Справа № 463/4083/18 Головуючий у 1 інстанції: Стрепко Н.Л.
Провадження № 22-ц/811/988/19 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2019 року Львівський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мікуш Ю.Р.

суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.

розглянувши у м. Львові в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу № 463/4083/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Личаківського районного суду м.Львова від 11 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укркрол», треті особи: Личаківський відділ державної виконавчої служби м.Львів Львівського міського управління юстиції, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Кайзервальд-Львів», про стягнення коштів,-

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з ТОВ «Укркрол» в особі директора ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 100 доларів США, що станом на 11 грудня 2017 року відповідно до курсу національного банку України становило 2710,93 гривень.

Позов мотивує тим, що директор ТОВ «Укркрол» ОСОБА_2 25 грудня 2014 року в присутності двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 отримав від позивача особисті кошти в розмірі 100 доларів США в якості завдатку за приїзд техніки (витрати на дизпаливо і т.п.) для демонтажу металевої огорожі з бетонною основою за адресою: м. Львів, вул. Харківська, 19. Демонтаж огорожі проводився органами державної виконавчої служби на підставі виконавчого листа № 2/463/1334/13 від 20 травня 2014 року. Відповідно до договору між відповідачем та Головним управлінням юстиції у Львівській області виконавцем даних робіт було ТОВ «Укркрол», яке роботи по демонтажу огорожі не виконало, приїзд техніки на місце виконання робіт не забезпечило. З метою повернення коштів позивач в період з 2015 року до листопада 2017 року неодноразово звертався до директора ТОВ «Укркрол», однак останній відмовився повертати ці кошти. З письмовою заявою про повернення коштів позивач звертався до відповідача 6 грудня 2017 року, надіславши її поштою, однак лист повернувся у зв`язку з відмовою адресата його отримати. В обґрунтування позовних вимог посилається на додані до позову письмові докази. Як на підставу задоволення вимог вказує на положення ст.ст. 526, 901 Цивільного кодексу України.

Рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 11 лютого 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення оскаржив позивач. В апеляційній скарзі зазначає, що не погоджується з рішенням, вважає його незаконним та необґрунтованим. Стверджує. що суд дійшов помилкового висновку, що кошти ним передані фізичній особі ОСОБА_2 в якості завдатку згідно договору за приїзд техніки, оскільки ОСОБА_2 діяв від імені юридичної особи та кошти в розмірі 100 доларів США ним передано саме юридичній особі ТОВ «Укркрол». Вказані обставини підтверджуються власноручно написаною розпискою в присутності двох свідків. Звертає увагу, що в даній розписці зазначено, що ОСОБА_2 отримує кошти від ОСОБА_1 в якості завдатку згідно договору за приїзд техніки. Зазначає, що директор ТзОВ «Укркрол» категорично відмовлявся розпочинати виконання робіт згідно з укладеним між ним та ВДВС договором без проплаченого авансу на розрахунковий рахунок ТзОВ «Укрклол», незважаючи на те, що юристи ГУЮ у Львівській області повідомили директора ТОВ «Укркрол» про те, що авансові платежі не передбачені нормами та стандартами якими вони керуються. Зважаючи на це, був підготовлений інший проект договору, а саме між ТОВ «Укркрол» та ОСББ «Кайзервальд-Львів», однак такий не був погоджений ВДВС та не був укладений. З врахуванням всіх цих обставин, з метою виконання робіт по демонтажу, він оплатив ТзОВ «Укркрол» особисті кошти в розмірі 100 доларів США в якості завдатку, однак роботи, що передбачені договором так і не виконані. Вказані обставини може підтвердити державний виконавець Дробний О.М., який приймав безпосередню участь в підготовці вказаного договору. Суд першої інстанції не врахував вказані обставини, неповно з`ясував обставини справи, а тому дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позову. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи те, що ціна позову у даній справі менша ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, апеляційна скарга підлягає розгляду без повідомлення учасників справи.

У ч. 2 ст.247 ЦПК України зазначено, що якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обгрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом встановлено такі обставини.

ТзОВ «Укркрол» (підрядник) та Головне управління юстиції у Львівській області (замовник) уклали договір за умовами якого підрядник зобов`язався знести шляхом демонтажу металеву огорожу з бетонною основою за адресою: АДРЕСА_1 , а замовник зобов`язується в порядку та на умовах визначених в даному договорі оплатити виконану роботу (а.с.3).

Згідно з розпискою, яка не містить дати її складення, фізична особа ОСОБА_2 отримав від позивача 100 доларів США в якості завдатку згідно договору за приїзд техніки (а.с. 3 зворот).

Даний документ позивач вказує, як доказ, в підтвердження факту отримання ТОВ «Укркрол» 100 доларів США.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що факт отримання відповідачем коштів від позивача не доведено останнім, оскільки, як вбачається з документа про отримання коштів, який подав до суду позивач, отримувачем коштів і автором цього документа є ОСОБА_2 , який в даному випадку діяв як фізична особа, а не посадова особа - директор ТОВ «Укркрол», який представляє товариство у правовідносинах з третіми особами. Крім того, суд дійшов висновку, що позивач не надав суду доказів в підтвердження укладення між сторонами спору договору про надання послуг, який би вказував на наявність договірних правовідносин між позивачем і відповідачем.

Такий висновок, суду першої інстанції відповідає встановленим обставинам справи.

Частина 1 ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У відповідності до ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

У ст. 843 ЦК України зазначено, що у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами.

Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

За приписами ст.854 ЦК якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Відповідно до ст.570 ЦК завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання.

Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Аналіз зазначених норм закону свідчить про те, що завдаток може бути виданий кредиторові лише боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не був учасником договору на підставі якого як він стверджує ним виданий завдаток ТОВ «Укркрол», а тому спірні правовідносини мають іншу правову природу.

Крім цього, як вбачається з наданої позивачем розписки, завдаток ним виданий за приїзд техніки, однак договором на який посилається позивач порядок знесення металевої огорожі з бетонною основою не обумовлений.

Наведене свідчить про те, що між позивачем та відповідачем виникли договірні відносини, однак не на підставі Договору, який укладений між ТОВ «Укркрол» та Головним управлінням юстиції у Львівській області.

Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивачем не надано доказів про укладення між сторонами у справі договору про надання послуг, яким обумовлений порядок надання послуг та оплати за їх надання.

Згідно з ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Зважаючи на те, що позивач не був стороною договору на підставі якого, як він стверджує ним виданий завдаток,який є предметом даного спору, суд позбавлений можливості захистити його права в межах даного позову.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що кошти ним оплачувались відповідачу як юридичній особі, а не фізичній, однак такі не мають правового значення так як позивачем не доведено факту договірних відносин між ним та відповідачем, а стороною договору на підставі якого звернувся в суд він не був.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України», (CASE OF SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE), рішення від 10 лютого 2010 року).

Зважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції визначився з характером спірних правовідносин, ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення немає.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1, 375, 383, 384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на залишити без задоволення.

Рішення Личаківського районного суду м.Львова від 11 лютого 2019 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст.ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 29 липня 2019 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк