Єдиний унікальний номер 227/41/19 Номер провадження 22-ц/804/2498/19

Головуючий у 1-й інстанції Хандурін В.В.
Доповідач Азевич В.Б.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Азевича В.Б.,

суддів: Кішкіної І.В., Соломахи Л.І.

за участю секретаря Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Бахмут Донецької області справу № 227/41/19 за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, за апеляційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 26 червня 2019 року (суддя Хандурін В.В., рішення ухвалено в приміщенні суду в м. Добропілля Донецької області, повне судове рішення складено 26 червня 2019 року),-

В С Т А Н О В И В:

26 грудня 2018 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) звернулося до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 09 квітня 2015 року близько 17:00 години в м. Білозерське по вул. Ватутіна біля буд. № 12 магазин «АТБ» водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ЗАЗ «Део Ланос», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом, не переконалась, що це буде безпечно для інших учасників дорожнього руху, та скоїла зіткнення з автомобілем «Шевролет Авео», д.н.з. НОМЕР_2 , який був запаркований біля бордюру дороги, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Цивільно-правова відповідальність потерпілого була застрахована в ПРАТ «СК «Універсальна». Постановою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 30.04.2015 року ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. Потерпілий звернувся до позивача із заявою від 26.08.2015 року про виплату страхового відшкодування. Вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілого склала 7 402,38 грн. Позивач відшкодував завдані відповідачем збитки внаслідок ДТП у розмірі 7 018,65 грн. На підставі викладеного, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 7 018,65 грн, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 762,00 грн.

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 26 червня 2019 року в задоволенні позовних вимог Моторного (транспортного) страхового бюро України відмовлено.

На вказане судове рішення позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що дослідження № 34 експертного автотоварознавчого дослідження по факту аварійних пошкоджень автомобіля Chevrolet Aveo, реєстраційний номер НОМЕР_2 , проводилось відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Звіт складений відповідно до вимог пункту 4.4 вказаної Методики. Зокрема, у звіті зазначено, що дане дослідження проводилося на замовлення ОСОБА_2 за фактом аварійних пошкоджень автомобіля, належного ОСОБА_3 . У висновку зазначено, що дослідження проводилося ОСОБА_4 , який має вищу технічну освіту, стаж експертної роботи з 1999 року, кваліфікацію судового експерта. Визначення вартості відновлювального ремонту здійснювалося з урахуванням результатів зовнішнього візуального огляду проведеного експертом 21.10.2015 року, в світлий період доби, на автостоянці в м. Добропілля. На огляді був присутній власник транспортного засобу ОСОБА_3 . Оглядом було встановлено, що транспортний засіб не має слідів корозійних пошкоджень, та слідів відновлювального ремонту, а також проявів несправних деталей, вузлів, агрегатів, які мали місце до аварійних пошкоджень автомобіля. Зазначеною методикою не передбачено зазначення в звіті таких пунктів як механізм виникнення ушкоджень на транспортному засобі на час їх виникнення, а також не встановлений строк, протягом якого повинна бути проведена експертиза. Враховуючи вказане, на думку скаржника, суд першої інстанції зробив неправильний висновок про відсутність доказів, які б підтверджували факт спричинення відповідачем шкоди та її розмір, не врахував усіх обставин, які мають значення для справи та не дав їм правильну правову оцінку.

Від ОСОБА_5 , який є представником відповідача у справі ОСОБА_1 надійшов відзив апеляційну скаргу, в якому він просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Зазначає, що надані позивачем докази є недопустимими та такими, що жодним чином не доводять законність вимог позивача, оскільки не доводять самого факту завдання будь-яких ушкоджень автомобілю, що належить ОСОБА_3 , саме відповідачем і саме 09 квітня 2015 року.

Представник позивача адвокат Сечко С.В. підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник відповідача адвокат Неживий А.В. просив залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення, з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що постановою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 30 квітня 2015 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

26.08.2015 року ОСОБА_3 , який був потерпілим у ДТП, звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з заявою про відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 09 квітня 2015 року за участю ОСОБА_1 .

Цивільно-правова відповідальність потерпілого ОСОБА_3 була застрахована в ПРАТ «СК «Універсальна», що підтверджується копією полісу № АІ/28335212.

Згідно з копією дослідження № 34 експертного автотоварознавчого дослідження за фактом аварійних пошкоджень автомобіля Chevrolet Aveo, реєстраційний номер НОМЕР_2 , складеного 21 жовтня 2015 року ПП ОСОБА_4 , зазначене дослідження проводилося за заявою ОСОБА_2 про проведення експертного автотоварознавчого дослідження. Визначенням вартості відновлювального ремонту проводилося з врахуванням результатів візуального огляду, проведеного експертом 21.10.2015 року у світлий час доби за адресою: м. Добропілля, автостоянка. На огляді був присутній власник КТЗ ОСОБА_3 . Згідно висновку експерта, вартість відновлювального ремонту автомобіля Chevrolet Aveo, реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає 7 402,38 грн, вартість матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля Chevrolet Aveo, реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає 12 220,67 грн. Право експерта на проведення даного дослідження підтверджується копією свідоцтва № 100.

Відповідно до копії наказу № 6777 від 24.12.2012 року по МТСБУ, було прийнято рішення про проведення виплати ОСОБА_3 7 018,65 грн за шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Зазначена сума підтверджується копією довідки № 1 від 04.12.2015 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих.

Зазначену суму відшкодування було перераховано потерпілому ОСОБА_3 24 грудня 2015 року, що підтверджується копією платіжного доручення № 6777рв від 24 грудня 2015 року (а.с. 31).

ОСОБА_1 25 грудня 2015 року було направлено лист щодо добровільної сплати суми відшкодування, виплаченої ОСОБА_3 , у розмірі 7 018,65 грн.

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилався на вимоги статей 1166, 1188, 1191 ЦК України і просив стягнути з відповідача шкоду, яка була відшкодована потерпілому ОСОБА_3 .

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції зазначив, що на час огляду транспортного засобу, який належить ОСОБА_3 , працівниками ВДАІ безпосередньо після дорожньо-транспортної пригоди в квітні 2015 року, пошкодження автомобіля не зафіксовано, а при огляді експертом в жовтні 2015 року виявлені аварійні пошкодження, що свідчить про обґрунтованість заперечень відповідача в частині суперечливості наданих позивачем доказів. У зв`язку з наведеним, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не надано достатніх та беззаперечних доказів на підтвердження заявлених вимог та не доведено факт спричинення відповідачем шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілю ОСОБА_3 на суму 7 018,65 грн, яка була виплачена позивачем на користь останнього.

З таким висновком суду першої інстанції не можна погодитися, виходячи з таких міркувань.

Частиною 1 статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Судом першої інстанції встановлено, що вина ОСОБА_1 у ДТП, що сталося 09 квітня 2015 року, встановлена постановою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 30 квітня 2015 року.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення №227/1581/15-ц, що направлена на запит апеляційного суду, на день скоєння ДТП відповідачка не мала чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Наданий нею Поліс №АС/9795452 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на забезпечений транспортний засіб автомобіль марки ЗАЗ Daewoo Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким вона керувала під час ДТП, закінчив свою дію 08.04.2015 року.

Згідно підпункту «а» пункту 4.1 статті 41 Закону України № 1961-ІV від 01.07.2004 року «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції чинній на час виникнення правовідносин) МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 цього Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоди (статті 11, 599, 1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. При цьому за статтею 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Отже, після виконання особою, що не завдавала шкоди, свого обов`язку з відшкодування потерпілому шкоди, завданої іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, і тому первісне деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням (стаття 599 ЦК України).

Первісне (основне) деліктне зобов`язання та зобов`язання, що виникло з регресної вимоги, не можуть виникати та існувати одночасно.

Спеціальний Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

За змістом цього Закону страхове відшкодування, яке за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності страховик виплатив третій особі, а не своєму страхувальнику, є одночасно й відшкодуванням шкоди третій особі (потерпілому) в деліктному зобов`язанні, оскільки страховик у договірних правовідносинах обов`язкового страхування відповідальності є одночасно боржником у цьому деліктному зобов`язанні.

Викладене узгоджується з правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду України від 05 квітня 2017 у справі № 6-2806цс16.

Отже, законом прямо передбачено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБУ на відшкодування шкоди особі потерпілій у ДТП, саме в порядку регресу.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначав про застосування загальної позовної давності встановленої ст. 257 ЦК України та про необґрунтованість позовних вимог.

З огляду на вказані норми закону та положення статті 261 ЦК України, моментом початку позовної давності для регресної вимоги страховика в правовідносинах буде день виконання основного зобов`язання і фактично день припинення цього зобов`язання належним виконанням - день проведення страховиком виплати страхового відшкодування третій особі (потерпілому в деліктному зобов`язанні).

Як встановлено частинами 1 та 5 статті 254 ЦК України, строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Основне зобов`язання МТСБУ виконало 24 грудня 2015 року, що підтверджено копією платіжного доручення, а згідно з відбитком штемпеля на конверті позов було направлено поштовою кореспонденцією 26 грудня 2018 року, тобто у перший робочий день після вихідного дня - 24.12.2018 року та релігійного свята - 25.12.2018 року.

Суд першої інстанції, з урахуванням зазначених обставин та з огляду на положення частини шостої статті 261 ЦК України, згідно з якою за регресним зобов`язанням перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання, дійшов правильно висновку, що МТСБУ не пропустило трирічний строк загальної позовної давності, проте помилково відмовив у задоволенні позову за недоведеністю.

Згідно із закріпленим у статті 12 ЦПК України принципом змагальності учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини 1, 3, 4 статті 12 ЦПК України).

Пункт 4 частини 5 тієї ж статті передбачає, що суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

За визначенням, яке міститься у статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь установленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Можна зробити висновок, що відповідно до загальних вимог процесуального права визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, дослідження та оцінки всіх доказів, а також зазначення норм матеріального права, якими суд керувався при вирішенні позову.

Предметом доказування за вимогами про відшкодування МТСБУ в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою потерпілому страхового відшкодування є встановлення факту настання страхового випадку та розміру збитків, які виплачені страховиком.

Як передбачено пунктом 34.4. статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

Відповідно до абзацу першого пункту 36.1. статті 36 Закону України № 1961-ІV від 01.07.2004 року закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно абзацам першому та другому пункту 36.2 цієї статті страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний, зокрема, у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Встановивши факт настання страхового випадку та визначивши розмір збитків, керуючись наведеними нормами законодавства, страховик (МТСБУ) здійснив страхову виплату матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу - автомобіля Chevrolet Aveo, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Як вбачається з довідки про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих №1 від 04.12.2915 року, розмір претензії по майну 7 018,65 грн, з яких: підтверджена шкода по майну 6 168,65 грн, витрати на проведення експертизи 850 грн. Наказом № 6777 від 24.12.2015 року фінансовому управлінню наказано сплатити вказану суму ОСОБА_3 з фонду захисту потерпілих (а. с. 29, 30).

Сума, що підлягала до виплати - 7 018,65 грн сплачена потерпілому на підставі платіжного доручення № 6777рв від 24 грудня 2015 року (а. с. 31).

Як зазначено у позовній заяві, розрахунок проводився на підставі вказаних довідки та наказу, а також відповідно до звіту №34 про визначення вартості матеріального збитку від 21.10.2015 року.

Позивачем було надано копію експертного автотоварознавчого дослідження № 34 за фактом аварійних пошкоджень автомобіля Chevrolet Aveo, реєстраційний номер НОМЕР_2 , складеного 21 жовтня 2015 року ПП ОСОБА_4 . Дане дослідження проводилося за заявою ОСОБА_2 про проведення експертного автотоварознавчого дослідження. Визначенням вартості відновлювального ремонту проводилося з врахуванням результатів візуального огляду, проведеного експертом 21.10.2015 року у світлий час доби за адресою: м. Добропілля, автостоянка. На огляді був присутній власник КТЗ ОСОБА_6 .В. Обсяг, характер пошкоджень транспортного засобу: поріг лівий пошкоджено 9х7 на площі 0,27дц?; двері передні ліві пошкоджено 30х28 на площі 8,4 дц?; двері задні ліві пошкоджено 60х30 на площі 18,0 дц?; крило заднє ліве пошкоджено 30х6 на площі 1,80 дц?. Вартість відновлювального ремонту автомобіля Chevrolet Aveo, реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає 7 402,38 грн., вартість матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля Chevrolet Aveo, реєстраційний номер НОМЕР_2 , - 12 220,67 грн. Право експерта на проведення даного дослідження підтверджується копією свідоцтва № 100.

В матеріалах справи про адміністративне правопорушення №227/1581/15-ц зазначено такий перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу Chevrolet Aveo, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_3 : деформовано двері передні та задні ліві, арка лівого крила. Дані про пошкодження транспортних засобів підтверджено ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Отже, пошкодження транспортного засобу, про які зазначено в дослідженні № 34 експертного автотоварознавчого дослідження за фактом аварійних пошкоджень автомобіля Chevrolet Aveo, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що складене 21 жовтня 2015 року, узгоджуються з матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене та оцінуючи зібрані у справі доказам у цілому, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції стосовно того, що на час огляду транспортного засобу, який належить ОСОБА_3 , працівниками ВДАІ безпосередньо після дорожньо-транспортної пригоди в квітні 2015 року, пошкодження автомобіля не зафіксовано є безпідставним та таким, що спростовується зазначеними доказами.

Встановивши, що внаслідок компенсації МТСБУ шкоди потерпілій стороні в ДТП ОСОБА_3 (власнику транспортного засобу Chevrolet Aveo), позивач набув право вимоги в порядку регресу, а також відсутність інших підстав для відмови в позові, колегія суддів вважає позовні вимоги обґрунтованими та доведеними.

Встановлені апеляційним судом обставини, а також наявні в матеріалах справи докази дають підстави для скасування оскаржуваного судового рішення з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

За частиною 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи зазначене, з відповідача ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь позивача МТСБУ витрати по сплаті судового збору, понесені у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції - 1 762,00 грн та переглядом у суді апеляційної інстанції 2 643,00 грн, що становить загальну суму - 4 405,00 грн.

Керуючись статтями 374, 376, 382-384, ЦПК України, Донецький апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити.

Рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 26 червня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України 7 018, 65 грн. (сім тисяч вісімнадцять гривень 65 копійок) в порядку регресу на відшкодування витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, та витрати по сплаті судового збору, понесені у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції та переглядом у суді апеляційної інстанції в сумі 4 405,00 (чотири тисячі чотириста п`ять) гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: В.Б. Азевич

Судді: І.В. Кішкіна

Л.І. Соломаха

Повний текст постанови складено 05 грудня 2019 року.

Суддя-доповідач В.Б. Азевич