Постанова
Іменем України

27 березня 2019 року
м. Київ

справа № 2-1089/2003

провадження № 61-43858св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Висоцької В. С.,

Пророка В. В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , відповідач Військова частина НОМЕР_1 ,
розглянувши у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_2 на ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 16 серпня 2018 року у складі судді Берегового О. Ю.,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , правонаступником якої є Військова частина НОМЕР_2 , про стягнення грошової компенсації вартості речового майна.
Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 служив у Військовій частині НОМЕР_1 , 27 червня 2003 року був звільнений в запас. Згідно з наказом командувача 28 корпусу військ протиповітряної оборони Збройних сил України від 30 жовтня 2003 року № 032 правонаступником Військової частини НОМЕР_1 призначено Військову частину НОМЕР_2 .
Посилаючись на те, що при звільненні військова частина заборгувала позивачу грошову компенсацію вартості невиданого речового майна та до цього часу не розрахувалася, ОСОБА_1 просив суд стягнути з Військової частини НОМЕР_1 грошову компенсацію у розмірі 3 221,60 грн вартості речового майна.
Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 02 вересня 2003 року (у складі судді Дзерина М. М.) позов ОСОБА_1 задоволено.
Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 3 221,60 грн грошової компенсації, що підлягає виплаті вартості речового майна.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач довів належними та допустимими доказами, що відповідач заборгував позивачу грошову компенсацію замість вартості речового майна, тому позов підлягає задоволенню, оскільки є обґрунтованим та мотивованим.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Військова частина НОМЕР_2 оскаржила його в апеляційному порядку.
Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 16 серпня 2016 року

(у складі судді Сала Т. Б.) у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_2 на рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 02 вересня 2003 року відмовлено на підставі частини третьої статті 297 ЦПК України (у редакції, чинній на момент звернення з апеляційною скаргою).
Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що апеляційна скарга подана

з пропуском строку на апеляційне оскарження, а у встановлений судом строк, заявником не наведено поважних підстав для поновлення пропущеного ним строку апеляційного оскарження.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Військова частина НОМЕР_2 оскаржила його в апеляційному порядку.
Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 16 серпня 2016 року

у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_2 на рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 02 вересня 2003 року відмовлено на підставі пункту 3 частини першої статті 358 ЦПК України (у редакції, чинній на час постановлення ухвали апеляційного суду).

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що Військова частина НОМЕР_2 вже подавала апеляційну скаргу на рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 02 вересня 2003 року та ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 16 серпня 2016 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за її апеляційною скаргою, тому на підставі пункту 3 частини першої статті 358 ЦПК України у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

У касаційній скарзі Військова частина НОМЕР_2 просить скасувати ухвалу апеляційного суду і передати справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкритті апеляційного провадження, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що ухвала Апеляційного суду Вінницької області від 16 серпня 2018 року постановлена з порушенням статей 19,

55 Конституції України, а тому є такою, що підлягає скасуванню.
Інші учасники судового процесу не скористались правом подати відзив на касаційну скаргу, заперечень щодо її вимог і змісту до суду не направили.
У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 02 вересня 2003 року позов ОСОБА_1 задоволено.
10 травня 2016 року Військова частина НОМЕР_2 звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 02 вересня 2003 року.
Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 21 червня 2016 року апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_2 залишено без руху та надано строк на усунення недоліків, зокрема, запропоновано надати квитанцію про сплату судового збору та заяву із зазначенням інших підстав пропуску строку на апеляційне оскарження. Роз`яснено, що у випадку невиконання вимог даної ухвали апеляційна скарга буде вважатися неподаною і повернута скаржник або у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.
Належно завірена копія ухвали Апеляційного суду Вінницької області

від 21 червня 2016 року про залишення апеляційної скарги без руху була направлена на адресу Військової частини НОМЕР_2 рекомендованим листом з повідомленням про вручення, яке було отримано скаржником 30 червня 2016 року.
Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 16 серпня 2016 року

у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_2 на рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 02 вересня 2003 року відмовлено на підставі частини третьої статті 297 ЦПК України (у редакції, чинній на момент звернення з апеляційною скаргою).
Відповідно до частини першої статті 294 ЦПК України (у редакції, чинній на момент звернення з апеляційною скаргою) апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.
Згідно з частиною третьою статті 297 ЦПК України (у редакції, чинній на момент звернення з апеляційною скаргою) якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними,

суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.
14 серпня 2018 року Військова частина НОМЕР_2 повторно звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 02 вересня 2003 року.
Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 16 серпня 2016 року

у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_2 на рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 02 вересня 2003 року відмовлено на підставі пункту 1 частини першої статті 358 ЦПК України (у редакції, чинній на час постановлення ухвали апеляційного суду).

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд виходив з того, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 358 ЦПК України (у редакції, чинній на час постановлення ухвали апеляційного суду) суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження

у справі, якщо є постанова про залишення апеляційної скарги цієї самої особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.
Встановивши, що ухвалою Апеляційного суду Вінницької області

від 16 серпня 2016 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_2 на рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 02 вересня 2003 року, поданою

10 травня 2016 року, відмовлено, та врахувавши, що є ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення, апеляційний суд обґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження.

Доводи касаційної скарги про те, що ухвала Апеляційного суду Вінницької області від 16 серпня 2018 року постановлена з порушенням статей 19,

55 Конституції України не заслуговують на увагу, оскільки апеляційний суд діяв в межах своєї компетенції та відповідно до вимог ЦПК України.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України», № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Отже, на думку колегії суддів Верховного Суду ухвала апеляційного суду є достатньо обґрунтованою та мотивованою.
Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судового рішення не впливають, а зводяться до незгоди заявника із висновком суду, а також спростовуються встановленими вище обставинами справи.
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_2 залишити без задоволення.
Ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 16 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:І. М. Фаловська В. С. Висоцька В. В. Пророк