КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Кулікова С.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа №362/3992/19

04 грудня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кулікової С.В.

суддів - Заришняк Г.М.

- Желепи О.В.

при секретарі - Осінчук Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Навальнєва Олександра Юрійовича на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 вересня 2019 року, ухваленого під головуванням судді Марчук О.Л., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Погребівської сільської ради Васильківського району Київської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

в с т а н о в и в:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Васильківського міськрайонного суду Київської області з позовом до Погребівської сільської ради Васильківського району Київської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що він є спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 за заповітом. Однак, звернувшись 26 липня 2019 року до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, постановою приватного нотаріуса Васильківського районного нотаріального округу Київської області Бобкова О.В. у відкритті спадкової справи після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 позивачу було відмовлено, через пропуск встановленого законом строку для прийняття спадщини.

Посилаючись на те, що строк для прийняття спадщини пропущено з поважних причин, факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування, позивач просив надати йому додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , протягом 2 місяців з дня набрання судовим рішенням законної сили.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 вересня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_1 адвокат Навальнєв Олександр Юрійович подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 вересня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що рішення суду ухвалене з неповним встановленням обставин, неправильністю установлення обставин, які мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильністю дослідження доказів. Зазначав, що позивач під час розгляду справи у суді першої інстанції не отримував правової допомоги, однак після отримання рішення районного суду, він звернувся за правовою допомогою, та в процесі вияснення обставин справи, його представником було з`ясовано, що позивач взагалі не знав про наявність заповітів на його ім'я та неправильно виклав обставини у позові. При цьому, судом не досліджено матеріали справи та неправильно надано оцінку доказам. Так, судом першої інстанції не враховано, що позивачем надано дублікат заповіту від 27 листопада 2007 року, та сам дублікат було видано та отримано 23 листопада 2018 року, що свідчить про те, що позивач раніше не знав про наявність заповіту на його ім`я. Вказував на те, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Таким чином, враховуючи необізнаність позивача про наявність заповіту, юридичну необізнаність стосовно порядку отримання спадкового майна після цього та вимоги ст. 1272 ЦК України, вважав, що позивач має право на отримання додаткового строку, достатнього для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Навальнєв О.Ю. підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Представник Погребівської сільської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сільська рада повідомлена у встановленому законом порядку, про причини неявки представника суду не повідомила, тому колегія суддів вважає можливим проводити розгляд справи у його відсутність.

Заслухавши доповідь судді Кулікової С.В., пояснення учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 02.07.2008 року.

Спадкоємцем померлої за заповітом є ОСОБА_1 про що свідчать заповіти ОСОБА_2 на ім`я ОСОБА_1 від 08 лютого 2005 року і 27 листопада 2007 року.

Позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак постановою приватного нотаріуса Васильківського районного нотаріального округу Київської області Бобкова О.В. від 26 липня 2019 року № 214/02-31, відмовлено ОСОБА_1 у відкритті спадкової справи після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , з тих підстав, що спадкоємцем не було подану заяву про прийняття спадщини в шестимісячний строк, який за загальними положеннями про спадкування права на спадщину виникає в день відкриття спадщини.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що встановлений законом строк для прийняття спадщини пропущено позивачем без поважних причин, а тому і немає підстав для визначення йому додатково строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції ґрунтуються на досліджених доказах в їх сукупності, відповідають встановленим обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно з частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до пункту 24 Постанови Пленум Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в абзаці 6 пункту 24 Постанови від 30 травня 2008 року № 3 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Проте поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємця, складні умови праці, які пов`язані із тривалими відрядженнями, у тому числі закордонними, перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України, відбування покарання, з чим пов`язана неможливість прибуття для прийняття спадщини тощо.

Звертаючись до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, ОСОБА_1 , як на підставу своїх вимог, посилався на його юридичну необізнаність щодо порядку спадкування.

Оскільки позивач як на підставу пропуску шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини посилався на юридичну необізнаність порядку прийняття спадщини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що така причина не може бути визнаною поважною. Інших причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини позивачем у позові зазначено не було.

Таким чином, суд першої інстанції на підставі досліджених доказів, повно і всебічно з`ясованих обставин, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч. 1, 3 ст.. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач під час розгляду справи у суді першої інстанції не отримував правової допомоги, однак після отримання рішення районного суду, він звернувся за правовою допомогою, та в процесі вияснення обставин справи, його представником було з`ясовано, що позивач взагалі не знав про наявність заповітів на його ім`я та неправильно виклав обставини у позові, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки позивач, розпорядившись своїми правами на власний розсуд визначив предмет, підстави позову, його обґрунтування.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не враховано, що позивачем надано дублікат заповіту від 27 листопада 2007 року, та сам дублікат було видано та отримано 23 листопада 2018 року, що свідчить про те, що позивач раніше не знав про наявність заповіту на його ім`я, колегія суддів відхиляє, оскільки долучений до матеріалів справи дублікат заповіту, не може безумовно свідчити про незнання позивача про наявність на його ім`я заповіту. Крім того, позивач у позові не посилався на те, що він не знав про наявність заповіту на його ім`я.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, колегія суддів не приймає до уваги, враховуючи наступне.

Частиною 6 статті 367 ЦПК України встановлено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

На обґрунтування поважності причин пропуску звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, позивач у позові зазначав про його юридичну необізнаність щодо порядку прийняття спадщини.

Таким чином, не було предметом розгляду в суді першої інстанції причини пропуску для прийняття спадщини як необізнаність спадкоємця позивача про наявність заповіту, а тому з урахування ч. 6 ст. 367 ЦПК України вони не можуть бути прийняті в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 вересня 2019 року ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги представника ОСОБА_1 адвоката Навальнєва Олександра Юрійовича.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Навальнєва Олександра Юрійовича залишити без задоволення.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 05 грудня 2019 року.

Головуючий: Судді: