено стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем 21 липня 2017 року, зареєстрованого в реєстрі за № 14800, про звернення стягнення на житловий будинок загальною площею 50,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1 , загальною площею 0,0405 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 до набрання законної сили рішенням по справі № 310/3264/19.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, АТ «Укрсоцбанк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Баранової О.П. про забезпечення позову відмовити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що 06.05.2019 року в провадження суду надійшла позовна заява № 310/3264/19 за позовом ОСОБА_1 до АТ «Укрсоцбанк», третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Заявник просила зупинити стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем 21 липня 2017 року, зареєстрованого в реєстрі за № 14800, про звернення стягнення на житловий будинок загальною площею 50,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1 , загальною площею 0,0405 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 до набрання законної сили рішенням по справі № 310/3264/19.

Заява мотивована тим, що за виконавчим написом, який оспорюється позивачем, проводяться виконавчі дії зі звернення стягнення на майно, вказане у оспорюваному виконавчому написі, належне позивачу на праві власності, шляхом реалізації його на торгах. Строки від моменту проведення оцінки майна до моменту його передачі на реалізацію є дуже короткими, що свідчить про можливість реалізації належного ОСОБА_1 майна ще до винесення рішення по справі № 310/3264/19. А у разі реалізації цього майна в ході здійснення виконавчих дій, виконання рішення, якщо позовні вимоги ОСОБА_1 будуть задоволені, буде значно утруднено або взагалі унеможливлено, оскільки внаслідок здійснення виконавчих дій належне їй на праві власності майно може перейти у володіння інших осіб на цілком законних підставах.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з положень ч.1 ст. 153 ЦПК України ч. 2 ст. 149 ЦПК України ч.3 ст. 150 ЦПК України а також керувався роз`ясненями п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», за якими розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Застосовуючи заходи забезпечення позову у вигляді зупинення стягнення, суд першої інстанції також виходив з того, що в порядку п.6 ч.1 ст. 150 ЦПК України забезпечення позову допускається шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документу, лише в тому разі, якщо такий документ оскаржується у судовому порядку. У справі, що розглядається, таким виконавчим документом є виконавчий напис нотаріуса.

Тож суд першої інстанції діяв у межах наданих йому повноважень.

Так, відповідно до частини першої статті 149 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з пунктом 6 частини першої, частиною третьою статті 150 ЦПК України позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

І хоча інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, розтратити його, продати або знецінити і, що такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим, але у даній справі утруднення виконання можливого судового рішення може відбутися і у зв`язку зі здійсненням ВДВС своїх повноважень в межах права, наданого йому законом.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Суд першої інстанції, дійшов правильного висновку про те, що між сторонами існує спір, невжиття заходів забезпечення позову може призвести до ускладнення виконання можливого рішення суду в разі задоволення позовних вимог, і обґрунтовано забезпечив позов. Вид забезпечення позову є співмірним із заявленими вимогами.

Посилання у апеляційній скарзі на те, що не надано доказів на підтвердження можливого відчуження нерухомого майна є безпідставними, позаяк наявність виконавчого документа про звернення стягнення на нерухоме майно у стадії виконання, безсумнівно може призвести до реалізації такого майна в межах здійснення ВДВС покладених на них повноважень.

Інша частина доводів апеляційної скарги зводиться до переоцінки висновків суду першої інстанції.

Тож із змісту апеляційної скарги, оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судом першої інстанції норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судового рішення.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного Товариства «Укрсоцбанк» залишити без задоволення.

Ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 08 травня 2019 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29 липня 2019 року.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков