БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 2/361/1191/19, cправа № 361/7741/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«14» березня 2019 року м.Бровари Київської області

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Василишина В.О.,

за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_1,

учасники справи:

позивач ОСОБА_2,

відповідач ОСОБА_3;

за участю: позивача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_5;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні квартирою, яка перебуває у спільній частковій власності,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із даним позовом, в якому просить усунути перешкоди у користуванні квартирою № 161, що знаходиться за адресою: Київська область, місто Бровари, вулиця Шевченка, 10 а, шляхом зобовязання ОСОБА_3 забезпечити йому постійний доступ у квартиру та надати ключі від квартири.

В обґрунтування вимог зазначається, що сторонам у справі у рівних частинах на праві спільної часткової власності належить квартира № 161 у будинку 10 а по вулиці Шевченка у місті Бровари Київської області. У спірному помешканні позивач ніколи не проживав. Улітку 2018 року ОСОБА_2 спробував потрапити до квартири, про те не зміг цього зробити, оскільки відповідач змінила замки у вхідних дверях. З підстав усунення перешкод у користуванні власністю позивач змушений звернутися до суду.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_5 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила, що позивач ніколи не проживав у спірній квартирі, при цьому будучи її співвласником самоусунувся від утримання. У серпні 2018 року ОСОБА_3 змушена була змінити замок у вхідних дверях квартири, оскільки він вийшов з ладу. Змоги передати позивачу ключ відповідач не мала. Просить у позові відмовити, через недоведеність обставин щодо чинення перешкод у користуванні власністю.

Вислухавши пояснення позивача та його представника, заперечення представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 червня 2014 року у порядку поділу майна подружжя визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності по Ѕ ідеальній частці на квартиру № 161 у будинку 10 а по вулиці Шевченка у місті Бровари Київської області.

Право спільної часткової власності на Ѕ частину квартири № 161 у будинку 10 а по вулиці Шевченка у місті Бровари Київської області зареєстровано за ОСОБА_2, про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 11 липня 2018 року та 02 жовтня 2018 року звертався до Броварського ВП ГУНП щодо чинення йому ОСОБА_3 перешкод у користуванні квартирою та зобовязання надати доступ до житла.

Інститут права власності в Україні регулюється приписами статті 41 Конституції України. Відповідності до частини першої даної статті, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Частиною четвертою статті 41 Конституції України встановлено принцип непорушності приватної власності.

Як слідує зі статті 316 ЦК України, право власності являє собою право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За змістом статей 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, яким він розпоряджається на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобовязано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених законом та у встановленому законом порядку.

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до пункту 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Так, при розгляді даної справи по суті встановлено, що позивач є співвласником квартири № 161 у будинку 10 а по вулиці Шевченка у місті Броварах Київської області, у звязку з чим має право вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому нерухомим майном. Не визнаючи позовних вимог, сторона відповідача зазначає, що обставини чинення позивачу перешкод не підтверджені жодним доказом. Разом з тим, у судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_5 підтвердила факт заміни відповідачем замків у вхідних дверях квартири та відсутності з цих підстав у позивача доступу до спірного помешкання. При дачі пояснень працівникам поліції щодо заяви ОСОБА_2 від 11 липня

2018 року, ОСОБА_3 повідомила, що перешкод у користуванні квартирою вона не чинить. При цьому у ході проведення перевірки по заяві ОСОБА_2 від 02 жовтня 2018 року, ОСОБА_3 повідомила, що спірна квартира належить їй, а тому доступу позивачу вона не надає. У відзиву на позовну заяву ОСОБА_3 також зазначила, що передача позивачу ключів від вхідних дверей квартири та його відвідування помешкання приведе до порушення її права власності.

Відповідно до вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Таким чином, права позивача порушені та підлягають захисту у спосіб зобовязання відповідача надати доступ до квартири та надання ключів від вхідних дверей.

Відповідно до статті 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

На підставі викладеного та керуючись статтями 141, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Зобовязати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, забезпечити постійний доступ ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, до квартири АДРЕСА_1 із наданням йому ключів від вхідних дверей до цього помешкання.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь держави судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: 01135, місто Київ, вулиця Андрющенка, будинок № 4-б, корпус № 14АДРЕСА_2; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1);

відповідач ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: 07400, АДРЕСА_3; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2).

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.О.Василишин