Справа № 500/7131/18
Провадження № 2/500/1019/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2019 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючий - суддя Швець В.М.,

за участю: секретаря судового засідання Кузьменко О.М.,

представника позивача Волкогонова О.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ізмаїл цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», треті особи: Ізмаїльський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі: Банк), треті особи: Ізмаїльський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (далі: ДВС), приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А. (далі: Нотаріус) про визнання виконавчого напису Нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, мотивуючи свої вимоги тим, що 07 вересня 2005 року між позивачем та Банком була підписана заява на видачу та обслуговування кредитної картки за якою банк надав ОСОБА_1 кредит у сумі 2500грн. 29 березня 2017 року Нотаріусом було вчинено виконавчий напис за № 1748 щодо стягнення з позивача на користь Банку грошових коштів на суму 22192грн. 21коп. 25 липня 2017 року ДВС на підставі цього виконавчого напису були відкрито виконавче провадження № 54382310 на накладено арешт на майно боржника. Позивач вважає, що виконавчий напис, зроблений Нотаріусом, є таким, що не підлягає виконанню, оскільки останній було зроблено таємно, без попередження боржника, без направлення боржнику письмової вимоги, без надання нотаріусу документів, що підтверджують безспірність суми боргу та з пропущенням строку позовної давності. Також просив скасувати арешт майна боржника - ОСОБА_1 , який був накладений ДВС. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача Банку в судове засідання надав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що зобов`язання за кредитним договором позивач не виконував належним чином, вважає, що виконавчий напис відповідає вимогам закону, просив справу розглядати за його відсутності

Представник третьої особи ДВС - в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Третя особа Нотаріус - в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутності.

У відповідності зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів.

Вивчивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 07 вересня 2005 року між позивачем та Банком була підписана заява на видачу та обслуговування кредитної картки за якою банк надав ОСОБА_1 кредит у сумі 2500грн. (а.с.6) 29 березня 2017 року Нотаріусом було вчинено виконавчий напис за № 1748 щодо стягнення з позивача на користь Банку грошових коштів на суму 22192грн. 21коп. (а.с.52) 25 липня 2017 року ДВС на підставі цього виконавчого напису були відкрито виконавче провадження № 54382310 на накладено арешт на майно боржника. Дане також підтверджується постановою державного виконавця від 25 липня 2017 року (а.с.10) Постановою ДВС від 21 червня 2018 року виконавчий документ повернуто стягувачу (а.с.11).

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Згідно статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.3, 3.4 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»).

Як вбачається з виконавчого напису (а.с.52) Нотаріусу звернуто стягнення з ОСОБА_1 на користь Банку грошових коштів на суму 22192грн. 21коп., які складаються з: - заборгованості за тілом кредиту в сумі 2406грн. 99коп.; - заборгованості за відсотками в сумі 18252грн. 26коп.; - заборгованості по штрафам на загальну суму 1532грн. 96коп.

Враховуючи положення ст. 88 Закону України «Про нотаріат» на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису він повинен був перевірити правомірність вимог стягувача за вимогами в повному обсязі в тому числі і строки давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині. Дана позиція суду співпадає з позицією Верховного Суду України, викладеною в Постанові від 05 липня 2017 року в справі №6-887 цс17.

Згідно ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір юридично закріплює відносини між сторонами, надаючи їм характер зобов`язань, виконання яких захищене законом; визначає порядок, способи та послідовність здійснення дій сторонами, передбачає засоби забезпечення зобов`язань.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

На підставі ст.638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є: умови про предмет договору; умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду; а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Для укладення договору основне значення мають істотні умови. За загальною нормою цивільного права, договір вважається укладеним в належній формі тільки якщо сторони домовилися з приводу всіх суттєвих умов договору.

Договір є видом правочину і для його укладення та чинності сторонами необхідно дотримуватись усіх тих вимог, які визначені уст.203 ЦК України для всякого правочину.

Підписана заява від 07 вересня 2005 року, яка оформлювалася одночасно з видачею картки, містить фактично лише одну умову, притаманну договору - це бажаний кредитний ліміт - 2500 грн. Будь-яких інших умов, в тому числі істотних, які притаманні договору, в даній заяві не вказано. Наявність підпису позивача в Анкеті-заяві про те, що він згодний з тим, що підписана ним Анкета-заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, становлять між ним та банком "Договір надання банківських послуг" та те, що він ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами, не може бути прийнятий як належний та допустимий доказ. Ознайомлення з будь-яким документом має бути підтверджений підписом особи. Крім цього, коли мова іде в документі про істотну умову, притаманну договору, підпис особи засвідчує не лише ознайомлення з документом, а і згоду на викладені в документі умови, обов`язки, наслідки невиконання зобов`язань, розміри штрафних санкцій, розміри та порядок нарахування процентів, право банку на зміну умов в односторонньому порядку, збільшення розміру ліміту тощо.

Таким чином, сума боргу та підстави його виникнення не є безспірними, що мало б стати перешкодою для вчинення виконавчого напису.

Окрім зазначеного, про відсутність безспірності свідчать і наступні дії сторін, а саме: звернення банку 19 серпня 2014 року з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та залишення цього позову за заявою самого позивача без розгляду. Дана обставина свідчить про наявність спору між учасниками справи, що має бути враховане при розгляді цього позову.

Вимоги про те, що умовою для вчинення нотаріусом виконавчого напису є безпірність наявності боргу та його розміру дотримується також судова практика, викладена, зокрема, в рішенні Верховного Суду від 23 січня 2018 року по справі № 310/9293/15-ц.

Крім того, при наявності пропущеного строку позовної давності нотаріус не вправі був вчиняти оспорюваний виконавчий напис.

Згідно ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Ці ж положення зазначені в п. п.3.1,3.4 ч.З гл.16 Порядку.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно до ч.5 ст.261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання.

Як вбачається з вказаної заяви від 07 вересня 2005 року, у Банку право на примусове стягнення боргу виникло 07 вересня 2006 року, отже останнім днем для висунення вимоги про примусове стягнення боргу є 07 вересня 2009 року.

В той же час, як вбачається з виконавчого надпису він був неправомірно вчинений нотаріусом 29 березня 2017 року, тобто після спливу загальної позовної давності.

Враховуючи, що виконавчий напис був вчинений безпідставно, то і арешт на майно боржника позивача накладений на підставі виконавчого напису також є безпідставним, а тому підлягає скасуванню.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Керуючись, ст.ст.16,18,203,257,261,626,628,638 ЦК України, ст.ст. 5,12, 13,76, 81, 141, 259, 263-265, 267 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», треті особи: Ізмаїльський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва Артема Анатолійовича, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 1748 від 29 березня 2017 року, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 22192грн. 21 коп.

Скасувати арешт майна боржника - ОСОБА_1 , який був накладений Ізмаїльським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області по виконавчому провадженню № 54382310 постановою від 25 липня 2017 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 06 грудня 2019 року.

Суддя: В.М.Швець