УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Майдан С.І.,

за участю секретаря Романенко І.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Херсонобленерго» про скасування рішення комісії з розгляду актів про порушення ПКЕЕн та за зустрічним позовом Акціонерного товариства «Херсонобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачами Правил користування електричною енергією для населення,

встановив:

В провадженні Херсонського міського суду Херсонської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Херсонобленерго» про скасування рішення комісії з розгляду актів про порушення ПКЕЕн та за зустрічним позовом Акціонерного товариства «Херсонобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачами Правил користування електричною енергією для населення.

Ухвалою суду від 22.01.2018 року відкрито провадження за справою та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У зв`язку з надходженням зустрічного позову, ухвалою суду від 03.03.2018 року прийнято зустрічний позов для спільного розгляду з первісним позовом.

Ухвалою суду на місці від 22.10.2018 року здійснено перехід у розгляду справи зі спрощеного позовного провадження з викликом сторін в загальне позовне провадження зі стадії підготовчого провадження.

Ухвалою суду від 22.10.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представник відповідача Остапенко Р.М ОСОБА_2 надала до суду заяву про закриття провадження у справі, посилаючись на те, що Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 06.02.2019 року у справі № 522/12901/17-ц дійшла висновку, що вимоги про скасування протоколу засідання комісії Центральних районних електричних мереж (далі - РЕМ) ПАТ «ЕК Одесаобленерго» від 29 червня 2017 року №67 щодо розгляду акта про порушення Правил користування електричною енергією (далі - ПКЕЕ) від 16 травня 2017 року №036296 не підлягають розгляду не лише в порядку цивільного судочинства, але і взагалі не підлягають судовому розгляду. Тому, обраний позивачем спосіб захисту прав шляхом оскарження рішення комісії Херсонського міжрайонного відділення енергозбуту Акціонерного товариства «Херсонобленерго» щодо розгляду актів про порушення ПКЕЕ від 12.11.2018 року №126 про нарахування збитків у сумі 14156,46 гривень, сам по собі не сприяє ефективному відновленню порушеного права. У зв`язку з викладеним, представник відповідача вважає, що позивачем обрано не вірний спосіб захисту і просить закрити провадження у справі відповідно до ч.1 п.1 ст.255 ЦПК України.

Позивач в судовому засіданні 03.12.2019 року заперечував проти задоволення клопотання про закриття провадження за справою, просив відмовити у задоволенні клопотання. В останнє судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений у встановленому законом порядку.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений у встановленому законом порядку.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов переконання щодо закриття провадження у справі з наступних підстав.

Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються статтею 714 ЦК України, статтями 24-27 Закону України «Про електроенергетику», ПКЕЕН, Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженою Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики, від 04 травня 2006 року № 562. Вказані правовідносини є договірними.

Судом установлено, що 26.10.2017 року працівниками АТ «Енергетична компанія «Херсонобленерго» був складений акт №232041 про порушення п.42 ПКЕЕН за участю споживача ОСОБА_1 , а саме: самовільне підключення до мереж енергопостачальника з ПЛ-0,4 кВт проводом АВВГ 3х10; 1х6 мм2, змонтовано ввід для живлення струмоприймачів, встановлено електролічильник СА 4198 №073935, який не прийнято енергопостачальною компанією.

В акті зазначено, що споживач повідомлений про свої права та внесення зауважень, заперечень до складеного акту, копія акту вручена ОСОБА_1 . Акт містить підпис позивача та заперечення. Вказано дату та час проведення розгляду акту.

З витягу з протоколу засідання копії ХМВЕ по розгляду актів про порушення ПКЕЕ (ПКЕЕн) №133 від 15.11.2017 року вбачається, що комісія дійшла висновку, що акт складений у відповідності до п. 53 ПКЕЕн та Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики від 04 травня 2006 року № 562 (далі - Методика). Визначання обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення, зазначеного у акті, проведено відповідно до п.3.1 (5) Методики за 12 місяців з 26.10.2016 р. по 01.03.2017 р.

Позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 29.01.2008 р., що підтверджено копією його паспорта та є споживачем електричної енергії за вказаною адресою.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

У рішенні від 22 грудня 2009 року у справі «Безимянная проти Росії» (заява № 21851/03) ЄСПЛ наголосив, що «погоджується з тим, що правила визначення параметрів юрисдикції, що застосовуються до різних судів у рамках однієї мережі судових систем держав, безумовно, розроблені таким чином, щоб забезпечити належну реалізацію правосуддя. Заінтересовані держави повинні очікувати, що такі правила будуть застосовуватися. Однак ці правила або їх застосування не повинні обмежувати сторони у використанні доступного засобу правового захисту».

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства "Енергетична компанія "Херсонобленерго" за захистом, на його думку, порушених цивільних прав, в якому просить скасувати постанову комісії ХМВЕ від 15.11.2017 року як незаконну.

За змістом статті 15 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання позову) під цивільною юрисдикцією розуміється компетенція загальних судів вирішувати з додержанням процесуальної форми цивільні справи у видах проваджень, передбачених цим Кодексом.

За загальним правилом у порядку цивільного судочинства загальні суди вирішують справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, зокрема спори, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також із інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства (статті 3, 15 ЦПК України у редакції, чинній на час подання позову).

У статті 19 ЦПК України (у редакції від 03 жовтня 2017 року) визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по-друге - суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Складений працівниками електропостачальної організації акт про порушення ПКЕЕН є лише фіксацією такого порушення, що було виявлено під час проведення перевірки дотримання цих Правил, тому оскарження лише факту складення такого акта, який не встановлює для споживача будь-яких обов`язків і є різновидом претензії, не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав.

Зазначений акт може бути визнаний як доказ (із наданням йому відповідної оцінки судом під час вирішення іншого спору), зокрема щодо відшкодування матеріальних збитків, при вирішенні якого суд зобов`язаний дати оцінку щодо дійсності цього акта.

Визнання вимоги про оплату збитків незаконною не передбачено як спосіб захисту порушеного права, оскільки сама вимога носить рекомендаційний характер і сторони у разі необхідності можуть вжити заходів для досудового врегулювання спору.

Складений протокол також є лише фіксацією заподіяних внаслідок необлікованого використання електроенергії збитків, у разі виникнення спору він надається як доказ, який повинний оцінюватись судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а його оскарження не передбачено чинним законодавством або договором як спосіб захисту судом цивільних прав та інтересів особи.

Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 12 вересня 2011 року № 6-25цс11.

Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

При цьому Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 06.02.2019 року справа №522/12901/17-ц зазначила, що поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Таку правову позицію висловлено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 березня 2018 року у справі № 800/559/17, від 03 квітня 2018 року у справі № 9901/152/18 та від 30 травня 2018 року у справі № 9901/497/18.

З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 06.02.2019 року у справі № 522/12901/17-ц дійшла висновку, що вимоги про скасування протоколу засідання комісії Центральних районних електричних мереж (далі - РЕМ) ПАТ «ЕК Одесаобленерго» від 29 червня 2017 року № 67 щодо розгляду акта про порушення Правил користування електричною енергією (далі - ПКЕЕ) від 16 травня 2017 року № 036296 не підлягають розгляду не лише в порядку цивільного судочинства, але і взагалі не підлягають судовому розгляду. Обраний позивачем спосіб захисту прав шляхом подання позову про скасування протоколу щодо розгляду акта про порушення ПКЕЕ та визнання дій комісії щодо розгляду зазначеного акта неправомірними, сам по собі не сприяє ефективному відновленню порушеного права.

За приписами п. 1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, суд приходить до висновку про закриття провадження у справі, оскільки заявлені вимоги не підлягають судовому розгляду. Протокол №133 від 15.11.2017 р., як і акт №232041 від 26.10.2017 р., підлягають оцінці судом, як докази у цивільній справі про відшкодування заподіяних збитків.

За ч.2 ст. 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Судові витрати по справі відсутні, позивачем судовий збір не сплачувався.

Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися.

Керуючись ст.ст.255, 260 ЦПК України, суд

ухвалив:

Закрити провадження у справі №766/21725/17 за первісним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Херсонобленерго» про скасування рішення комісії з розгляду актів про порушення ПКЕЕн.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Херсонської області в порядку ст. 355 ЦПК України.

У відповідності до п.п.15.5 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: С.І.Майдан