ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

04 грудня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 740/2378/18

Головуючий у першій інстанції - Ковальова Т.Г.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1270/19

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючої-судді Шитченко Н.В.,

суддів Висоцької Н.В., Мамонової О.Є.,

із секретарями Зіньковець О.О., Шкарупою Ю.В.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Колісниківська сільська рада Ніжинського району Чернігівської області,

особи, які подають апеляційну скаргу: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 22 серпня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Колісниківської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

місце ухвалення судового рішення - місто Ніжин,

дата складання повного тексту рішення суду першої інстанції - 22 серпня 2018 року.

У С Т А Н О В И В:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом, у якому просив визначити йому додатковий строк тривалістю три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 баби ОСОБА_4 .

У мотивування заявлених вимог зазначав, що його баба фактично прийняла спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 свого чоловіка ОСОБА_5 , оскільки на час його смерті була зареєстрована та проживала разом з ним. Після смерті баби він разом з батьком здійснили її поховання, доглядали за будинком та продовжували обробляти присадибну ділянку. ІНФОРМАЦІЯ_3 його батько ОСОБА_6 помер.

Указував, що у встановлений строк не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті баби, оскільки йому не було відомо про наявність спадкового майна та через свою юридичну необізнаність. Вважав, що спадщину прийняв шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Крім того, після смерті ОСОБА_4 його батько тяжко хворів, і він майже весь час доглядав за ним.

Рішенням від 22 серпня 2018 року Ніжинський міськрайонний суд позов задовольнив. Визначив ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 терміном три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

З апеляційною скаргою на зазначене рішення суду, у відповідності до приписів ч. 1 ст. 352 ЦПК України, звернулись ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які не брали участі у справі. Скаржники, посилаючись на ухвалення рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи, просять скасувати рішення суду та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивач, являючись спадкоємцем п`ятої черги за законом, не зазначив у позовній заяві та не повідомив суд про наявність двох спадкоємців першої черги за законом.

Скаржники указують, що померла ОСОБА_4 є їх матір`ю, тобто вони і є спадкоємцями першої черги за законом після її смерті, але про наявність даної цивільної справи обізнані не були і до участі у справі залучені не були.

Стверджують, що оскаржуваним рішенням порушені їх спадкові права, оскільки судом визначений додатковий строк для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини особі, яка не мала законного права на спадкування.

Наголошують, що у рішенні, всупереч роз`ясненням п. 24 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування», відсутні посилання на такі об`єктивні, непереборні та істотні труднощі, що могли перешкодити позивачу вчасно подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

У наданому відзиві ОСОБА_1 , вважаючи доводи апеляційної скарги безпідставними та необґрунтованими, а рішення суду - законним, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін. Доводи відзиву зводяться до того, що посилання скаржників про порушення їхніх прав є хибними, адже вони не допомагали своїм батькам за їх життя і у встановлений строк із заявами про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 не звертались.

Позивач звертає увагу, що за свого життя у 2002 році бабуся подарувала йому житловий будинок по АДРЕСА_1 , у якому і проживала до своєї смерті. Після укладення договору дарування його дядьки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 жодного разу до будинку, де проживала їх матір, не приїжджали.

На його думку, відповідачем у справі, з урахуванням роз`яснень п. 24 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування», вірно зазначена саме Колісниківська сільська рада, оскільки скаржники, які є спадкоємцями першої черги, спадщину не прийняли.

Указує, що на даний час у провадженні Ніжинського міськрайонного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після померлої ОСОБА_4 , у якому він та ОСОБА_3 є відповідачами. Оскільки розгляд поданої апеляційної скарги перебуває у залежності від розгляду вищевказаної цивільної справи, просить зупинити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до вирішення справи за позовом ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Колісниківською сільською радою відзив на апеляційну скаргу у встановлений термін не подавався.

10 грудня 2019 року через канцелярію апеляційного суду позивачем було подане аналогічне клопотання про зупинення апеляційного провадження у даній справі до вирішення справи за позовом ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с. 104-105).

Колегія суддів вважає, що заявлене ОСОБА_1 клопотання про зупинення провадження у справі не може бути задоволено з огляду на те, що відповідно до ч. 3 ст. 210 ЦПК України провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених пунктами 1-3 ч. 1 ст. 251 ЦПК України (позивач просить зупинити провадження на підставі п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України). Справу по суті судом першої інстанції розглянуто з постановленням рішення, що оскаржується, а нормами цивільного-процесуального законодавства можливість зупинення провадження на стадії апеляційного розгляду справи не передбачена.

Вислухавши суддю-доповідача, заслухавши пояснення ОСОБА_3 та його представника, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу належить задовольнити, а рішення суду - скасувати з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Рішення суду першої інстанції таким вимогам не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом, з поважних причин не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк, оскільки йому не було відомо про наявність спадкового майна та через юридичну необізнаність, вважаючи, що прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, тому спадщина належить йому з моменту її відкриття.

З таким висновком суду першої інстанції не може погодитись апеляційний суд, виходячи з наступного.

У справі встановлено, що на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0186891 від 30 серпня 1996 року ОСОБА_5 , який проживав у с. Колісники, Ніжинського району, належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності СГП «Світанок», розміром 5,3 умовних кадастрових га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с. 10).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 29 вересня 2016 року (а.с. 9).

Згідно з довідкою Колісниківської сільської ради від 19 березня 2018 року № 189 померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 постійно проживав і був зареєстрований у АДРЕСА_1 . На день його смерті разом з ним проживала та була зареєстрована його дружина, ОСОБА_4 (а.с. 11).

За повідомленням Державного нотаріального архіву Чернігівської області від 26 червня 2018 року Ніжинською районною державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 40/2001 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 (а.с. 26).

З матеріалів даної спадкової справи вбачається, що 24 січня 2001 року із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 звернулась його дружина ОСОБА_4 (а.с. 27). На підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 26 лютого 2001 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на праві приватної власності в рівних частках кожному належав житловий будинок по АДРЕСА_1 (а.с. 30).

22 травня 2001 року ОСОБА_4 державним нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с. 36).

Відповідно до державних актів на право власності на земельну ділянку, виданих 05 травня 2003 року на підставі розпорядження Ніжинської РДА від 26 грудня 2002 року № 490, ОСОБА_4 на праві власності належали земельні ділянки площею 1,9 га та 2,36 га, що розташовані у с. Колісники, Ніжинського району, надані для ведення особистого селянського господарства (а.с. 13, 14).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла (а.с. 12).

Згідно з довідкою Колісниківської сільської ради від 19 березня 2018 року № 190 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 була зареєстрована та проживала у АДРЕСА_1 . Разом з нею на день її смерті та протягом шести місяців з дня смерті за вказаною адресою ніхто не проживав і не був зареєстрований (а.с. 15).

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивача - ОСОБА_6 , який був сином померлої ОСОБА_4 (а.с. 16, 18).

Позивач ОСОБА_1 доводиться сином померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 (а.с. 17) і онуком померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4

03 квітня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Ніжинської районної державної нотаріальної контори з приводу подачі заяви про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 . На його усне звернення державний нотаріус письмово повідомила про те, що він, як спадкоємець п`ятої черги, пропустив строк для прийняття спадщини, оскільки не звернувся з відповідною заявою до компетентного нотаріального органу у строк, визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК України, та не прийняв спадщину шляхом спільного проживання разом із спадкодавцем на момент його смерті. Заявнику було роз`яснено його право звернутися до суду для встановлення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини (а.с. 21).

З наданого на запит апеляційного суду повідомлення Державного нотаріального архіву Чернігівської області від 30 жовтня 2019 року вбачається, що спадкова справа до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 не заводилась. Перевірка була проведена по алфавітним книгам обліку спадкових справ Ніжинської районної державної нотаріальної контори за період з липня 2003 року по грудень 2004 року (а.с. 99).

За змістом ч. 3 ст. 18, ст. 352 ЦПК України право на апеляційне оскарження судового рішення мають особи, які не брали участі у справі, якщо ухваленим рішенням порушуються їхні права, свободи чи інтереси.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_3 та ОСОБА_3 в обґрунтування права на оскарження рішення зазначили, що позивач не має права на спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , беручи до уваги те, що вони, як сини останньої, є спадкоємцями першої черги за законом після смерті матері. Оскільки вони не були залучені до участі у даній справі, оскаржуваним рішенням порушені їх права як спадкоємців за законом.

З наданих скаржниками апеляційному суду копій свідоцтв про народження вбачається, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 є їхніми батьками (а.с. 63, 64).

Частиною 1 ст. 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Приписами ч.ч. 1, 3 ст. 1272 ЦК України передбачено, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно з нормами ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Стаття 529 ЦК УРСР, що була чинною на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 , визначала спадкоємців першої черги за законом. В ній указано, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належала також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Статтею 550 ЦК УРСР визначено можливість продовження строку для прийняття спадщини і зазначено, що строк для прийняття спадщини, встановлений ст. 549 цього кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину. У цих випадках, якщо спадкове майно було прийняте іншими спадкоємцями або перейшло до держави, спадкоємцеві, що пропустив зазначений строк, передається лише те з належного йому майна, яке зберіглося в натурі, а також кошти, виручені від реалізації решти належного йому майна.

Зважаючи на вищенаведені норми та дослідивши обставини справи в сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що висновок районного суду про задоволення позову ОСОБА_1 про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за наявністю для цього законних підстав не ґрунтується на матеріалах справи та не відповідає вимогам закону.

Як встановлено у справі, скаржники ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є синами померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , тобто спадкоємцями першої черги за законом після смерті матері.

Частиною 1 ст. 549 ЦК УРСР (що був чинним на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 ) визначено дії, що свідчать про прийняття спадщини. Зокрема, законодавець визначив, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Надана апеляційному суду довідка Колісниківської сільської ради Ніжинського району від 30 жовтня 2019 року містить інформацію про те, що після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 спадщину фактично прийняли її три сини: ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , кожен з яких взяв частку спадкового майна (а.с. 107).

На користь фактичного прийняття спадщини синами після смерті матері свідчить і наданий апеляційному суду ОСОБА_2 оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) на ім`я ОСОБА_5 . З пояснень, даних заявником у суді, вбачається, що брати здійснили поховання матері та розділили між собою спадкове майно та документи батьків.

Отже, ОСОБА_3 та ОСОБА_3 фактично вступили в управління та володіння спадковим майном і в контексті положень ст. 541 ЦК УРСР, яка регулювала питання спадкування на час відкриття спадщини, вважаються такими, що спадщину прийняли. Отже, їх права та інтереси як спадкоємців першої черги за законом безпосередньо зачіпаються вирішенням даного спору.

Указана обставина залишилась поза увагою при визначенні кола відповідачів і ОСОБА_3 та ОСОБА_3 не були залучені до участі у справі. Визначення процесуального становища указаних осіб та залучення їх до участі у справі на стадії апеляційного провадження діючим законодавством не передбачено.

Суд першої інстанції, вирішуючи спір, не звернув увагу також на те, що позивач не являвся спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_4 , а докази прийняття ним спадщини після смерті батька ОСОБА_6 у матеріалах цієї справи відсутні.

За положеннями п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Відтак, дослідивши обставини справи в сукупності, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції суперечить нормам процесуального закону, а тому, у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).

Враховуючи задоволення апеляційної скарги, з позивача на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_3 належить стягнути судовий збір за розгляд справи апеляційним судом у сумі 1152,6 грн, а саме, по 576,3 грн на користь з кожного із скаржників.

Керуючись ст. 141, 367, 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 22 серпня 2018 року - скасувати.

У задоволення позову ОСОБА_1 до Колісниківської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) по 576,3 грн судового збору за розгляд справи в апеляційній інстанції на користь кожного.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 9 грудня 2019 року.

Головуюча: Судді: