Постанова

Іменем України

24 липня 2019 року

м. Київ

справа № 127/21045/16-ц

провадження № 61-20186св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф., (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

представники позивача: Сафір Федір Олегович , Сауляк Євген Васильович , Сокуренко Наталія Вікторівна , Рой Володимир Леонідович ,

відповідач - ОСОБА_5 ,

представники відповідача: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Апеляційного суду Вінницької області від 15 лютого 2017 року у складі колегії суддів: Шемети Т. М.,

Рибчинського В. П., Зайцева А. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що на підставі кредитного договору, укладеного між банком та ОСОБА_5 06 грудня 2012 року, останній було надано кредит у розмірі 9 800 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ОСОБА_5 підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши ОСОБА_5 кредит у розмірі, встановленому договором.

ОСОБА_5 за кредитним договором свої зобов`язання не виконала, у зв`язку з чим станом на 21 вересня 2016 року утворилась заборгованість за договором у розмірі 72 231 грн 26 коп., з яких: 9 444 грн 34 коп. - заборгованість за кредитом, 55 771 грн 15 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3 100 грн - заборгованість по пені та комісії за користування кредитом, а також 500 грн - штраф (фіксована частина), 3 415 грн 77 коп. - штраф (процентна складова).

На підставі викладеного, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з ОСОБА_5 заборгованість за кредитним договором у розмірі 72 231 грн 26 коп.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11 січня 2017 року у складі судді Федчишена С. А. позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 9 444 грн

34 коп., вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ПАТ КБ «ПриватБанк» не було надано кредитного договору, яким передбачено істотні умови цього кредиту, а інші документи, зокрема анкета-заява, не містять інформації про розмір відсоткової ставки, на який термін видано кошти, який порядок їх повернення, не встановлено строк платежів за кредитом чи відсотками, разом з тим Умови та Правила не підписані ОСОБА_5 , та не надано жодних доказів про те, що саме ці Умови вона розуміла, підписуючи заяву, і що саме вони діяли в момент підписання заяви, вони не є складовою частиною кредитного договору, а тому визнав цей правочин недійсним, застосувавши наслідки (стаття 216 ЦК України). Анкету - заяву суд першої інстанції вважав не договором, а зверненням клієнта до банку про відкриття рахунку чи надання банківських послуг. Між сторонами склалися зобов`язальні правовідносини з приводу позики грошей (стаття 1046 ЦК України), тому у зв`язку з невиконанням ОСОБА_5 взятих на себе зобов`язань з неї на користь банку підлягає стягненню отримані в позику кошти, тобто тіло кредиту.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 15 лютого 2017 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову та в частині стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 180 грн 18 коп. скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором

від 06 грудня 2012 року станом на 21 вересня 2016 року у розмірі 68 476 грн 26 коп., яка складається із: заборгованості по процентах за користування кредитом у розмірі 55 771 грн 15 коп.; штрафу (5 % від суми заборгованості) в розмірі 3 260 грн 77 коп. У задоволенні позовних вимог про стягнення

3 100 грн заборгованості по пені та комісії за користування кредитом та

500 грн (фіксована частина) штрафу відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5 було укладено договір приєднання, а отже позичальник, підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківський послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», погодилася та прийняла Правила надання банківських послуг, затверджені наказом від 06 березня 2010 року № СП-2010-256. ОСОБА_5 не виконала своїх зобов`язань за вказаним договором, унаслідок чого в неї перед ПАТ КБ «ПриватБанк» утворилася заборгованість. ОСОБА_5 , підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківський послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», користувалася кредитним лімітом, що підтверджено випискою по карті, отже погодилася з такими умовами, розміром процентів за користування кредитом та штрафними санкціями, що передбачені пунктом 2.1.1.7.6. Правил.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у березні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_5 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 27 березня 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі за касаційною скаргою ОСОБА_5 .

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 13 липня 2017 року справу за позовом

ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором призначено до судового розгляду.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 05 грудня 2018 року касаційне провадження у цій справі зупинено до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 754/13763/15-ц.

Ухвалою Верховного Суду від 13 березня 2019 року касаційне провадження поновлено.

Ухвалою Верховного Суду від 13 березня 2019 року касаційне провадження у цій справі зупинено до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 342/180/17.

Ухвалою Верховного Суду від 24 липня 2019 року касаційне провадження поновлено.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що при ухваленні рішення суд апеляційної інстанції не врахував позицію Верховного Суду України, висловлену у постанові від 11 березня 2015 року № 6-16цс15 відповідно до якої якщо Умови та Правила не містять підпису, то такі Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору.

Відзив на касаційну скаргу не надійшов

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що 06 грудня 2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 9 800 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_5 підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із частиною першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Умови і Правила надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується до тих умов, з якими він безпосередньо ознайомлений.

Роздруківка із сайту позивача не може виступати належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Зазначений висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження

№ 14-131цс19).

Суд апеляційної інстанції зробив суперечливий, та такий, що ґрунтується на припущеннях висновок про наявність правових підстав для стягнення на користь банку 55 771 грн 15 коп. процентів за користування кредитом та 3 260 грн 77 коп. штрафу, як таких, що передбачені договором. Апеляційний суд погодився, що їх розмір та підстави стягнення визначені сторонами в самому договорі, за відсутності обґрунтованих підтверджень прийняття відповідачкою цих умов, що є неприпустимим, фактично визнавши Умови та Правила надання банківських послуг складовою частиною спірного кредитного договору в частині права банку здійснювати такі нарахування.

Суд першої інстанції встановивши, що ПАТ КБ «ПриватБанк» не надано належних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_5 була ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг, відповідно до яких нараховані відсотки за користування кредитом та штраф, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність домовленості сторін по сплаті вказаних платежів. При цьому суд першої інстанції обґрунтовано зазначив про наявність правових підстав для стягнення у примусовому порядку з боржника суми непогашеного тіла кредиту у розмірі 9 444 грн 34 коп.

Таким чином, суд першої інстанції виконав вимоги статті 263 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості рішення суду, повно і всебічно дослідив і оцінив докази та встановив обставини у справі.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов неправильного висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості по процентах за користування кредитом та штрафу.

Відповідно до статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Керуючись статтями 402, 409, 413, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Постанову Апеляційного суду Вінницької області від 15 лютого

2017 року скасувати.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11 січня 2017 року залишити в силі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді О. В. Білоконь

Б. І. Гулько

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта