ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 679/1099/19
Провадження № 22-ц/4820/2204/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Гринчука Р.С., Грох Л.М., Костенка А.М.,

розглянув без повідомлення учасників справи справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 15 жовтня 2019 року, суддя Базарник Б.І., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини на період навчання,

встановив:

В липні 2019 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

В обґрунтування доводів позовної заяви зазначила, що під час перебування у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_1 , у них народилися дві дочки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В 2009 році вона припинила з відповідачем подружні стосунки, а шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу діти залишились проживати з нею і проживають спільно до цього часу. Рішеннями Нетішинського міського суду Хмельницької області з ОСОБА_1 на утримання дітей було стягнуто аліменти, в тому числі до 24.07.2019 року вона отримувала аліменти в розмірі 1/6 частки заробітку відповідача на утримання дочки ОСОБА_3 . Також з відповідача стягуються аліменти на період навчання дочки ОСОБА_4 в розмірі 1/6 частки заробітку відповідача. На даний час молодша дочка ОСОБА_3 навчається в Шепетівському медичному училищі на денній формі навчання, і не має можливості самостійно забезпечувати себе матеріально. В той же час витрати на навчання дочки є суттєвими, оскільки необхідно купувати канцелярські товари, оплачувати використання оргтехніки, комп`ютерної техніки та мобільного зв`язку, витрачати кошти на переїзд до місця навчання, з м. Славута до м. Шепетівка тощо. Просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/6 частки його заробітної плати (доходу) щомісячно на утримання дочки ОСОБА_3 , починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дочкою 23-річного віку або до закінчення навчання, також просила стягнути з відповідача на її користь понесені нею витрати на правову допомогу.

У відзиві відповідач ОСОБА_1 просив відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що позивач в порушення норм СК України не надала до суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували розмір витрат пов`язаних із навчанням дочки. Окрім того, зазначає, що обов`язок щодо утримання повнолітніх дітей, які продовжують навчання покладається в рівних частках на обох батьків, при цьому ОСОБА_2 не повідомила суду розмір свого доходу та не вказала у якому розмірі вона надає утримання дочці ОСОБА_3 . Також зазначив про те, що дочка ОСОБА_3 влітку 2019 року зареєструвала шлюб, веде зі своїм чоловіком спільне господарство та має спільний бюджет, що має суттєве значення для правильного вирішення справи, оскільки основною умовою стягнення з батьків аліментів на повнолітню дочку, сина, є потреба у матеріальній допомозі.

Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 15 жовтня 2019 року позов було задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 29.07.2019 року до закінчення навчання чи досягнення дитиною двадцятитрьохрічного віку, в залежності яка з цих обставин настане першою. Стягнуто з відповідача на користь держави 768 грн. 40 коп. судового збору. В задоволенні позову в частині стягнення 1200 грн. витрат на правову допомогу відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив рішення Хмельницького міськрайонного суду від 15 жовтня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

На обґрунтування доводів скарги зазначив, що судом не перевірено розмір витрат позивача пов`язаних із навчанням дочки, в тому числі не визначено загальний обсяг необхідної дочці матеріальної допомоги. Зазначив, що рішення суду не ґрунтується на дійсних обставинах справи, а обставини, які суд визнав доведеними, не підтверджуються належними та допустимими доказами, оскільки матеріали справи не містять об`єктивних даних на підтвердження розміру витрат, пов`язаних із навчанням ОСОБА_3 , і, відповідно і тієї обставини, що аліменти необхідно встановити в розмірі 1/6 частки всіх його доходів. Судом першої інстанції не враховано, що згідно наданої позивачем довідки термін навчання дочки ОСОБА_3 закінчується 30.06.2020 року, а тому безпідставним є стягнення аліментів до її двадцятитрьохрічного віку.

Розгляд справи проведений в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши докази в справі, враховуючи зміст позовних вимог та доводи апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні апеляційної скарги виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.3).

Згідно довідки Шепетівського медичного училища № 686 від 12.04.2019 року ОСОБА_3 навчається в Шепетівському медичному училищі (ВНЗ І рівня акредитації) за спеціальністю 223 «Медсестринство», спеціалізації «Лікувальна справа» на комерційній основі денної форми навчання (а.с. 4).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що у позивача на утриманні перебуває дочка ОСОБА_3 , яка є студенткою Шепетівського медичного училища денної форми навчання, яка не має самостійних доходів, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дочки на період навчання та не має на утриманні інших осіб. Відмовляючи в задоволенні вимог ОСОБА_2 в частині стягнення витрат на правову допомогу суд першої інстанції зазначив, що стороною не надано суду доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та інших документів, що підтверджують відповідні витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Висновки суду першої інстанції є обґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року, № 3 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

З матеріалів справи вбачається, що повнолітня дочка сторін, ОСОБА_3 , навчається в Шепетівському медичному училищі за спеціальністю «Медсестринство» спеціалізації «Лікувальна справа» на комерційній основі з терміном навчання з 01.09.2016 року по 30.06.2020 року (а.с. 4).

Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182цього Кодексу.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

В правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6?1296цс15 зазначено, що при визначенні розміру даного виду аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження (аналогічні висновки міститься в постановах Верховного Суду Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 березня 2018 року у справі № 478/2108/16-ц та від 29 січня 2018 року у справі 622/373/16-ц).

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_3 не має власних джерел доходів, навчається на денній формі навчання та проживає з матір`ю, ОСОБА_2 у м. Славута Хмельницької області, в той час як заклад освіти, де вона навчається, знаходиться у м. Шепетівка Хмельницької області, відтак вона змушена витрачати значні кошти на проїзд.

Сторонами визнано, що відповідач сплачує аліменти на іншу дочку ОСОБА_4 в розмірі 1/6 частки свого заробітку та не має на утриманні інших дітей, непрацездатних батьків чи дружини.

Відповідач працевлаштований та отримує стабільний дохід (а.с. 29) відтак має змогу надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дочці ОСОБА_3 , яка її потребує у зв`язку з навчанням. Вказані обставини також визнав відповідач в судовому засіданні в суді першої інстанції та зазначив, що він погоджується сплачувати аліменти на утримання дочки, проте заперечує щодо їх стягнення на користь своєї колишньої дружини, оскільки вона ймовірно витрачатиме їх не на користь дочки.

Згідно з ч. 2 ст. 200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною другою статті 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доводи відповідача щодо фактично проживання дочки ОСОБА_3 в м. Шепетівка та її утримання чоловіком не можуть бути прийняті до уваги, оскільки на їх підтвердження відповідачем не долучено відповідних доказів.

Також не знайшли свого підтвердження доводи відповідача щодо ухилення позивачем від надання матеріальної допомоги ОСОБА_3 .

Суд прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність задоволення позову, врахувавши при цьому щомісячний дохід відповідача, відсутність на його утриманні інших дітей чи непрацездатних членів сім`ї.

З урахуванням вищезазначених вимог СК України та встановлених судом обставин справи, провівши оцінку доказів у відповідності з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд обґрунтовано визначив розмір аліментів та можливість їх сплати відповідачем щомісячно.

Доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції і зводяться виключно до переоцінки доказів без обґрунтування обставин, які б свідчили про помилковість висновків суду.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 15 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 09.12.2019 року.

Судді: Р.С.Гринчук

Л.М. Грох

А.М. Костенко