Справа № 221/1781/18
Провадження № 2/219/184/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2019 року м. Бахмут

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі

головуючого судді Погрібної Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Мирошниченко О.Л.,

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

05.06.2018 року до Артемівського міськрайонного суду Донецької області надійшла цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за підсудністю з Волноваського районного суду Донецької області, згідно якого позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в розмірі 70 052 грн. 63 коп. та судові витрати, вказуючи, що відповідно до укладеного договору № б/н від 23.01.2011 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 6 400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Банк виконав умови договору та надав відповідачу кредит, однак відповідач свої зобов'язання за договором не виконує, у зв'язку з чим станом на 31.12.2017 року має заборгованість у розмірі 70 052 грн. 63 коп., яка складається з: 3 161 грн. 40 коп. - заборгованість за кредитом; 58 986 грн. 63 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4 092 грн. 57 коп. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 3 312 грн. 03 коп. - штраф (процентна складова).

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 06.06.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 08.01.2019 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду.

Представник позивача в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Крім того, разом з позовною заявою надійшло клопотання, згідно якого вона просила справу розглянути у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач та її представник ОСОБА_2 в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, просили справу розглянути у їх відсутність, позовні вимоги не визнали у повному обсязі та просили відмовити у задоволені позову. Крім того, надали до суду відзив на позов, в якому зазначили, що ОСОБА_1 не визнає позовні вимоги позивача в повному обсязі, вважає, що до позовних вимог про стягнення заборгованості повинні бути застосовані наслідки пропуску строку позовної давності звернення до суду.

Представник відповідача ОСОБА_2 надала до суду клопотання про застосування строків позовної давності, згідно якого зазначила, що виходячи з даних розрахунку заборгованості за кредитним договором від б/н від 08.10.2008 року станом на 31.12.2017 рік, яка додається до позову, ОСОБА_1 був зроблений останній платіж на користь позивача 30.05.2014 року в розмірі 170 гривень. Наступний платіж необхідно було сплатити не пізніше 30.06.2014 року. З урахуванням положень ст.ст. 260, 261 ЦК України позивач мав право пред'явити свої позовні вимоги щодо стягнення з відповідача неустойки (відсотків, пені, штрафу) тільки до 30.06.2015 року, тобто в межах строків спеціальної позовної давності. Так як позивачем було пропущено строк спеціальної позовної давності без зазначення поважної причини його пропуску (для юридичної особи - банку, причина пропуску строку позовної давності повинна бути правдивою і дійсно поважної), вважає, що з відповідача в судовому порядку на користь позивача не може бути стягнута неустойка (відсотки, пеня, штраф). Також зазначила, що позивачем пропущений і термін загальної позовної давності - 3 роки, передбачений положеннями ст. 257 ГК України. З урахуванням положень зазначеної статті позивач мав право пред'явити позов про стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості і неустойку за кредитним договором до 30.06.2017 року (включно), що не було зроблено позивачем без вказівки поважності причини пропуску позовної давності. Позовна заява датована 20.03.2018 року. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 ГК України - позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. ОСОБА_1, як сторона в спорі - відповідач, наполягає на застосуванні до позовних вимог позивача спеціальної та загальної позовної давності, що є підставою для відмови в позові.

По справі задоволено клопотання відповідача та її представника щодо витребування доказів, ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 21.08.2018 року, зобовязано Акціонерне товариство «Приватбанк» надати детальний (розширений) розрахунок заборгованості за кредитним договором б/н від 23.01.2011 року, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та клієнтом ОСОБА_1 станом на 31.12.2017 рік.

Крім того, ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 17.10.2018 року зобовязано позивача АТ КБ «ПриватБанк» надати наступну документальну інформацію: вказати скільки карток було відкрито в ПАТ КБ «ПриватБанк» на імя ОСОБА_1; який строк дії кожної із відкритих карток; що послужило правовою підставою для «автоматичного погашення простроченої заборгованості ОСОБА_1 з карти 26**80» у сумі UAH 7.43 CR 03.07.2015 року у відповідності до наданої суду 17.09.2018 року Виписки по кредитному рахунку Клієнта ОСОБА_1; що означає абревіатура «CR» із запису «UAH 7.43 CR» у графі платежу за 03.07.2015 року у Виписці по кредитному рахунку Клієнта ОСОБА_1, наданого суду 17.09.2018 року.

На підставі ч. 2ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до положень ст.ст.526,527,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно з частинами першою та другою статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов'язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Судом встановлено, що 23.01.2011 року ОСОБА_1 приєдналася до Умов і правил надання банківських послуг ПАТ КБ «Приватбанк» (далі - Умови), ознайомившись з ними та підписавши відповідну заяву.

Відповідно до довідки про умови кредитування з використанням картки, з відповідачем були узгоджені умови кредитування, а саме внесення платежів до 25 числа місяця наступного за звітним. Базова ставка за користування кредитом 2,5 % на місяць або 30,00 % на рік. Обов'язковий щомісячний платіж складає 7% від заборгованості (але не менш ніж 50 грн. та не більше залишку заборгованості). Пеня за несвоєчасне погашення кредиту, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов'язань становить 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Відповідач ознайомлена із зазначеними умовами кредитування під підпис 23 січня 2011 року (а с. 7,8).

Таким чином, між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1, як клієнтом, був укладений кредитний договір без номеру від 23.01.2011 року шляхом заповнення позичальником анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, на підставі якої відповідачу була видана кредитка картка «Универсальна», відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 6 400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, з базовою процентною ставкою - 2,5 % на місяць, яка нараховується на суму кредитного ліміту із розрахунку 360 днів на рік, або 30,00% річних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Згідно з вказаною анкетою-заявою, заявник вказала, що згодна з тим, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/.

Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідач підписала анкету заяву, отримала кредитну карту, ознайомилася з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», що свідчить про погодження з його умовами, на момент розгляду справи є дійсним, підписаний відповідачем з метою реального настання прав та обовязків.

Позивач свої зобов'язання за кредитним договором повністю виконав, надавши позичальниці ОСОБА_1 кредит в розмірі, обумовленому сторонами. Відповідач в порушення умов договору свої зобов'язання належним чином не виконала, не забезпечивши своєчасного повернення позивачеві запозичених коштів. Внаслідок цього станом 31.12.2017 року має заборгованість у розмірі 70 052 грн. 63 коп., яка складається з: 3 161 грн. 40 коп. - заборгованість за кредитом; 58 986 грн. 63 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4 092 грн. 57 коп. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 3 312 грн. 03 коп. - штраф (процентна складова) (а.с. 5-6).

На виконання ухвали Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 17.10.2018 року щодо надання інформації, що послужило правовою підставою для «автоматичного погашення простроченої заборгованості ОСОБА_1 з карти 26**80» у сумі UAH 7.43 CR 03.07.2015 року у відповідності до наданої суду 17.09.2018 року Виписки по кредитному рахунку Клієнта ОСОБА_1; що означає абревіатура «CR» із запису «UAH 7.43 CR» у графі платежу за 03.07.2015 року у Виписці по кредитному рахунку Клієнта ОСОБА_1, наданого суду 17.09.2018 року, представником АТ КБ «Приватбанк» з приводу трансакції на рахунку Клієнта від 03.07.2015 року у розмірі 7,43 грн. CR, зазначено, що трансакція CR визначення вхідної операції за випискою клієнта.

Представник відповідача зазначила, що сума в розмірі 7,43 грн., сплачена невідомою особою 03.07.2015 року, яка стоїть в графі «сума погашення за наданим кредитом» в розрахунку заборгованості за кредитним договором від 08.10.2008 року станом на 31.12.2017 рік, не може бути розцінена, як останній платіж, зроблений особисто ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості по кредиту, так як особисто вона або інша особа за її вказівкою не платили таку суму, а тому заявляли клопотання про надання детального розрахунку заборгованості.

На виконання ухвали Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 21.08.2018 року щодо витребування доказів - надати детальний (розширений) розрахунок заборгованості за кредитним договором б/н від 23.01.2011 року, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та клієнтом ОСОБА_1 станом на 31.12.2017 рік, представником повідомлено, що надати більш детальніший розрахунок заборгованості не виявляється можливим з технічних причин.

Крім того, позивачем так і не надано на виконання ухвали суду документальну інформацію скільки карток було відкрито в ПАТ КБ «ПриватБанк» на імя ОСОБА_1; який строк дії кожної із відкритих карток; що послужило правовою підставою для «автоматичного погашення простроченої заборгованості ОСОБА_1 з карти 26**80» у сумі UAH 7.43 CR 03.07.2015 року у відповідності до наданої суду 17.09.2018 року Виписки по кредитному рахунку Клієнта ОСОБА_1.

Однак, представником АТ КБ «Приватбанк» була надана довідка, про надання кредитної картки № 774014 з терміном дії до листопада 2015 року, та виписку по кредитному рахунку на імя Клієнта ОСОБА_1, основна карта № 774014, в якому відображені здійснені операції за цим рахунком з використанням зазначеної кредитної картки, в тому числі останній платіж 30.05.2014 року в розмірі 170 грн., з яким відповідач фактично погодився, у звязку з чим представником відповідача і було заявлено клопотання про застосування строків позовної давності.

Крім того, відображена здійснена операція за цим рахунком з використанням зазначеної кредитної картки, а саме «автоматичне погашення простроченої заборгованості з карти 26**80» у сумі UAH 7.43 CR 03.07.2015 року, яка як зазначає представник відповідача сплачена невідомою особою.

З представлених доказів та розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 31.12.2017 року, поданим до позовної заяви, вбачається, що після укладення договору від 23.01.2011 року ОСОБА_1 отримала кредитну картку, строк дії останньої до листопада 2015 року, користувалися коштами, наданими їй у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку.

Оскільки в повному обсязі відповідач умови договору по поверненню кредитних коштів не виконувала, залишилася не погашеною заборгованість по тілу кредиту в розмірі 3161,40 грн., яка зазначена як в розрахунку заборгованості за договором №б/н від 23.01.2011 року, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1, так і у виписці по кредитному рахунку на імя клієнта ОСОБА_1, основна карта № 774014.

Суду не надано достовірних доказів того, що наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором проведений невірно, є недостовірним або хибним, та не зазначено про існування таких доказів.

Крім того, суду не надано та не зазначено про існування достовірних доказів того, що відповідач зверталася до позивача щодо проведення перерахунку суми заборгованості або з претензіями щодо невиконання ним зобовязань.

Обовязок ОСОБА_1 по виконанню умов кредитного договору передбачений законом.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 «Умов та правил надання банківських послуг», - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов і правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. (в еквіваленті 500 грн. за кредитними картами, відкритими у валюті USD) + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з врахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісій.

Згідно п.1.1.3.2.3 «Умов і правил надання банківських послуг» банк має право проводити зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за виключенням випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобовязаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картковому рахунку. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, вважається, що клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в односторонньому порядку, за власним рішенням банку та без попереднього повідомлення клієнта.

Відповідно до пункту 2.1.1.2.11 Умов та Правил карта діє до останнього дня місяця, зазначеного на титульній стороні карти, включно.

Згідно з вищенаведеним пунктом 2.1.1.2.11 Умов та Правил, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня дії картки, а не закінченням строку дії договору.

За таких обставин, суд не вважає необхідним застосувати строк позовної давності, на який посилається відповідач, оскільки зі справи вбачається, що строк дії кредитної картки, яка була їй видана закінчувався в останній день листопада 2015 року, тобто 30 листопада 2015 року, а з позовними вимогами до суду ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося 28 березня 2018 року - в межах трирічного строку позовної давності.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеного у постанові від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14 та позицією Верховного Суду по справі № 591/8058/15ц від 01 березня 2018 року.

Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитом в сумі 3 161,40 грн.

Що стосується стягнення заборгованості по процентам з відповідача суд вважає, що такі вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Представник відповідача ОСОБА_2 надала до суду клопотання про застосування строків позовної давності, згідно якогопросила застосувати позовну давність до вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» та відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Кредитна картка діє в межах визначеного нею строку. За договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінчення строку дії договору.

Оскільки у даній справі строк дії картки встановлений до листопада 2015 року, а з позовом банк звернувся до суду, як зазначалося раніше, 28 березня 2018 року, то, за наявності клопотання відповідача про застосування строків позовної давності, суд доходить висновку про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за процентами за період з 28 березня 2015 року по 30 листопада 2015 року.

Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

На підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 отримала у ПАТ КБ «Приватбанк» грошові кошти і станом на час розгляду справи її заборгованість за тілом кредиту становить 3 161,40 грн.

Відповідно до Тарифів банку станом на 23 січня 2011 року за користування кредитом сторони домовились про сплату процентів у розмірі 30,00 % на рік.

Однак, протягом дії кредитної картки процентна ставка за користування кредитом змінювалась і становила у період:

- з 01 вересня 2014 року по 31 березня 2015 року - 34,80 % річних;

- з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2017 року - 43,20 % річних.

Про це свідчить розрахунок заборгованості за договором від 23.01.2011 року, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1

Умовами кредитного договору № б/н від 23.01.2011 року не встановлено порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Крім того, умови договору не містять порядку розрахунку змінюваної процентної ставки, який би дозволив точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору.

Згідно висновків ОСОБА_3 Верховного Суду, викладених в п. 91 постанови від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

З урахуванням встановленого договором розміру процентів за користування кредитними коштами, представленого позивачем розрахунку заборгованості за процентами, в межах трирічного строку позовної давності, суд, визначає заборгованість за процентами в розмірі -653,36 грн. (3 161,40 грн. (загальна сума заборгованості) х 30 % (процентна ставка) :100% : 360 х 248 (кількість днів за період з 28 березня 2015 року по 30 листопада 2015 року - строк дії картки).

Отже, з урахуванням розміру процентів, які підлягають стягненню з відповідача, загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором від 23.01.2011 року, яка підлягає стягненню з відповідача на користь Банку, визначається в сумі 3 814,76 грн., та складається з заборгованості за кредитом 3 161,40 грн. та заборгованості за процентами 653,36 грн.

Що стосується вимог ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за процентами за період з 01 грудня 2015 року (після закінчення строку дії картки) до 31.12.2017 року (в межах позову), то підстави для стягнення заборгованості по процентам за вказаний період відсутні, з урахуванням таких положень матеріального закону.

Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий до закінчення строку дії кредитної картки.

Відтак, у межах строку кредитування до 30 листопада 2015 року відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами до 25 числа кожного місяця. Починаючи з 01 грудня 2015 року, відповідач мав обов'язок незалежно від пред'явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Таким чином, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

За таких обставин, вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за процентами за період з 01 грудня 2015 року по 31.12.2017 року, є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Також при вирішенні спору суд враховує постанови Верховного Суду від 10 травня 2018 року справа № 239/100/15-ц провадження № 61-5364св18, від 30 травня 2018 року справа № 264/5662/16-ц провадження № 61-2 св17, від 03 жовтня 2018 року справа № 233/2056/17 провадження № 61-32873св18.

Вирішуючи питання стосовно стягнення з відповідача на користь позивача суми штрафів, пені та комісії, суд виходить з наступного.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України».

Згідно зі ст. ст. 10, 11 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» антитерористична операція проводиться лише за наявності реальної загрози життю і безпеці громадян, інтересам суспільства або держави у разі, якщо усунення цієї загрози іншими способами є неможливим.

