П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2019 року м. Київ

Справа №754/85/18-ц

Резолютивна частина постанови оголошена 05 червня 2019 року

Повний текст постанови складено 06 червня 2019 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Довгополої А.В.

сторони: позивач Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача Литвиненко Олени Леонідівни , яка діє на підставі довіреності в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва, ухваленого суддею Бабко В.В. 11 вересня 2018 року, повний текст рішення виготовлено 14 вересня 2018 року в приміщенні Деснянського районного суду м. Києва, у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Справа №754/85/18-ц
№ апеляційного провадження:22-ц-824/1951/2019
Головуючий у суді першої інстанції: Бабко В.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором №б/н від 05.01.2012 року в розмірі 29022,36грн, з яких: заборгованість за кредитом в розмірі 792,13 грн, заборгованість по процентам за користуванням кредитом в розмірі 22672,02 грн, з яких залишок заборгованості за відсотками на поточну заборгованість в розмірі 45,72 грн та залишок відсотків на прострочену заборгованість в розмірі 22626,30грн; заборгованість за пенею та комісією в розмірі 3700,00грн, штраф в розмірі 500грн (фіксована частина) та 1358,21грн (процентна складова) посилаючись на те, що між сторонами укладено кредитний договір у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 11 вересня 2018 року Позов Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 837,85грн.

В частині позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по процентам, пені та штрафів, передбачених Умовами та правилами надання банківських послуг - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» судові витрати в розмірі 704,80грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, представником позивача Литвиненко О.Л., яка діє на підставі довіреності в інтересах АТ КБ «ПриватБанк», подано апеляційну скаргу, в якій вона просить рішення суду скасувати в частині відмови у стягненні суми та в цій частині ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним, ухвалено з порушенням норм процесуального та матеріального права.

В судовому засіданні представник позивача Олейнік Н.О. підтримала доводи апеляційної скарги.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути справу за його відсутності.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд в складі колегії суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановленні, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною статті 6 ЦК України передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

Відповідно до ст.ст.6,627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодекссу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Тобто, метою договору є забезпечення фіксування тих умов, на які сторони погоджуються для врегулювання своїх взаємних прав і обов`язків щодо обраного ним кола відносин.

Умови договору та спосіб його вчинення можуть бути визначені сторонами з урахуванням вимог законодавства та із дозволеним відступом від нього, або на таких саме принципах запропонованих однією із сторін.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Правовідносини між сторонами можуть виникати унаслідок приєднання однієї сторони до умов іншої (ст.634 ЦК України). Про ознайомлення із запропонованими умовами сторона, яка приєднується, має засвідчити своїм підписом, чи іншим способом про ознайомлення та погодження (ст.207 ЦК України).

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, 05 січня 2012 року ОСОБА_1 підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованому в рекламному буклеті складають договір про надання банківських послуг, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. За договором було надано кредитну картку «Універсальна», номер картки: НОМЕР_1 , дата відкриття: 05.01.2012, термін дії 10/15.

Також в анкеті-заяві вказав про те, що умови кредитування, відомості про сукупну вартість кредиту йому роз`яснені і зрозумілі, він ознайомився і згоден з тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, які були надані йому у письмовому вигляді для ознайомлення (а.с.10).

Зазначене дає підстави стверджувати, що договір між сторонами укладений, відповідач погодився на запропоновані умови кредитування та обслуговування, а також погодився з запропонованими тарифами банку.

Платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунку платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Кредитна банківська платіжна картка надає змогу здійснювати операції за дебетом картрахунку в межах установленого банком-емітентом ліміту кредиту.

Кредитна схема передбачає здійснення розрахунків за виконані клієнтом операції з використанням платіжної картки за рахунок коштів, наданих йому банком у кредит (у межах кредитної лінії).

Розрахунком заборгованості підтверджено, що кредитною карткою відповідач почав користуватися з часу отримання картки, при цьому здійснював платежі в рахунок погашення заборгованості, карткою відповідач активно користувався до липня 2014 року. У липні 2014 року здійснив платіж в рахунок погашення заборгованості в сумі 10 гривень 96 копійок.

З наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що у ОСОБА_1 має місце заборгованість по тілу кредиту в сумі 792 гривні 13 копійок та по нарахованим відсоткам в сумі 22672 гривні 02 копійки, з яких залишок заборгованості за відсотками на поточну заборгованість в сумі 45 гривень 72 копійки та залишок відсотків на прострочену заборгованість в розмірі 22626 гривень 30 копійок.

Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.1048 та ч.1 ст.1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Однак, припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування. Ця правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 11/6227/14-ц.

