ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/403/19 Справа № 214/3868/17 Суддя у 1-й інстанції - Гринь Н.Г. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Барильської А.П.,

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар судового засідання - Чубіна А.В.

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідачі - ОСОБА_2 , Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження,апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Ковалик Марини Федорівни, на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 вересня 2018 року, яке постановлено суддею Гринем Н.Г. у м. Кривому Розі та повний текст рішення складено 06 вересня 2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

В липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії в місті Кривому Розі ПАТ «Державний експертно-імпортний банк України», треті особи, - Саксаганський відділ державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області, ОСОБА_3 про визнання права приватної власності на майно та виключення з акту опису та звільнення з-під арешту рухомого майна.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що 07 вересня 2016 року державним виконавцем Саксаганського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг ГТУЮ при примусовому виконанні виконавчого листа №2-1956/10, виданого Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу від 01.12.2011 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний експертно-імпортний банк України» боргу у розмірі 475 625,34 грн., проведено, відповідно до акту опису й арешту майна, опис майна, що належить боржникові.

При здійснені примусових дій щодо опису та арешту майна державним виконавцем Саксаганського ВДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ, позивач приймав участь та ним були записані зауваження до акту опису, щодо належності описаного майна особисто йому та синові, а боржник ОСОБА_2 за адресою здійснення опису та реєстрації: АДРЕСА_3 не проживає, відповідно її майно за зазначеною адресою відсутнє.

Уточнивши позовні вимоги позивач просив суд визнати за ним право власності на майно, а саме: кондиціонер білого кольору фірми Мідеа вартістю 4000 грн., мультиварка білого кольору Мулінекс вартістю 1500 грн., соковижималка Тефаль вартістю 1500 грн., пральна машина Арістон вартістю 5000 грн., мікрохвильова пічка білого кольору ЛЖ вартістю 1000 грн., кофе машина Філіпс вартістю 2000 грн., машина для різки білого кольору Аврора вартістю 800 грн., телевізор чорного кольору Камерон вартістю 3000 грн., кухонний гарнітур, колір коричневий з зеленею столешнею вартістю 8000 грн., полотна 4 штуки вартістю по 300 грн., на суму 1200 грн., домашній кінотеатр Самсунг вартістю 1200 грн. , колонки чорного кольору Філіпс вартістю 1000 грн., домашній кінотеатр Філіпс вартістю 1500 грн., и рідкокристалічний телевізор Самсунг вартістю 4500 грн., електрокамін вмонтований вартістю 2000 грн., журнальний стіл з скляним склом вартістю 500,00 грн., диван і два крісла вартістю 6000 грн., прикроватні тумбочки вартістю 100 грн., кутова шафа вартістю 2000 грн., телевізор Самсунг чорного кольору вартістю 800 грн., фотокамера ФЕД вартістю 800 грн., лампа на стіл вартістю 200 грн., навушники білого з синім кольору вартістю 1000 грн. Виключити з акту опису та звільнити з-під арешту вказане рухоме майно, яке описане та арештоване державним виконавцем за Актом опису та арешту майна від 07.09.2016 року.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 06 вересня 2018 року в задоволені позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та задоволення позовних вимог позивача посилаючись на те, що судом першої інстанції не враховано, що відповідно до Акту, підписаного мешканцями буд. АДРЕСА_3 , відповідач ОСОБА_2 не проживає з 24.07.2016 року в квартирі АДРЕСА_3 , особисті речі в квартирі відсутні. Не враховано, що в період ведення спільного господарства сторони в усному порядку, шляхом домовленості, розділили рухоме майно, відповідно майно, згідно акту опису, як особиста приватна власність позивача залишалась в його користуванні і власності, так як було придбане за час шлюбу за кошти, які належали йому особисто.

Крім того, судом при ухваленні рішення не враховано Договір оренди майна з правом викупу від 10.04.2013 року, який був укладений між позивачем та ОСОБА_3 , та не враховано, що ОСОБА_2 не заперечувала проти визнання майна, яке вказане у договорі оренди майном, що є власністю позивача.

Зауважує на тому, що майно, вказане в акті опису, є майном позивача по справі.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представника Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» - Пейган Т.С., яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляцівйну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що на підставі виконавчого листа № 2-1956/10 року, виданого Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу від 06.12.2010 року про солідарне стягнення з відповідача ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , яка є дружиною позивача, на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експертно-імпортний банк» 472 526, 53 грн. заборгованості за кредитним договором та в рівних частинах 3098, 81 грн. в рахунок відшкодування судових витрат (а.с.64) було відкрито виконавче провадження (а.с.65).

07.07.2016 року державним виконавцем Саксаганського відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг ГТУЮ, за адресою реєстрації позивача та відповідача ОСОБА_2 : АДРЕСА_3 , було описане наступне майно: кондиціонер білого кольору фірми Мідеа 1 шт., мультиварка білого кольору Мулінекс 1 шт., соковижималка Тефаль 1 шт., пральна машина Арістон 1 шт., витяжка «колір - металик» Fagor 1 шт., посудомиюча машина «Hotpoint Ariston» білого кольору 1 шт., мікрохвильова пічка білого кольору LG МН-6384 ВС 1 шт., кофе машина колір металик 1 шт., машина для різки білого кольору Аurora 1 шт., телевізор чорного кольору Cameron 1 шт., кухонний гарнітур, колір коричневий з зеленою столешнею, картини 4 шт., домашній кінотеатр Philips чорного кольору з 2 колонками чорного кольору 1 шт., рідкокристалічний телевізор Самсунг 1 шт., електрокамін вмонтований 1 шт., журнальний стіл з скляним склом 1 шт., диван і два крісла коричневого кольору 3 шт., прикроватні шухляди 3 шт., кутова шафа 1 шт., телевізор Samsung чорного кольору 1 шт., фотокамера Fed 1 шт., лампа на стіл чорного кольору 1 шт., навушники білого з синім кольору вартістю 1 шт.

В подальшому вказане майно було вилучено державним виконавцем, на нього накладено арешт, встановлено обмеження права користування ним та передано на відповідальне зберігання позивачу ОСОБА_1

За результатами проведених дій держаним виконавцем 07.07.2016 року складено акт опису та арешту майна (а.с.66-67).

Як зазначено позивачем в обґрунтування позовної заяви, перелічене в акті опису та арешту майна від 07.07.2016 року майно належить йому, оскільки його було придбано ним за власні кошти, та на підтвердження факту належності переліченого в акті від 07.07.2016 року майна позивачем надано копію гарантійного талону Tefal, телевізору Samsung, Philips без зазначення виду товару, копію гарантійного талону Aurora без зазначення виду товару, гарантійний талон на диван та два крісла «Париж» та квитанції, спальні "Камелія", інструкції по використанню мікрохвильової печі LG, сервісний сертифікат на пральну машину «Hotpoint Ariston», сервісного сертифікату на посудомийну машину «Ariston» та чек про оплату товару, гарантія на мультиварку Moulinex з чеком № НОМЕР_1 , товарний чек №13/06 на товари Midea MSE - 09KR (UV), Midea MSE - 12KR (UV), видаткова накладна № 1017 на електротопку Bonfaire (а.с.14-29).

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження належності йому спірного майна, яке перелічено в акті опису та арешту майна від 07.07.2016 року, складеного державним виконавцем Саксаганського відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг ГТУЮ в Дніпропетровській області.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Нормами ч.1 ст. 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, як закріплено в п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, визнання права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

За приписами п.24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред`явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт,про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.08.1976 р. № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках - особу, якій передано майно, якщо воно було реалізоване.

Кожна особа, відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з положеннями ст.ст.12,13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до Акту опису та арешту майна від 07.09.2016 року державним виконавцем Саксаганського відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг ГТУЮ, за адресою реєстрації позивача та відповідача ОСОБА_2 : АДРЕСА_3 , було описане наступне майно: кондиціонер білого кольору фірми Мідеа 1 шт., мультиварка білого кольору Мулінекс 1 шт., соковижималка Тефаль 1 шт., пральна машина Арістон 1 шт., витяжка «колір - металик» Fagor 1 шт., посудомиюча машина «Hotpoint Ariston» білого кольору 1 шт., мікрохвильова пічка білого кольору LG МН-6384 ВС 1 шт., кофе машина колір металик 1 шт., машина для різки білого кольору Аurora 1 шт., телевізор чорного кольору Cameron 1 шт., кухонний гарнітур, колір коричневий з зеленою столешнею, картини 4 шт., домашній кінотеатр Philips чорного кольору з 2 колонками чорного кольору 1 шт., рідкокристалічний телевізор Самсунг 1 шт., електрокамін вмонтований 1 шт., журнальний стіл з скляним склом 1 шт., диван і два крісла коричневого кольору 3 шт., прикроватні шухляди 3 шт., кутова шафа 1 шт., телевізор Samsung чорного кольору 1 шт., фотокамера Fed 1 шт., лампа на стіл чорного кольору 1 шт., навушники білого з синім кольору вартістю 1 шт.

На підтвердження факту належності переліченого в Акті від 07.09.2016 року майна позивачем надано копію гарантійного талону Tefal, телевізору Samsung, Philips без зазначення виду товару, Aurora, дивану та двох крісел «Париж» та квитанції, спальні "Камелія", інструкції по використанню мікрохвильової печі LG, сервісний сертифікат на пральну машину «Hotpoint Ariston», сервісний сертифікат на посудомийну машину «Ariston» та чек про оплату товару, гарантія на мультиварку Moulinex з чеком № НОМЕР_1 , товарний чек №13/06 на товари Midea MSE - 09KR (UV), Midea MSE - 12KR (UV), видаткову накладну № 1017 на електротопку Bonfaire (а.с.14-29).

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позивачем по справі не надано належних та допустимих доказів на підтвердження належності йому спірного майна, яке перелічено в Акті опису та арешту майна від 07.07.2016 року, складеного державним виконавцем Саксаганського відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг ГТУЮ в Дніпропетровській області, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження придбання позивачем зазначених в Акті опису та арешту майна від 07.07.2016 року кутової шафи (встроєна шафа), полотен в кількості чотирьох штук, лампи настільної чорного кольору, домашнього кінотеатру та ДВД плеєра Самсунг чорного кольору, кофе машини Філіпс, колір металік, а документи на придбання мікрохвильової печі LG білого кольору не містять дати її придбання.

Матеріали цивільної справи містять докази на підтвердження придбання зазначених в Акті опису та арешту майна від 07.07.2016 року пральної машини Арістон білого кольору в 2004 році, рідкокристалічного телевізору Самсунг чорного кольору в 2006 році, дивану і двох крісел коричневого кольору «Париж» в 2005 році, кондиціонеру Мідеа в 2006 році, витяжки Fagor «колір-металик» в 2005 році, що свідчить про те, що вказане майно було придбано до 24.07.2016 року, тобто до того, як відповідач ОСОБА_2 , відповідно до Акту, підписаного мешканцями буд. АДРЕСА_3 , перестала проживати в квартирі АДРЕСА_3 , що не надає суду апеляційної інстанції дійти висновку про те, що перелічене майно є особистою власністю позивача.

Також не може бути визнано особистою власністю позивача майно, зазначене в договорі оренди майна з правом викупу від 10.04.2013 року, а саме: прикроватні шухляди у кількості 3 шт., кухонний гарнітур, колір коричневий з зеленою столешнею (встроєний), оскільки вказаний договір оренди майна з правом викупу був укладений 10.04.2013 року, тобто до того, як відповідач ОСОБА_2 перестала проживати в квартирі АДРЕСА_3 .

Статтею 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України майном, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Отже, позивачем, відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що спірне майно придбано за його власні кошти та є його особистою власністю зважаючи на те, що до теперішнього часу шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не розірвано, а Акт від 04 липня 2017 року (а.с.12) свідчить про те, що відповідач ОСОБА_2 не проживає в квартирі АДРЕСА_3 з 24.07.2016 року, а спірне майно було придбано до 24.07.2016 року, та зазначений акт не підтверджує, що описане майно є особистою власністю позивача.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 визнання права приватної власності на майно та виключення з акту опису та звільнення з під арешту рухомого майна задоволенню не підлягають через їх недоведеність.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду та задоволення позовних вимог позивача доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не враховано, що відповідно до Акту, підписаного мешканцями буд. АДРЕСА_3 , відповідач ОСОБА_2 не проживає з 24.07.2016 року в квартирі АДРЕСА_3 , особисті речі в квартирі відсутні, оскільки спірне майно було придбано до 24.07.2016 року, тобто до того, як відповідач ОСОБА_2 перестала проживати в квартирі АДРЕСА_3 .

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції не враховано, що в період ведення спільного господарства сторони в усному порядку, шляхом домовленості, розділили рухоме майно, відповідно майно згідно акту опису, як особиста приватна власність позивача, залишалась в його користуванні і власності, так як було придбане за час шлюбу за кошти, які належали йому особисто колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки вказані обставини не підтверджені належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст.12,81 ЦПК України.

Також колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що в матеріалах справи наявні належні докази на підтвердження укладення між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мирової угоди, яка охоплює права позивача та відповідача по справі відносно квартири АДРЕСА_3 , будь-яких інших угод матеріали справи не містять.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що судом при ухваленні рішення не враховано Договір оренди майна з правом викупу від 10.04.2013 року, який був укладений між позивачем та ОСОБА_3 , та не враховано, що ОСОБА_2 не заперечувала проти визнання майна, яке вказане у договорі оренди майном, що є власністю позивача колегією судів не приймаються до уваги, оскільки вказаний договір оренди майна з правом викупу був укладений 10.04.2013 року, тобто до того, як відповідач ОСОБА_2 перестала проживати в квартирі АДРЕСА_3 , що позбавляє колегію суддів можливості дійти висновку, що описане майно є особистою власністю позивача. При цьому колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що визнання стороною відповідача позову не є достатньою правовою підставою для його задоволення.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що майно, вказане в акті опису, є його особистим майном, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вказані позивачем обставини не підтверджені належними та допустимими доказами.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі.

Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду, а доводи апеляційної скарги не спростовують зроблених в оскаржуваному рішенні висновків, тому колегія суддів вважає, що підстави для його скасування і задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, ст.ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Ковалик Марини Федорівни - залишити без задоволення.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 10 червня 2019 року.

Головуючий:

Судді: