Справа № 344/208/17
Провадження № 2/344/456/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

28 листопада 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську справу за позовом ОСОБА_1 до ОКП Івано-Франківське ОБТІ про визнання недійсним технічного паспорта від 11.06.2015 року на індивідуальний житловий будинок АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОКП Івано-Франківське ОБТІ про визнання недійсним технічного паспорта. Позовні вимоги мотивував тим, що 11. 06.2015 року відповідачем було виготовлено технічний паспорт на індивідуальний житловий будинок АДРЕСА_1 . При цьому в експлікації приміщень по плану житлового будинку зазначено площа торгова - основна - магазин площею 17,9 кв.м., площа торгова - підсобна - кладова площею 6,6 кв.м , кладова площею 9,7 кв.м., водночас в технічному паспорті зазначено рік побудови житлового будинку до 1992р. Згідно рішення Виконавчого комітету Манявської сільської ради від 11.03.1988р. позивачу було дозволено будівництво індивідуального житлового будинку і земельна ділянка батька йому також виділялась згідно рішення зборів уповноважених к- пу «17 Вересня» від 21.12.1987р. для будівництва індивідуального житлового будинку. Водночас згідно затвердженого проекту № ІФ-05 передбачалось спорудження індивідуального житлового будинку. Тобто, в даному випадку мало місце самовільне будівництво торгових площ-магазину і підсобок в цокольному поверсі індивідуального житлового будинку АДРЕСА_1 . На підставі технічного паспорта на індивідуальний житловий будинок АДРЕСА_1 , від 11.06.2015 року виданого ОКП «Івано-Франківське ОБТІ», як правовстановлюваного документа реєстраційною службою Богородчанського районного управління юстиції 17.08.2015 року було здійснено державну реєстрацію права власності на індивідуальний житлом будинок АДРЕСА_1 , до складу якого ввійшло самовільне будівництво торгових площ, що суперечить вимогам ч. 2. ст. 376 ЦК України, а тому технічний паспорт на індивідуальний житловий будинок, виданий 11.06.2015р. відповідачем, має вплив на права і обов`язки позивача у справі. Просить постановити рішення, яким визнати недійсним технічний паспорт на індивідуальний житловий будинок АДРЕСА_1 , від 11.06.2015р., виданий ОКП «Івано-Франківське ОБТІ».

Представник позивача в судове засідання не прибув, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі просив задоволити (а.с.42).

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином (а.с.71).

З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив.

11.06.2015 року ОКП Івано-Франківське ОБТІ було виготовлено технічний паспорт на індивідуальний житловий будинок АДРЕСА_1 . (а.с.9-13). Як вбачається із зазначеного технічного паспорту його виготовлено станом на 11 червня 2015 року, виконавець ОКП Івано-Франківське ОБТІ. Спірний технічний паспорт містить план будинку, а також характеристику приміщень. У ньому відсутні відмітки щодо самочинності зазначеної споруди.

На підставі рішення Виконавчого комітету Манявської сільської ради від 11.03.1988р. позивачу було дозволено будівництво індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_1 також затверджено рішення Про виділення земельної ділянки під будівництво жилого будинку за рахунок земельної ділянки батьків (а.с.14).

Як вбачається з Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, житловий будинок з магазином і господарськими будівлями та спорудами, об`єкт житлової непрухомості, за адресою: АДРЕСА_1 а на праві приватної власності належить ОСОБА_1 (а.с.15).

Згідно із пункту 1.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року №127, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 року за №582/5773 (надалі Інструкції) вона визначає порядок та методику проведення технічної інвентаризації збудованих (реконструйованих) будинків, допоміжних будівель та споруд з метою: - визначення їх фактичної площі та об`єму (щодо проектних); - обстеження та оцінки технічного стану наявних об`єктів; - установлення вартості об`єктів. Технічна інвентаризація проводиться у таких випадках: перед прийняттям в експлуатацію завершених будівництвом об`єктів, у тому числі після проведення реконструкції та капітального ремонту; перед проведенням державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва; перед проведенням державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, що утворився в результаті поділу, об`єднання об`єкта нерухомого майна або виділення частки з об`єкта нерухомого майна, крім випадків, коли в результаті такого поділу, об`єднання або виділення частки завершений будівництвом об`єкт приймався в експлуатацію. В інших випадках технічна інвентаризація проводиться за бажанням замовника. Пункт 1.4 зазначеної Інструкції встановлює, що на підставі матеріалів технічної інвентаризації складаються інвентаризаційні справи та технічні паспорти, які скріплюються підписом керівника та печаткою суб`єкта господарювання, а також підписом виконавця робіт із зазначенням серії та номера кваліфікаційного сертифіката та його печаткою. Пунктом 3.1 зазначеної Інструкції регламентовано, що технічній інвентаризації підлягають об`єкти (згідно з розділом 2) всіх форм власності, розташовані на земельних ділянках (за окремими поштовими адресами), незалежно від того, побудовані вони за відповідно оформленими документами чи самочинно: будинки, включаючи прибудови та надбудови, громадські та виробничі будинки, господарські будівлі та споруди, а також вбудовані та окремо розташовані захисні споруди. Пунктом 3.2. вказаної Інструкції передбачено, що обміру підлягають будинки, квартири (кімнати, жилі блоки, секції в гуртожитках), господарські будівлі та споруди, передбачені в розділі 2. Будівлі тимчасового характеру (навіси, палатки, кіоски, накриття, літні душі, теплиці, покриті поліетиленовою плівкою, тощо) обміряються та включаються до матеріалів інвентаризації. Це будівлі - збірно-розбірні, без фундаменту, з недовговічного матеріалу, сезонного використання (без утеплення основних огороджувальних конструкцій).

Відповідно до пункту 11 зазначеної Інструкції, у разі виявлення змін щодо складу, технічного стану, власників будинків тощо, суб`єкти господарювання вносять до інвентаризаційних документів відповідні виправлення та доповнення.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно із вимогами ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Частиною 3 ст.13 ЦПК України передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Разом з тим, за приписами ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно частин 1 та 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Суд відзначає, що правочинам, на відміну від деяких інших підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (наприклад, юридичних та фактичних вчинків, заподіяння шкоди тощо) притаманне правомірне вольове вчинення особою, яка має належний статус суб`єкта цивільного права, юридичних дій, спрямованих на свідоме створення конкретного цивільного правового результату для себе або інших осіб.

Оскільки технічні паспорти не підпадають під поняття правочин, так як не є дією суб`єкта цивільного права, яка спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, то суд відмовляє у задоволенні позовних вимог за безпідставністю позовних вимог.

На підставі наведеного, відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року №127, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 року за №582/5773, керуючись ст.ст.10 - 13, 81, 141, 176, 247 ч.2, 258, 259, 264, 265, 268, 280-289 ЦПК України,суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОКП Івано-Франківське ОБТІ про визнання недійсним технічного паспорта від 11.06.2015 року на індивідуальний житловий будинок АДРЕСА_1 - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Довідка: Повний текст рішення виготовлено 06.12.2019 року.

Суддя Пастернак І.А.