Справа № 758/7698/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

13 вересня 2019 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва в складі головуючого судді Гребенюка В.В., секретаря судового засідання Добривечір А.О., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», про стягнення несплаченої частини страхового відшкодування, -

УСТАНОВИВ:

У червні 2017 року до Подільського районного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 (надалі за текстом - позивач) з позовом до приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (надалі за текстом - відповідач), про стягнення несплаченої частини страхового відшкодування.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 04.08.2016 р. в смт. Затока відбулася дорожньо-транспортна пригода (надалі за текстом - ДТП) за участю автомобіля «Renault», держ. номер НОМЕР_1 (білоруська реєстрація), під керуванням позивача, автомобіля «БАЗ А07923», держ. номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , та причепа, держ.номер НОМЕР_3 , в результаті якої автомобіль позивача зазнав механічних ушкоджень, а саме: задню частину автомобіля позивача було пошкоджено внаслідок зіткнення з автомобілем «БАЗ А07923», держ. номер НОМЕР_2 , а передню частину автомобіля позивача було пошкоджено внаслідок послідовного зіткнення з причепом. Власник причепа лишив місце ДТП і не був присутній під час оформлення матеріалів правопорушення.

Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.08.2016 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 перед третіми особами була застрахована відповідачем, позивач звернувся до останнього із заявою про відшкодування йому завданої шкоди в розмірі 66 877,64 гривень. Відповідач сплатив позивачу страхове відшкодування в розмірі 20 504 гривні, тобто, лише за пошкодження задньої частини автомобіля позивача, оскільки присутність третього учасника ДТП не підтверджувалася матеріалами оформлення ДТП.

З огляду на відмову відповідача відшкодувати повну вартість збитків, позивач просить стягнути несплачену різницю в розмірі 46 373,64 гривні у судовому порядку.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 16.06.2017 р. відкрито провадження у справі, призначено судове засідання, встановлено строк для подання письмових заперечень.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу від 23.10.2017 року цивільну справу було передано для розгляду судді Подільського районного суду м. Києва Супрун Г.Б.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу від 21.08.2018 року цивільну справу було передано для розгляду судді Подільського районного суду м. Києва Гребенюку В.В.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги і просив їх задовольнити. Представник відповідача подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з наміром укласти мирову угоду, однак, в подальшому, в судові засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзив не подав, а відтак, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

04.08.2016 р. на автодорозі Р-70 Одеса - Білгород-Дністровський відбулася ДТП за участю автомобіля «Renault», держ. номер НОМЕР_1 (білоруська реєстрація), під керуванням позивача, та автомобіля «БАЗ А07923», держ. номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою про дорожньо-транспортну пригоду від 04.08.2016 року.

Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.08.2016 року у справі № 495/6142/16-п ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме в тому, що ОСОБА_2 04.08.2016 року приблизно о 13:50 годині, знаходячись на 60 км а/д Одеса - Білгород-Дністровський, керував автомобілем «БАЗ А07923», держ.номер НОМЕР_2 , під час руху не вибрав безпечну дистанцію та здійснив зіткнення з автомобілем «Renault», держ.номер НОМЕР_1, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Розмір матеріальних збитків, завданих власнику пошкодженого колісного транспортного засобу «Renault», держ.номер НОМЕР_1, становить 2 267 євро. Відповідно до Звіту від 24.05.2017 року № 26/17 про оцінку розміру шкоди, складеного індивідуальним підприємцем ОСОБА_3 , що на день складання Звіту становить 66 877,64 гривні за курсом 29,500505 грн/євро (а.с. 13-45).

Відповідач листом від 13.01.2014 року № 008 відмовив у виплаті страхового відшкодування у розмірі, заявленому позивачем, з тих підстав, що наявність третього учасника ДТП, внаслідок участі якого було пошкоджено передню частину автомобіля позивача, не підтверджується офіційними документами (а.с. 5-6).

Позивач надав фотокартки, на яких видно, що перед пошкодженим автомобілем позивача «Renault», держ.номер НОМЕР_1, розташовано причеп, держ.номер НОМЕР_3 (а.с. 10-11).

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу України).

Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону України «Про страхування»).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Стаття 7 Закону України «Про страхування» встановлює види обов`язкового страхування в України, зокрема, пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Предметом позову є вимога про відшкодування несплаченого страхового відшкодування у розмірі 46 373,64 грн, тобто позивач просить стягнути з відповідача різницю між розміром збитків, спричинених особою, цивільно-правова відповідальність якої була застрахована відповідачем, та сумою фактично сплаченого страхового відшкодування.

У разі, якщо деліктні відносини поєдналися з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі за текстом - Законом №1961-IV). Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Відповідно до статті 9 Закону України № 1961-IV страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Відповідно до Розпорядження Держфінпослуг від 29.12.2015 № 3470 «Про внесення змін до розпорядження Держфінпослуг від 09 липня 2010 року № 566 «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір страхової суми за шкоду, завдану майну потерпілих, становить 100 000 гривень на одного потерпілого на дату ДТП. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України № 1961-IV).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Частиною четвертою статті 988 ЦК України також визначено, що страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Згідно зі ст. 33 Закону України № 1961-IV, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Тобто, уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоду.

Відтак, суд дійшов висновку про те, що відповідач, який відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності взяв на себе виконання обов`язку з відшкодування збитків, спричинених ДТП, повинен відшкодувати суму завданих збитків позивачу в межах ліміту відповідальності, встановленого Законом.

Стосовно суми позовних вимог, що полягають в оцінці розміру завданої майнової шкоди, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Статтею 79 ЦПК України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Позивачем заявлено позовну вимогу в сумі 46 373,64 грн, як різницю між сумою завданих збитків (66 877,64 грн) і сумою фактично сплаченого страхового відшкодування (20 504 грн).

Частиною 1 статті 22 Закону України № 1961-IV передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідачем не надано суду належних, допустимих і достовірних доказів, які б спростовували обставини, наведені в обгрунтування позовних вимог позивача.

Таким чином, суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного наданого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 19, 81, 141, 263-265, 268, 273, 280, 352, 354-356 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», про стягнення несплаченої частини страхового відшкодування - задовольнити;

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» () на користь ОСОБА_1 , громадянина Республіки Білорусь (адреса: АДРЕСА_1 ) несплачену частину страхового відшкодування у розмірі 46 373 (сорок шість тисяч триста сімдесят три) гривні 64 копійки;

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» () на користь ОСОБА_1 , громадянина Республіки Білорусь (адреса: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень;

Повне найменування:

позивач - ОСОБА_1 , громадянин Республіки Білорусь (адреса: АДРЕСА_1 );

відповідач - приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» (, адреса: 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, б. 40);

Заочне рішення може бути переглянуто Подільським районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача;

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення;

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разу пропуску з інших поважних причин;

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення;

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В. Гребенюк