Справа № 127/7988/18
Провадження № 22-ц/801/662/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Венгрин О. О.
Доповідач:Матківська М. В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2019 рокуСправа № 127/7988/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

Головуючого: Матківської М.В.

Суддів: Сопруна В.В., Стадника І.М.

Секретар: Богацька О.М.

За участю: позивача ОСОБА_1 , його представника адвоката Сіроштана Р.В.; представників відповідача ОСОБА_2 і ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції

на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 січня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції і Державної установи «Центр пробації» про визнання протиправним наказу про звільнення з роботи, зобов`язання внести зміни до наказу про звільнення, зобов`язання виплатити грошову компенсацію у виді середнього заробітку,

Рішення ухвалила суддя Венгрин О.О.

Рішення ухвалено о 16.41 год. у м. Вінниці

Дата складання повного тексту рішення 28 січня 2019 року,

Встановив:
6 квітня 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Свої вимоги мотивував тим, що він працював на посаді фахівця (з питань соціальної роботи з суб`єктами пробації) Вінницького міськрайонного відділу з питань пробації Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції. 26 грудня 2017 року він добровільно уклав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу з Міністерством Оборони України строком на три роки. Внаслідок укладення контракту його було зараховано до складу Збройних Сил України та призначено на посаду водія номером обслуги зенітного артилерійського взводу батальйону охорони. 26 грудня 2017 року він звернувся до Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції із заявою про звільнення від проходження служби із збереженням за ним місця роботи і посади, а також середнього заробітку на час проходження військової служби під час дії особливого періоду відповідно до ст. 119 ч. 3 КЗпП України. Наказом начальника Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції від 26 грудня 2017 року № 207/ОС-17 його звільнено з посади фахівця (з питань соціальної роботи з суб`єктами пробації) Вінницького міськрайонного відділу з питань пробації відповідно до п. 3 ст. 36 КЗпП України. Підставою для звільнення стало укладення контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах рядового складу 26 грудня 2017 року.

Таке звільнення вважає незаконним, оскільки відповідачем не враховані гарантії, передбачені частиною 3 статті 119 КЗпП України, згідно якої за працівниками, прийнятими на військову службу за контрактом під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23 травня 2018 року за заявою позивача залучено до участі у справі співвідповідачем Державну установу «Центр пробації».

З урахуванням у тому числі поданих 3 вересня 2018 року та 29 листопада 2018 року уточнених позовних заяв ОСОБА_1 просив визнати поважними причини пропуску строку на звернення з позовом до суду та поновити їх; визнати протиправним наказ начальника Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції від 26 грудня 2017 року за № 207/ОС-17 «Про особовий склад» про звільнення його з посади фахівця (з питань соціальної роботи з суб`єктами пробації) Вінницького міськрайонного відділу з питань пробації Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції з 26 грудня 2017 року, з підстав відповідно до п. 3 ст. 36 КЗпП України (призов або вступ працівника на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу); зобов`язати Центрально-Західне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції внести зміни до наказу № 207/ОС-17 від 26 грудня 2017 року «Про особовий склад» шляхом викладення в новій редакції: «Звільнити ОСОБА_1 з посади фахівця (з питань соціальної роботи з суб`єктами пробації) Вінницького міськрайонного відділу з питань пробації Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції з 26 грудня 2017 року відповідно до ч. 3 ст. 119 КЗпП України (прийняття на військову службу за контрактом, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зі збереженням за ним місця роботи, посади і середнього заробітку); зобов`язати Центрально-Західне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції нарахувати та виплатити йому грошову компенсацію у вигляді середнього заробітку за весь час починаючи з 27 грудня 2017 року по час вступу в законну силу рішення суду; допустити судове рішення в частині стягнення заробітної плати в межах одного місяця до негайного виконання.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14 січня 2019 року позов задоволено.

Визнано протиправним наказ начальника Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції № 207/ОС-17 від 26 грудня 2017 року «Про особовий склад» в частині звільнення ОСОБА_1 з посади фахівця (з питань соціальної роботи з суб`єктами пробації) Вінницького міськрайонного відділу з питань пробації Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції з 26 грудня 2017 року відповідно до п. 3 ст. 36 КЗпП України (призов або вступ працівника на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу).

Зобов`язано Центрально-Західне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції внести зміни до наказу № 207/ОС-17 від 26 грудня 2017 року «Про особовий склад» в частині, шляхом викладення в новій редакції: «Звільнити ОСОБА_1 з посади фахівця (з питань соціальної роботи з суб`єктами пробації) Вінницького міськрайонного відділу з питань пробації Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції з 26 грудня 2017 року відповідно до ч. 3 ст. 119 КЗпП України (прийняття на військову службу за контрактом, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зі збереженням за ним місця роботи, посади і середнього заробітку).

Зобов`язано Центрально-Західне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію у виді середнього заробітку за період з 27 грудня 2017 року за весь час невиплати заробітної плати.

Стягнуто з Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції на користь держави 2 114,40 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач Центрально-Західне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції просить скасувати рішення суду в частині визнання протиправним наказу, в частині зобов`язання Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції внести зміни до наказу № 207/ОС-17 від 26 грудня 2017 року «Про особовий склад» в частині, шляхом викладення в новій редакції: «Звільнити ОСОБА_1 з посади фахівця (з питань соціальної роботи з суб`єктами пробації) Вінницького міськрайонного відділу з питань пробації Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції з 26 грудня 2017 року відповідно до ч. 3 ст. 119 КЗпП України (прийняття на військову службу за контрактом, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зі збереженням за ним місця роботи, посади і середнього заробітку) та зобов`язання Центрально-Західне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції нарахувати й виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію у виді середнього заробітку за період з 27 грудня 2017 року за весь час невиплати заробітної плати. Поновити ОСОБА_1 на посаді фахівця (з питань соціальної роботи з суб`єктами пробації) Вінницького міськрайонного відділу з питань пробації Державної установи «Центр пробації» з 1 червня 2018 року з виплатою йому середньомісячного заробітку та здійснити розподіл судових витрат з урахуванням наданих пояснень.

Зазначив, що рішення суду винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідач Державна установа «Центр пробації» рішення суду не оскаржив, відзив на апеляційну скаргу не подав.

Позивач ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, у якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У судовому засіданні представники відповідача Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції підтримали апеляційну скаргу, просять її задовольнити.

Позивач і його представник заперечили апеляційну скаргу, просять її залишити без задоволення і залишити без зміни рішення суду.

Представник відповідача Державної установи «Центр пробації», будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, причини не явки не повідомив.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Відповідно до ч. 1 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

При цьому суд досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї та приймає докази, які не були подані до суду першої інстанції, лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, а також не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги рішення суду оскаржує відповідач Центрально-Західне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції лише в частині, про що зазначено в апеляційній скарзі (том 2 а. с. 20).

Тому суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду лише в оскаржуваній відповідачем частині.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював на посаді фахівця (з питань соціальної роботи з суб`єктами пробації) Вінницького міськрайонного відділу з питань пробації Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції.

26 грудня 2017 року ОСОБА_1 добровільно уклав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу з Міністерством Оборони України строком на три роки. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 30-РС від 26 грудня 2017 року ОСОБА_1 зараховано до складу Збройних Сил України та призначено на посаду водія номером обслуги зенітного артилерійського взводу батальйону охорони (том 1 а. с. 7-9, 6).

26 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції із заявою, у якій вказав, що в зв`язку із прийняттям на військову службу за контрактом під час дії особливого періоду, у військову частину НОМЕР_1 м. Калинівка, просить зберегти за ним місце роботи, посаду і середній заробіток на підставі частини 3 статті 119 КЗпП України, і повідомив про укладення контракту 26 грудня 2017 року строком на 3 роки (том 1 а. с. 10).

Наказом начальника Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції № 207/ОС-17 від 26 грудня 2017 року його звільнено з посади фахівця (з питань соціальної роботи з суб`єктами пробації) Вінницького міськрайонного відділу з питань пробації відповідно до п. 3 ст. 36 КЗпП України. Підставою для звільнення стало укладення контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах рядового складу від 26 грудня 2017 року (том 1 а. с. 5).

Відповідні відомості внесені до трудової книжки ОСОБА_1 в записах за № 12-14 (том 1 а. с.14-16).

Згідно довідки про доходи № 12 від 23 січня 2018 року ОСОБА_1 , який працював фахівцем (з питань соціальної роботи з суб`єктами пробації) Вінницького міськрайонного відділу з питань пробації Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, за 12 місяців 2017 року отримав 64 377,79 грн. (том 1 а. с. 11).

Згідно наказу Міністра юстиції України № 4322/5 від 28 грудня 2017 року утворено Державну установу «Центр пробації» та затверджено Положення про Державну установу «Центр пробації» (том1 а.с.128, 129-138).

Наказом Міністерства юстиції України № 50/к від 10 січня 2018 року затверджено структуру Державної установи «Центр пробації» та штат Державної установи «Центр пробації» згідно з додатками (т. 1 а. с. 139-140).

Додатком № 24 до цього наказу є штат уповноважених органів з питань пробації у Вінницькій області (філії) (том 1 а. с. 155-167).

Начальник Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції 2 березня 2018 року підписав наказ № 47/ОС-18 «Про особовий склад», яким попередив працівників про можливе вивільнення після закінчення двомісячного терміну з моменту попередження, проведеного на виконання наказу Міністерства юстиції України від 10 січня 2018 року № 50/к «Про затвердження структури та штату Державної установи «Центр пробації», у зв`язку із змінами у штаті Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції (том 1 а. с. 64-76).

Наказом начальника Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції № 114/ОС-18 від 30 травня 2018 року «Про особовий склад», звільнено із займаних посад осіб начальницького складу з 31 травня 2018 року та направлено їх для подальшого проходження служби до Державної установи «Центр пробації» в порядку ст. 65 Закону України «Про Національну поліцію» і вільнонайманих працівників у порядку переведення за їх ініціативою до цієї ж державної установи на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України (том 1 а. с. 86, 87-117).

Згідно довідки Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції від 14 січня 2019 року вакансії посад вільнонайманих працівників в Центрально-Західному міжрегіональному управлінні з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції станом на 14 січня 2019 року відсутні (том 2 а. с. 3).

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є призов або вступ працівника або власника фізичної особи на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу, крім випадків, коли за працівником зберігаються місце роботи, посада відповідно до частини третьої та четвертої статті 119 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 119 КЗпП України працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбачених законами України «Про військовий обов`язок і військову службу» і «Про альтернативну (невійськову) службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», надаються гарантії та пільги відповідно до цих законів.

Згідно із частиною 3 статті 119 КЗпП України за працівниками призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб-підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Згідно із частиною 2 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» проходження військової служби здійснюється громадянами України у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

У частині 2 статті 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зазначено, що громадяни України, призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та(або) введенням воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими частинами третьою та четвертою статті 119 КЗпП України, а також частиною 1 статті 51, частиною 5 статті 53, частиною 3 статті 57, часиною 5 статті 61 Закону України «Про освіту».

Із наведених норм матеріального закону слідує, що гарантії, передбачені частинами 3 і 4 статті 119 КЗпП України надаються не тільки особам, які були призвані на військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, але й тим, що були прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці чи настання особливого періоду.

Позивач по справі ОСОБА_1 уклав 26 грудня 2017 року із Міністерством оборони України контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу, за погодженням сторін на три роки (том 1 а. с. 7-9).

Наказом начальника Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції № 207/ОС-17 від 26 грудня 2017 року ОСОБА_1 звільнено з посади фахівця (з питань соціальної роботи з суб`єктами пробації) з 26 грудня 2017 року відповідно до п. 3 ст. 36 КЗпП України (призов або вступ працівника на військову службу, направлення на альтернативну службу). Підставою видачі такого наказу став контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах рядового складу від 26 грудня 2017 року (том 1 а. с. 5).

Судом першої інстанції вірно враховано ту обставину, що особливий період діє в Україні з 17 березня 2014 року після оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію». Президент України відповідного рішення про скасування особливого періоду, як і рішення про демобілізацію військовослужбовців, прийнятих на військову службу за контрактом на строк до закінчення особливого періоду, не приймав.

Таким чином правильним є висновок суду першої інстанції про безпідставність посилання відповідача на закінчення особливого періоду з підстав відсутності мобілізації, оскільки закінчення періоду мобілізації не є підставою для припинення особливого періоду.

За таких обставин на позивача ОСОБА_1 розповсюджуються гарантії збереження місця роботи, посади і середнього заробітку в установі, в якій він працював на час вступу на військову службу, передбачені статтею 119 КЗпП України.

Суд першої інстанції, встановивши такі обставини по справі і врахувавши вимоги матеріального закону, прийшов до думки, що звільнення ОСОБА_1 із займаної посади на підставі пункту 3 частини 1 статті 36 КЗпП України під час проходження ним військової служби проведено незаконно, тому обгрунтовано постановив рішення про визнання наказу про звільнення ОСОБА_1 протиправним, про внесення змін до цього наказу про звільнення та про нарахування і виплату позивачу грошової компенсації у вигляді середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, починаючи із 27 грудня 2017 року.

Наведені в апеляційній скарзі доводи є безпідставними, жодним чином не впливають на законність судового рішення, оскільки не базуються на нормах діючого матеріального закону, у тому числі і на нормах трудового законодавства, про що наведено вище.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального і процесуального права, в зв`язку з чим не підлягає до скасування, а апеляційна скарга не підлягає до задоволення, оскільки наведені в ній доводи правильність висновків суду не спростовують.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, суд

Постановив:
Апеляційну скаргу Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийМ.В. Матківська
СуддіВ.В. Сопрун
І.М. Стадник

Повне судове рішення складено 29 березня 2019 року.