Ухвала

22 березня 2019 року

м. Київ

справа № 308/4756/16-ц

провадження № 61-3904ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 квітня 2018 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 15 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго» про визнання незаконним наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив визнати незаконним наказ Приватного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго» (далі - ПрАТ «Закарпаттяобленерго») від 07 квітня 2016 року № 206-К «Про звільнення із роботи у зв'язку зі скороченням штату»; поновити його на роботі в ПрАТ «Закарпаттяобленерго» на посаді начальника Великоберезнянського району електричних мереж; стягнути з ПрАТ «Закарпаттяобленерго» на свою користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу до моменту поновлення на роботі.

В обґрунтування позову зазначив, що в період із 15 січня 2007 року по 07 квітня 2016 року він працював у ПрАТ «Закарпаттяобленерго» на посаді начальника Великоберезнянського району електричних мереж. 12 листопада 2015 року відповідачем прийнято наказ № 301 про ліквідацію Перечинського РЕМ і Великоберезнянського РЕМ, скорочення 76-ти посад і штатних одиниць Перечинського РЕМ та 74 - Великоберезнянського РЕМ, та утворення на базі ліквідованих Перечинського та Великоберезнянського РЕМ нового структурного підрозділу - Перечинсько-Великоберезнянського РЕМ. Однак, про наступне вивільнення у зв'язку зі скороченням посади його попереджено не було. Стверджував, що ліквідація Перечинського та Великоберезнянського РЕМ є фіктивною і пов'язана з тим, щоб звільнити його з роботи. Зазначав, що 25 листопада 2015 року він направив на ім'я генерального директора відповідача заяву про переведення на посаду начальника Перечинсько-Великоберезнянського РЕМ без необхідності проходження будь-яких конкурсів і додаткових перевірок, оскільки працевлаштування скорочених працівників на вакантні посади є обов'язком, а не правом роботодавця. Однак, у задоволенні такої заяви було відмовлено. Таким чином, відмова в переведенні його на роботу в Перечинсько-Великоберезнянський РЕМ на посаду начальника та звільнення його з роботи в зв'язку зі скороченням штату є незаконною.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 квітня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Закарпаттяобленерго» судові витрати в розмірі 15 000,00 грн.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 15 січня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 квітня 2018 року у частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Закарпаттяобленерго» судових витрат в розмірі 15 000,00 грн скасовано. У стягненні з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Закарпаттяобленерго» витрат на професійну правничу допомогу в сумі 15 000,00 грн відмовлено. У задоволенні заяви професійного адвокатського об'єднання «Консенсус» про розподіл судових витрат після постановлення рішення судом апеляційної інстанції і стягнення з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Закарпаттяобленерго» 7 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу відмовлено. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

20 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 квітня 2018 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 15 січня 2019 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позов.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Ухвалою Верховного Суду від 06 березня 2019 року цю справу визнано малозначною з урахуванням характеру правовідносин у яких виник спір, предмету та ціни позову, також відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ПАТ «Закарпаттяобленерго» на постанову Закарпатського апеляційного суду від 15 січня 2019 року.

Касаційна скарга ОСОБА_1 та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює характер, предмет та ціну позову у даній справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на визнання справи малозначною, оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у загальних положеннях цього Кодексу, то вона поширюються й на касаційне провадження.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 квітня 2018 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 15 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго» про визнання незаконним наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ступак