Із наданого позивачем розрахунку вбачається, що початком виникнення у Сміян Т.Г. заборгованості за відсотками є 24 березня 2012 року, і в цей період до 31 серпня 2014 року діяла відсоткова ставка 30% річних, з 1 вересня 2014 року по 31 березня 2015 року банком застосована відсоткова ставка на рівні 34,8% річних, з 1 квітня 2015 року - 43,20 %.

Разом з тим, матеріали справи не містять згоди ОСОБА_1 на збільшення відсоткової ставки за кредитом з 1 вересня 2014 року до 34,80%, а з 1 квітня 2015 року до 43,20 % річних. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження повідомлення відповідача про наміри банку збільшити відсоткову ставку.

За умовами укладеного між сторонами кредитного договору, кінцевим терміном повернення кредиту є строк дії картки.

Відповідно до пункту 2.1.1.2.11 Умов та правил банківських послуг строк дії картки вказано на лицевій стороні картки (місяць і рік) і вона дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. Строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці.

Позивачем надано довідку, відповідно до якої строк дії картки 10/15.

Саме протягом цього строку кредитор має право нараховувати проценти у розмірі, визначеному умовами договору, та погодженому сторонами.

Умовами договору передбачено сплату відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Отже, заборгованість за процентами, що підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача, має бути розрахована за період з 24 березня 2012 року по 30 жовтня 2015 року.

З наданого позивачем до позовної заяви розрахунку заборгованості, за період з 24 березня 2012 року по 31 серпня 2014 року (до дати зміни процентної ставки) розмір заборгованості за нарахованими банком процентами складає 188 грн.71 коп.

Відповідно, сума процентів з 01 вересня 2014 року, виходячи з умов договору 30%, по 30 жовтня 2015 року - строк дії картки, складає 276 грн.70 коп.

Таким чином, сума процентів, що підлягають стягненню з відповідача, складає 465 грн.41 коп.

Передбачених законом підстав для стягнення заборгованості по процентам за період з 31 жовтня 2015 року по 31 жовтня 2017 року немає.

Активне користування карткою відповідачем свідчить про визнання зобов`язаною особою боргу.

Враховуючи наведене, колегія суддів уважає, що висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в частині стягнення тілу кредиту в сумі 792 гривні 13 копійок є обґрунтованим.

Недоведеність позивачем позовних вимог не відповідає встановленим обставинам, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по нарахованим процентам, є доведеними та підлягають частковому задоволенню.

Що стосується позовних вимог про стягнення пені в сумі 3700 грн. та штрафів в загальній сумі 1858 грн.21 коп., то в цій частині слід зазначити наступне.

Умовами і правилами надання банківських послуг, які є складовою частиною укладеного між сторонами договору, передбачено право кредитора у разі прострочення позичальником виконання зобов`язань нарахування пені та штрафу.

Відповідно до положень ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Ураховуючи, що відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення-строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Відповідний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року у справі 6-2003цс15.

Зважаючи на те, що позивачем заявлено вимоги про стягнення заборгованості за пенею та штраф, апеляційний суд вважає, що стягненню підлягає лише штраф у його фіксованій частині та процентній складовій у розмірі 562 грн.88 коп. (500 грн. + 62 грн.88 коп. (792 грн.13 коп. + 465 грн.41 коп.) х5 %, який є менший за розмір заборгованості по пені в сумі 3700 грн., що з одного боку забезпечить дотримання справедливого балансу інтересів сторін, а з іншого дозволить реалізувати забезпечувальну функцію неустойки.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що подана АТ КБ «Приватбанк» апеляційна скарга на заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11 вересня 2018 року підлягає частковому задоволенню, відповідно рішення суду першої інстанції скасуванню в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення по нарахованим процентам та штрафу з ухваленням нового рішення в цій частині про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір як при поданні позову до суду першої інстанції, так і поданні апеляційної скарги підлягає стягненню з відповідача.

Оскільки позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір у розмірі 1600 грн., та за подання апеляційної скарги в сумі 2400 грн., розмір якого згідно вимог Закону України «Про судовий збір» визначений як мінімальний для сплати юридичною особою при зверненні до суду, то понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору, навіть з урахуванням часткового задоволення позову, підлягають відшкодуванню з відповідач саме в зазначеному розмірі.

Керуючись ст.ст.268, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника представника Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - Литвиненко Олени Леонідівни - задовольнити частково.

Заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11 вересня 2018 року - скасувати в частині стягнення процентів та в частині відмови в задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (, рах. № НОМЕР_3 , МФО № 305299) заборгованість, за нарахованими процентами в сумі 276 грн.70 коп., та штраф в сумі 553 грн.44 коп., а всього 830 грн.14 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (, рах. № НОМЕР_3 , МФО № 305299) понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в загальному розмірі 4000 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна