РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2019 року

м. Рівне

Справа № 572/1917/15-у

Провадження № 22-ц/4815/381/19

Головуючий суддя в суді 1 інстанції: ОСОБА_1

Рішення ухвалене в м. Сарни Рівненської області

Дата ухвалення повного тексту рішення не зазначена

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий : Боймиструк С.В., судді: Гордійчук С.О., Хилевич С.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 13 липня 2018 року в справі за позовом Комунального підприємства "Житлосервіс" Сарненської міської ради до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач комунальне підприємство "Житлосервіс" Сарненської міської ради (далі КП "Житлосервіс") звернулися до Сарненського районного суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, яка з урахуванням розрахунку заборгованості за послуги по обслуговуванню житла від 22.05.2018 складає 2445,85 грн.

Заочним рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 13 липня 2018 року позов задоволено повністю. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь КП "Житлосервіс" 2445,85 грн. заборгованості за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території. Вирішено питання про судові витрати.

20 серпня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Сарненського районного суду Рівненської області із заявою про перегляд вказаного заочного рішення.

Ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 22 грудня 2018 року залишено без задоволення заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення від 13.07.2018.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує на те, що договір №110 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території між КП "Житлосервіс" і ним укладено 16 травня 2013 року і з того часу він справно оплачує послуги, якими по суті не користується, так як постійно проживає в смт. Зарічне.

Вважає розрахунок заборгованості наданий позивачем є неправомірним та фіктивним, оскільки не веде точного обліку сплати послуг, адже при наданні ним квитанцій про сплату послуг позивачем було зменшено позовні вимоги з 3073,77 грн до 2445,85 грн.

Покликаючись на викладені обставини, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

У поданому КП "Житлосервіс" відзиві на апеляційну скаргу, вважає, що доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, є формальними, безпідставними та необґрунтованими, а тому не спростовують правильність висновків суду першої інстанції про задоволення позовних вимог позивача.

Зазначає про те, що ОСОБА_2 являється власником квартири АДРЕСА_1. На момент звернення з позовом даний будинок перебував на балансі та обслуговувався КП "Житлосервіс". Протягом тривалого часу відповідач, ігноруючи норми чинного законодавства не сплачував за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, внаслідок чого, за його особовим рахунком утворилась заборгованість в сумі 2445,85 грн.

Вказує, що не відповідають дійсності доводи апеляційної скарги, що відповідач справно оплачував послуги, надані підприємством, оскільки плата вносилась не регулярно та не по встановленому тарифу, а на власний розсуд апелянта. Даний факт підтверджується квитанціями, які надав ОСОБА_2

Також не погоджується із доводами апеляційної скарги, щодо відсутності обовязку сплати заборгованості за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій в звязку з тим, що він ними не користується, оскільки чинним законодавством України не передбачена можливість зменшення чи скасування оплати в разі не проживання власника в житлі, яке йому належить.

За наведеного, просили залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно з ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 274, ч.1 ст. 368, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду у порядку письмового та спрощеного позовного провадження, як малозначна справа.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Частинами 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає даним вимогам закону.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції вважав обґрунтованими доводи позивача про наявність правових підстав для стягнення з відповідача 2445,85 грн заборгованості за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується колегія судів апеляційної інстанції виходячи з наступного.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1.

16 травня 2013 року між КП "Житлосервіс" та ОСОБА_2 укладено договір №110 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території (а.с.11-12).

На момент звернення з позовом КП «Житлосервіс» є балансоутримувачем та виконавцем житлово-комунальних послуг з утримання житлового будинку.

Рішенням виконавчого комітету Сарненської міської ради №237 від 15 жовтня 2014 року встановлено тарифи на послуги, що надає КП "Житлосервіс" з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій згідно додатків 1,2 (а.с.17,18).

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що відповідач як споживач послуг з утримання житлового будинку та прибудинкової території, що надаються позивачем, зобов'язані оплатити ці послуги, наявна заборгованість підлягає стягненню.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги, що з моменту укладення договору №110 між КП "Житлосервіс" та відповідачем про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, останній справно оплачує послуги, якими по суті не користується, так як постійно проживає в смт. Зарічне, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов'язує. Власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 332 ЦК України).

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання та елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги включають в себе і послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо).

Пунктом 7 Правил користування приміщеннями жилих будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України в редакції від 24 січня 2006 року № 45 встановлено, що власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Належних та допустимих доказів того, що відповідач не користувався послугами, що йому надавались з утримання будинку та прибудинкової території суду не надано.

Наданий КП "Житлосервіс" до позовної заяви розрахунок заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території відповідачем не спростовано.

Доводи апеляційної скарги, що відповідач вчасно та в повному обсязі оплачував послуги, надані підприємством, не заслуговують на увагу, оскільки плата вносилась не регулярно та не по встановленому тарифу, а на власний розсуд апелянта, що підтверджується наданими відповідачем квитанціями (а.с.68-76).

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Справа судом розглянута повно та об'єктивно. Норми матеріального і процесуального права застосовано правильно.

Викладені у рішенні висновки відповідають обставинам справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Відповідно доп.1ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд першої інстанції дотримавшись норм матеріального та процесуального права, повно і всебічно з'ясувавши всі дійсні обставини спору сторін, вирішив дану справу згідно із законом і підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає,

Керуючись ст.ст. 367, п.1 ч.1 ст. 374, 375, 381, 382, 384, п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Заочне рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 13 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 березня 2019 року.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: С.О. Гордійчук

ОСОБА_3