Рішення щодо проведення антитерористичної операції приймається залежно від ступеня суспільної небезпеки терористичного акту керівником Антитерористичного центру при Службі безпеки України за письмовим дозволом Голови Служби безпеки України або керівником координаційної групи відповідного регіонального органу Служби безпеки України за письмовим дозволом керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, погодженим з Головою Служби безпеки України. Про рішення щодо проведення антитерористичної операції негайно інформується Президент України.

15 жовтня 2014 року набрав чинності Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», в преамбулі якого зазначено, що цей Закон визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

На виконання ч. 6 ст. 14-1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» Національний банк України з метою забезпечення реалізації ст. 2 цього Закону листом від 5 листопада 2014 року № 18-112/64483 «Про скасування пені та штрафів за договором кредиту під час АТО» повідомив всі банки про необхідність неухильно дотримуватися вимог Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та про відповідальність керівників банків за їх невиконання.

Також на виконання ч. 5 ст. 14-1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2015 року № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, де у підп. 3 п. 1 зазначено м. Часів Яр (Часовоярська міська рада) Донецької області.

Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_1 на момент укладання договору та на теперішній час, зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією Паспорта громадянина України, суд приходить до висновку, що на зазначені договірні правовідносини розповсюджується дія Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VІІ від 02.09.2014 року, у зв'язку з чим Банк повинен був не нараховувати або скасувати відповідачу нараховану пеню за період з 14 квітня 2014 року.

Таким чином позовні вимоги в частині стягнення пені, задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до розрахунку заборгованості за договором, заборгованості з пені та комісії станом на 14 квітня 2014 року не існує.

Вимога ПАТ КБ «Приватбанк» в частині стягнення з відповідача штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг у розмірі 500 грн. - штраф (фіксована частина) та в сумі 3 312 грн. 03 коп. - штраф (процентна складова), також не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до Закону України від 02 вересня 2014 року № 1669-VІІ за період з 14 квітня 2014 року, банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Встановлено, що позивач просив стягнути з позичальника пеню/комісію та штраф в загальній сумі 7 904,6 грн. за порушення основного зобов'язання за кредитним договором, який включає період дії Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

З урахуванням положень вказаного Закону, підстави для стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за пенею/комісією та штрафів відсутні, а тому у задоволенні позовних вимог в цій частині суд відмовляє за безпідставністю вимог.

З урахуванням висновків про часткове задоволення позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» суд вважає, що позивачу, на підставі ст.141 ЦПК України, слід відшкодувати понесені витрати по оплаті судового збору в розмірі пропорційному задоволенню позовних вимоги.

Встановлено, що при зверненні до суду позивач оплатив судовий збір в розмірі 1762 грн. за ціною позову 70 052,63 грн.

Оскільки під час розгляду справи, розмір заборгованості відповідача перед банком визначено в сумі 3 814, 76 грн., то розмір відшкодування становить 95,95 грн.

Відповідно до наказу Міністерства фінансів України № 519 від 21.05.2018 року про рішення акціонера публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" змінено тип банку з публічного акціонерного товариства на приватне акціонерне товариство та затверджено нове найменування Банку - Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (скорочене найменування Банку - АТ КБ "ПриватБанк").

На підставі викладеного і керуючись ст. ст.526,610,611,625,1052,1054 ЦК України, ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 258, 259, 263, 265, 279, 280-284,353,354 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позовні вимоги за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (місце знаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, адреса листування: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд.50, , р/р № 3111, МФО 305299) заборгованість за Договором № б/н від 23.01.2011 року в загальному розмірі 3 814,76 грн, з яких заборгованість за кредитом 3 161,40 грн. та заборгованість по процентам за користування кредитом 653,36 грн.

У задоволенні решти позовних вимог акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» сплачений судовий збір в сумі 95,95 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Донецького Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Н.М.Погрібна