Провадження № 2-з/752/199/19
У Х В А Л А

Іменем України

01.07.2019 року суддя Голосіївського районного суду міста Києва Шкірай М.І., розглянувши заяву адвоката Дорохіна Віталія Ігоровича в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд -

Встановив:

До Голосіївського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

Разом із позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову в якій останній просив суд забезпечити позом шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (посвідка на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 видана органом 8001 від 24.07.2018, ідентифікаційний код НОМЕР_2 , який мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) ОСОБА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 , яка мешкає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на суму 2 366 966 грн., заборонивши його відчуження до розгляду позову та набрання рішенням суду законної сили та накласти арешт на нерухоме майно ОСОБА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 , яка мешкає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (свідоцтво про право власності серія та номер НОМЕР_4 видано 19.10.2015 Управління державної реєстрації ГТУЮ у м. Києві) заборонивши відчуження нерухомого майна до розгляду позову та набрання рішенням суду законної сили.

В обґрунтування заяви позивач вказує, що 24.10.2018 року ОСОБА_2 позивач ОСОБА_1 позичив 80 000 дол. США підтвердивши цей факт власноруч виконаним підписом на договорі позики грошей. Відповідач зобов`язався повернути позичені кошти до 30.10.2018. Про факт укладення правочину була обізнана дружина відповідача ОСОБА_3 , а кошти передано при свідках. Проте, всупереч договору позики грошей відповідачі та і не повернули. Заявник вказує, що у строк виконання правочину 30.10.2018 відповідачі почали ухилятися від повернення боргу. На неодноразові нагадування про необхідність повернення коштів не реагують та ухиляються тривалий час від зустрічі із позивачем.

На даний час позивач вказує, що між сторонами виник спір щодо повернення боргу відповідно до договору позики від 24 жовтня 2018 року.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. ч. 1 та 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як роз`яснено в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовними вимогами.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. При чому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Разом із тим, позивачем жодним чином не обгрунтовано необхідності вжиття визначених позивачем заходів забезпечення позову та не доведено можливості істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі їх незастосування.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, з урахуванням доказів, наданих заявниками на підтвердження своїх вимог, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення даної заяви, оскільки заявником не надано жодного доказу існування високої ймовірності утруднення чи неможливості виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову, про що йдеться в їхній заяві.

Керуючись ст. ст. 149-153, 260, 353 ЦПК України, суддя -

Постановив:

У адвоката Дорохіна Віталія Ігоровича в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя