Ухвала

22 липня 2019 року

м. Київ

справа №161/15312/17

провадження №61-12743ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Петров Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Турійського районного суду Волинсської області від 28 січня 2019 року та постанову Волинського апеляційного суду від 27 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди. Позов мотивує тим, що він та відповідач є депутатами Волинської обласної ради. 07 вересня 2017 року на пленарному засіданні чергової п`ятнадцятої сесії Волинської обласної ради сьомого скликання під час обговорення питання подальшої діяльності державного підприємства «Волиньторф» щодо видобутку торфу, ним коротко було озвучено запит щодо перевірки законності видобутку торфу на території Турійського району Волинської області. А саме, було сказано, що «в червні 2017 року фермерське господарство «Аміла» отримало в суборенду земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться за межами населеного пункту на території Новодвірської сільської ради Турійського району Волинської області, та відповідно отримано від Новодвірської сільської ради погодження на видобування корисних копалин місцевого значення - торфу із застосуванням спеціальних технічних засобів: "Як за межами населеного пункту сільська рада надає дозвіл? Фермерському господарству «Аміла» можна, а комунальному підприємству «Волиньприродресурс» не можна?». Після цих слів слово було надано депутату ОСОБА_2 , який сказав, що жодне слово депутата ОСОБА_1 не відповідає дійсності і тому він змушений назвати його з цієї трибуни «чистим брехуном». Зазначає, що відповідач міг би спростувати неправдиву інформацію, якщо б вона не відповідала дійсності, іншим чином, а не оголошенням вищезазначеного висловлювання у присутності людей, чия думка для нього має важливе значення. Крім того, під час засідання сесії проводилася відеофіксація місцевими телеканалами і дане відео набуло широкого поширення як по телебаченню, так і в мережі Інтернет. Він є депутатом Волинської обласної ради, керівником комунального підприємства «Волиньприродресурс» та, крім того, займається підприємницькою діяльністю, а відповідно є публічною особою. Вважає, що висловлюванням відповідача про те, що він є «чистий брехун», принижено його честь, гідність та ділову репутацію, завдано йому душевні страждання й тим самим спричинено йому моральну шкоду.

Просив визнати висловлювання депутата Волинської обласної ради ОСОБА_2 про те, що він є «чистий брехун», таким, що принижує його честь, гідність та завдає шкоди його діловій репутації. Стягнути з ОСОБА_2 в його користь моральну шкоду в сумі 100000 гривень та понесені по справі судові витрати.

Рішенням Турійського районного суду Волинської області від 28 січня 2019 року, залишеним без змін постановою Волинського апеляційного суду, в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди відмовлено.

У касаційній скарзі, поданій у червні 2019 року, ОСОБА_1 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Станом на 01 січня 2019 року п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 960 500 грн (1 921* 500).

Предметом спору у даній справі є вимоги як майнового характеру - відшкодування моральної шкоди, заподіяної висловленням відповідача, що ганьбить його честь, гідність, ділову репутацію, яку позивач оцінює у 100 000 грн, так і немайнового характеру -визнання висловлення відповідачатаким, що принижує його честь, гідність та завдає шкоди його діловій репутації.

Вимоги майнового характеру, 100 000,00 грн, станом на 01 січня 2019 року не перевищують п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 960 500 грн (1 921 * 500).

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Верховний Суд урахував ціну позову, предмет позову, складність та прийшов висновку, що дана справа є незначної складності, ціна позову якої не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства.

Касаційна скарга містить посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Касаційна скарга не містить посилання на виключні випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України,наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення, а зводяться до тлумачення законодавства та переоцінки доказів, що заборонено частиною першою статті 400 ЦПК України, та незгоди заявника з висновками судів щодо їх оцінки, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначив, що судами було порушено його право на участь в судовому засіданні, оскільки його адвокат був зайнятий у іншій справі, а з іншим його представником укладено угоду на представництво інтересів лише в суді першої інстанції. Разом із тим, заявником не вказано якими діями суди порушили саме його право на участі при розгляді справи.

Верховним Судом також перевірено, чи мають місце обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, та зазначених обставин не встановлено.

Вказівка в резолютивній частині постанови Волинського апеляційного суду від 27 травня 2019 року про можливість її оскарження до Верховного Суду, не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржене судове рішення ухвалене у малозначній справі.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Верховний Суд зауважує, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій в межах своїх повноважень, заявник не переконав у наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Верховний Суд наголошує на тому, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність підстав чи відсутність таких підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Турійського районного суду Волинсської області від 28 січня 2019 року та постанову Волинського апеляційного суду від 27 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Петров