ПОСТАНОВА

Іменем України

24 липня 2019 року м. Кропивницький

справа № 401/129/19

провадження № 22-ц/4809/1190/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С.І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С.М., Карпенка О.Л.,

за участі секретаря - Тимошенко Т.О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Укртранс Логістик»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 травня 2019року в складі судді Іващенко В.М. і

В С Т А Н О В И В :

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртранс Логістик» та просив:

- стягнути заборгованість по заробітній платі;

- стягнути суму компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати;

- стягнути суму середнього заробітку за весь період затримки розрахунку по день ухвалення рішення.

Позовна заява мотивована тим, що з 27 травня 2015 року позивач працював водієм першого класу транспортних засобів в автоколоні для виконання міжміських та міжнародних перевезень вантажів на умовах контракту.

03 травня 2017 року позивача було звільнено з роботи за згодою сторін, згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України.

29 серпня 2017 року позивача прийнято на посаду водія транспортних засобів автоколони, 12 червня 2018 року переведено диспетчером автомобільного транспорту та 28 вересня 2018 року звільнено з роботи за згодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України.

Відповідач у день звільнення позивача з роботи розрахунку не провів.

Заочним рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 травня 2019року позов задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртранс Логістик» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в розмірі 14 123 (чотирнадцять тисяч сто двадцять три) грн 75 коп та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 травня 2019 року по 27 травня 2019 року в сумі 4 593 (чотири тисячі п`ятсот дев`яносто три) грн 60 коп, а всього 18 717 (вісімнадцять тисяч сімсот сімнадцять) грн 35 коп.

В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідач не провів розрахунку з працівником, а тому на користь позивача підлягає стягненню заробітна плата та середній заробіток за час затримки розрахунку.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду від 08 травня 2019 року в цивільній справі № 401/499/19 на користь ОСОБА_1 вже було стягнуто заборгованість по заробітній платі та компенсацію втрати частини заробітної плати у вказаний період, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить змінити рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.05.2019 по 27.05.2019 в сумі 4593 грн 60 коп, зазначивши період з 28.09.2018 по 27.05.2019 і стягнути з відповідача середній заробіток в сумі 41 087 грн 20 коп.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення є незаконним та необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Суд при обчисленні середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні невірно вказав розрахунковий період, зазначивши період з 01.05.2019 по день ухвалення рішення, а не з дня звільнення, тобто з 28.09.2018 по день ухвалення рішення.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення заробітної плати не оскаржувалось, тому суд згідно зі статтею 367 ЦПК України в цій частині його не переглядає.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що згідно вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду оскарженого судового рішення.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, представник ТОВ «Укртрас Логістик» в судове засідання не з`явився про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з судовою повісткою.

Відповідно до положень ч.1 ст.372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Оскільки відповідач про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, суд вирішив розглянути справу без його участі, що відповідає положенням ст.372 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скаргу необхідно задовольнити з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ПАТ «Автомобільна компанія «Укртранс» у період з 27 квітня 2015 року по 03 травня 2017 року.

У період з 29 серпня 2017 року по 28 вересня 2018 року позивач перебував у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Укртранс Логістик».

28 вересня 2018 року позивача ОСОБА_1 звільнено із займаної посади за згодою сторін у відповідності до п. 1 ст. 36 КЗпП України.

Згідно розрахункового листка за квітень 2019 року, виданого на ім`я ОСОБА_1 ТОВ «Укртранс Логістик», борг за підприємством на кінець місяця склав 14 123 грн 75 коп.

Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 (Форма ОК-5), Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України, сформованого 26.03.2019 Управлінням обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, Товариство з обмеженою відповідальністю «Укртранс Логістик» нараховувало ОСОБА_1 заробітну плату в період з серпня 2017 року по вересень 2018 року.

Розмір нарахованої заробітної плати працівнику ОСОБА_1 за два місяці, що передували звільненню склало у серпні 2018 року - 3725 грн., у вересні 2018 року - 6993,20 грн.

Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08 травня 2019 року, в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Автомобільна компанія «Укртранс», про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків їх виплати, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Автомобільна компанія «Укртранс» на користь ОСОБА_1 : борг по заробітній платі в сумі 25770 (двадцять п`ять тисяч сімсот сімдесят) грн, та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 04 травня 2017 року по 08 травня 2019 року в сумі 210 496 (двісті десять тисяч чотириста дев`яносто шість) грн, а всього 236266 (двісті тридцять шість тисяч двісті шістдесят шість) грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку суд виходив з того, рішенням Світловодського міськрайонного суду від 08 травня 2019 року в цивільній справі № 401/499/19 провадження №2/401/393/19 на користь ОСОБА_1 вже було стягнуто заборгованість по заробітній платі та компенсацію втрати частини заробітної плати, тому суд не знаходить підстав для задоволення позову в цій частині.

Крім того, предметом розгляду даної справи є трудовий спір між працівником ОСОБА_1 та відповідачем ТОВ «Укртранс Логістик».

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитися неможна з огляду нав таке.

Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього кодексу.

При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму (стаття 116 КЗпП України).

В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені встатті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору (статті 117 КЗпП України).

У пункті 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що не проведення розрахунку з працівником у день звільнення є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 у період з 27 квітня 2015 рік по 03 травня 2017 року перебував у трудових відносинах з ПАТ «Автомобільна компанія «Укртранс».

03 травня 2017 року позивача було звільнено з роботи на підставі п.1 ст.36 КЗпП України, за угодою сторін.

У період з 29 серпня 2017 року по 28 вересня 2018 року позивач перебував у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Укртранс Логістик».

28 вересня 2018 року відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України позивача звільнено із займаної посади за угодою сторін.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08 травня 2019 року стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Автомобільна компанія «Укртранс» на користь ОСОБА_1 : борг по заробітній платі в сумі 25770 (двадцять п`ять тисяч сімсот сімдесят) грн та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 04 травня 2017 року по 08 травня 2019 року в сумі 210 496 (двісті десять тисяч чотириста дев`яносто шість) грн, а всього 236266 (двісті тридцять шість тисяч двісті шістдесят шість) грн.

Отже, зазначеним рішенням суду, на яке посилається суд першої інстанції, на користь позивача ОСОБА_1 стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку з Приватного акціонерного товариства «Автомобільна компанія «Укртранс», а не з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртранс Логістик».

Суд першої інстанції не звернув уваги, що позивача було звільнено з роботи з Приватного акціонерного товариства «Автомобільна компанія «Укртранс» та прийнято на роботу в Товариство з обмеженою відповідальністю «Укртранс Логістик», тобто позивача прийнято на роботу зовсім на іншу юридичну особу.

Рішенням суду від 08 травня 2019 року саме до Приватного акціонерного товариства «Автомобільна компанія «Укртранс» застосовано передбачену ст.117 КЗпП України відповідальність за затримку розрахунку при звільненні.

ТОВ «Укртранс Логістик», як новий роботодавець, зобов`язане було в день звільнення позивача здійснити з ним повний розрахунок.

Чому суд дійшов висновку, що Рішенням суду від 08 травня 2019 року позивачу вже частково сплачено середній заробіток за час затритмки розрахунку, який зобов`язано було був здійснити ТОВ «Укртранс Логістик», судом не мотивовано.

Оскільки ТОВ «Укртранс Логістик» в день звільнення позивача з ним не розрахувалося, є підстави для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, а саме: стягнення з товариства на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку починаючи з дати звільнення, який обраховується відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100 «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати».

Середньомісячна заробітна плата працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата. Відповідно до п.5 розділу ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку є середньоденна заробітна плата працівника, яка згідно з п.8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період.

Середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 визначається шляхом ділення сукупного заробітку за серпень 2018 року та вересень 2018 року на кількість робочих днів у цьому періоді, відповідно 3725 грн + 6993 грн 20 коп = 10 718 грн 20 коп.

Враховуючи, що у серпні та вересні 2018 року було 42 робочих днів, середньоденний заробіток становить 255 грн 20 коп.

Після визначення середньоденної заробітної плати, як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді, відповідно з дня звільнення по день ухвалення судового рішення.

День звільнення 28.09.2018 є останнім робочим днем, тому середній заробіток обраховується з наступного дня після звільнення, тобто з 29.09.2018.

За таких обставин суд приходить до висновку, що на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 29.09.2018 по день ухвалення рішення, тобто по 27.05.2019.

За період з 29.09.2018 по 27.05.2019 кількість робочих днів згідно з щорічним розрахунком норм тривалості робочого часу становить 163 робочих дні.

Враховуючи, що середньоденний заробіток позивача становить 255 грн 20 коп, скрадній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, що підлягає стягненю на його користь з відповідача, становить 41597 грн 60 коп (255,20х163=41597,60).

Невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України є підставами для зміни рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки позивач за подання апеляційної скарги повинен був сплатити 1152 грн 60 коп судового збору, зазначена сума коштів підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 374,375,376,381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 травня 2019 року в частині розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку змінити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртранс Логістик» (Код ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 41597 грн 60 коп середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртранс Логістик» (Код ) в дохід держави 1152 грн 60 коп судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 30.07.2019.

Головуючий суддя С. І. Мурашко

Судді С. М. Єгорова

О. Л. Карпенко