06.12.2019 Справа № 756/7657/19
Справа пр. №2-о/756/363/19
ун. №756/7657/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2019 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Андрейчука Т.В.,

за участю секретаря судового засідання - Лісовенка О.О.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , державний нотаріус Одинадцятої київської державної нотаріальної контори Васильєва Ольга Вікторівна, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

в с т а н о в и в:

У червні 2019 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку окремого провадження з заявою, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , державний нотаріус Одинадцятої київської державної нотаріальної контори Васильєва О.В., про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 07 червня 2019 року відкрито провадження у справі за вказаною заявою.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 серпня 2019 року судді Андрейчуку Т.В. передано на розгляд цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення.

Свої вимоги заявник обґрунтовував тим, що квартира АДРЕСА_1 належала на праві спільної сумісної власності йому, його батьку ОСОБА_3 та ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

Заявник стверджував, що він є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 . У встановлений строк та у визначеному законом порядку ОСОБА_1 прийняв спадщину, проте державний нотаріус Одинадцятої київської державної нотаріальної контори Васильєва О.Б. відмовила заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину квартири АДРЕСА_1 , яка за життя належала на праві власності ОСОБА_3 . Відмова у вчиненні нотаріальної дії мотивована тим, що розмір частки спадкодавця у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 не визначена.

З цих підстав ОСОБА_1 просив суд встановити факт, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності в рівних частках ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , по 19,8 кв. м.

Заявник у судовому засіданні вимоги, викладені у заяві підтримав, просив суд їх задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду повідомлена належним чином, подала до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності.

Заінтересована особа державний нотаріус Одинадцятої київської державної нотаріальної контори Васильєва О.Б. в судове засідання не з`явилась, заінтересована особа про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомила.

Заслухавши вступне слово заявника, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до такого висновку.

Ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За договором купівлі-продажу від 23 липня 1994 року ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 придбали у власність квартиру АДРЕСА_1 (а. с. 7).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 05 березня 2018 року (а. с. 6).

На випадок своєї смерті ОСОБА_3 заповіту не склав, а тому спадкування після його смерті повинно здійснюватись за законом.

За приписами ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є синами ОСОБА_3 , а ОСОБА_2 - його дружиною (а. с. 42, 43, 54). Інших спадкоємців першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 виявлено не було.

За приписами ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Ч. 2 ст. 1274 ЦК України передбачено, що спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Відмова від прийняття спадщини на користь інших спадкоємців допускається лише протягом строку для прийняття спадщини.

З матеріалів спадкової справи до майна померлого ОСОБА_3 вбачається, що ОСОБА_1 прийняв спадщину шляхом подання до Одинадцятої київської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у строк, встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України (а. с. 39). У свою чергу ОСОБА_4 та ОСОБА_2 подали у нотаріальну контору заяви про відмову від прийняття спадщини (а. с. 53, 55).

Як стверджував заявник, 17 липня 2018 року він звернувся до державного нотаріуса Одинадцятої київської державної нотаріальної контори Васильєвої О.В. з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину квартири АДРЕСА_1 , що належала за життя ОСОБА_3 .

Однак, як зазначив ОСОБА_1 у своїй заяві, державний нотаріус Одинадцятої київської державної нотаріальної контори Васильєва О.В. відмовила заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що розмір частки спадкодавця у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 не визначений. При цьому ОСОБА_1 постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії суду не надав, відсутня вона також в матеріалах спадкової справи до майна померлого ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Ч. 1 ст. 368 ЦК України встановлено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом.

Зі змісту договору купівлі-продажу від 23 липня 1994 року та реєстраційної посвідки від 02 серпня 1994 року, виданої Київським міським бюро технічної інвентаризації, вбачається, що квартира АДРЕСА_1 належала ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності (а. с. 7, 8).

За приписами ч. ч. 1-2 ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Пленум Верховного Суду України у п. 12 постанови від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" надав роз`яснення, що у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (ч. 2 ст. 370, ч. 2 ст. 372 ЦК) Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.

З наведеного вбачається, що державний нотаріус Одинадцятої київської державної нотаріальної контори Васильєва О.В. протиправно не видає ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом на частину квартири АДРЕСА_1 , що за життя належала ОСОБА_3 .

За таких обставин ефективним засобом захисту порушеного права спадкоємця ОСОБА_1 на набуття у власність майна в порядку спадкування за законом (таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням) є оскарження бездіяльності державного нотаріуса Одинадцятої київської державної нотаріальної контори Васильєвої О.В. щодо невидачі свідоцтва про право на спадщину за законом чи пред`явлення позову про визнання права власності на спадкове майно.

Натомість заявник просить суд встановити факт, що квартира АДРЕСА_1 загальною площею 59,4 кв. м розподіляється між співвласниками ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у рівних частках, а саме - по 19,8 кв. м.

Такий факт у судовому порядку не може бути встановлений, позаяк квартира АДРЕСА_1 належала ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної, а не спільної часткової власності.

Крім цього, за положеннями п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності на майно припиняється у разі смерті власника.

Отже, після смерті ОСОБА_3 його право власності на частину квартири АДРЕСА_1 припинилось, а тому встановлення факту належності на праві власності майна померлій особі суперечитиме положенням цивільного та цивільного процесуального законодавства.

Ураховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку про необхідність відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його заяви про встановлення факту, що має юридичне значення.

Керуючись ст. ст. 328, 346, 355, 368, 370 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 258, 263-265, 315 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , державний нотаріус Одинадцятої київської державної нотаріальної контори Васильєва Ольга Вікторівна, про встановлення факту, що має юридичне значення, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Андрейчук

Повний текст рішення виготовлено 06 грудня 2019 року