ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3643/19 Справа № 201/8412/18 Суддя у 1-й інстанції - Федоріщев С. С. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 року

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.,

при секретарі - Кошара О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Волхонтет-Граніт

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2018 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Волхонтент Граніт» про стягнення суми заборгованості за договором оренди нежитлової будівлі та обладнання, за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Волхонтент Граніт» до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди нежитлової будівлі та обладнання,-

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2018 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Волхонтент Граніт» про стягнення суми заборгованості за договором оренди нежитлової будівлі та обладнання.

В листопаді 2018 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшов зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Волхонтент Граніт» до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди нежитлової будівлі та обладнання.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Волхонтет-Граніт» про стягнення суми заборгованості за договором оренди нежитлової будівлі та обладнання задоволено:

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Волхонтет-Граніт» (, адреса: 46020, Тернопільська обл., м. Тернопіль, вул. Поліська , буд. 11) на користь ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) заборгованість за договором оренди № 01/11/17 від 02.11.2017 року за період з 02.11.2017 року по 31.07.2018 року, в сумі 899158 гривень 85 коп.

Стягнуто товариства з обмеженою відповідальністю «Волхонтет-Граніт» (, адреса: 46020, Тернопільська обл., м. Тернопіль, вул. Поліська , буд. 11) на користь ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) сплачений останнім судовий збір у розмірі 8810,00 грн.

У задоволенні зустрічного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Волхонтет-Граніт» до ОСОБА_1 про визнання договору оренди нерухомого майна недійсним відмовлено.

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю Волхонтет-Граніт просить скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в справі №201/8412/18 від 13 грудня 2018 року та постановити нове рішення, яким відмовити в позові ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Волхонтент Граніт» про стягнення суми заборгованості за договором оренди № 01/11/17 від 02 листопада 2017 року 899 158 грн. 85 коп. та задовольнити позовні вимоги за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Волхонтент Граніт» до ОСОБА_1 про визнання недійсним договір №201/8412/18 від 13 грудня 2018 року оренди нежитлової будівлі та обладнання.

У відзиві ОСОБА_1 на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Волхонтет-Граніт на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2018 року просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу, відповідно, без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов до висновку, що покладені на ТОВ «Волхонтет-Граніт» зобов`язання відповідно до договору оренди № 01/11/17 від 02.11.2017 року належним чином не виконуються і в установлені договором строки орендну плату не вноситься, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні зустрічних позовних вимог ТОВ «Волхонтет-Граніт», суд першої інстанції дійшов до висновку, що підстав для визнання недійсним договору оренди № 01/11/17 від 02.11.2017 року відсутні.

Але з таким висновком суду повністю погодитись неможливо з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва від 04.08.2012 року, виданого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Салій ГЛ., зареєстроване в реєстрі за №2054, ОСОБА_1 належить на праві власності майно, що складається з нежитлового приміщення загальною площею 3716,5 кв.м, що знаходиться на АДРЕСА_2 .

02.11.2017 року між сторонами по справі було укладено попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна, який посвідчено приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Салій Г.Я. та зареєстровано в реєстрі за №1680.

Згідно умов п. 1.1. даного договору його сторони зобов`язались укласти та належним чином оформити договір купівлі-продажу нерухомого майна - нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_2 , на умовах і в порядку, визначених даним договором.

Згідно до п. 2.3. попереднього договору, з метою забезпечення реалізації своїх намірів щодо купівлі-продажу нерухомого майна, ТОВ «Волхонтет-Граніт» передало ОСОБА_1 перший внесок, а саме: рухоме майно вартістю 804 881,70 грн.

02.11.2017 року між сторонами по справі був укладений договір оренди нежитлової будівлі та обладнання № 01/11/17.

Відповідно до п. 3.1. договору оренди об`єктом оренди є нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва ВРХ 317646 від 04.09.2012 року, завіреного приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Салій ГЛ., за реєстром №2054, та обладнання, яке належить ОСОБА_1 на підставі попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна НМТ 234411 від 02.11.2017 року, завіреного приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Салій Г.Я. за реєстром №1680.

Термін оренди, згідно до п. 4.1. договору оренди встановлюється з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі обладнання в оренду по 01.07.2018 року.

Згідно до розділу 5 договору оренди за користуванням об`єктом оренди Орендар виплачує Орендодавцю орендну плату у розмірі 3 500 доларів США. Суми, які оплачуються розраховуються за курсом, який визначений на сайті www.kurs.com.ua та діє на момент розрахунку. Валютою договору є гривня України і усі фінансові розрахунки між сторонами виконуються національною валютою України. Всі розрахунки між сторонами здійснюються в м. Дніпро за місцем мешкання Орендодавця. Плата за останній календарний місяць оренди виплачується Орендарем упродовж 3-х днів з моменту підписання акту прийому-передачі. Плата за оренду виплачується щомісячно, не пізніше 10-го числа поточного місяця.

Згідно до п. 8.1. договору оренди передбачена пеня у розмірі облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення за порушення умов п. 5.1., п. 5.4.

Також встановлено, що 02.11.2017 року між сторонами було укладено акт прийому-передачі до договору оренди нежитлового приміщення № 01/11/17, який підписано сторонами, з якого вбачається, що Орендодавцем було передано, а Орендарем прийнято Нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_2 , полірувальна лінія Педріні (М-743), верстат форматної різки Педріні (М-743), верстат калібрувальний Педріні (М-641), верстат однодисковий поперечної різки (М-539), торцово-фасочна машина (Siga), верстат фасочний Педріні (М-839).

Згідно до розрахунку, наданого стороною позивача за первісним позовом, борг ТОВ «Волхонтет-Граніт» за договором оренди № 01/11/17 від 02.11.2017 року за період з 02.11.2017 року по 31.07.2018 року становить 899158,85 грн., з яких заборгованість по оренді - 833878,60 грн. та пеня 65280,25 грн.

Даний розрахунок ТОВ «Волхонтет-Граніт» не оспорювався, доказів оплати орендної плати чи свого розрахунку ТОВ «Волхонтет-Граніт» під час судового розгляду не надало.

Однак, як вбачається з матеріалів справи договір оренди нежитлової будівлі та обладнання № 01/11/17 від 02 листопада 2017 року був укладений у зв`язку з укладення 02 листопада 2017 року попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна у відповідності до якого ОСОБА_1 зобов`язувався продати ТОВ «Волхонтет- раніт» в період з 02 листопада 2017 року по 01 липня 2018 року нерухоме майно - нежитлову будівлю за адресою АДРЕСА_2 .

Однак у вказаний період договір купівлі- продажу нежитлової будівлі по АДРЕСА_2 так і не був укладений. Причиною не укладення даного договору стало те, що з моменту укладення Попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна і по даний час нежитлова будівля по АДРЕСА_2 перебуває під арештом, що підтверджується інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 10.07.2018 року за № 130363772.

Відповідно до даної інформації на нерухоме майно нежитлової будівлі загальною площею 3716,5 кв.м. за адресою АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_1 , накладено арешт згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП № 31901961 від 04.07.2012 року Жовтневого відділу ДВС Дніпропетровського міського управління юстиції, державним виконавцем Єсюніною В.А..

Відповідно до вимог ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч.1 ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, Постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства,

Таким чином, договір оренди №01/11/17 від 02 листопада 2017 року був укладений сторонами в супереч вимогам чинного законодавства України.

Згідно п. 5.7. даного договору сума визначена у п. 5.1. оплачується готівкою згідно акту прийому-передачі грошей за місцем реєстрації орендодавця. Із наданого ОСОБА_1 розрахунку заборгованості по орендній платі вбачається, що сума орендної плати становить: за листопад 2017 року - 86 758,01 грн.; за грудень 2017 року 94 917,77 грн.; за січень 2018 року 98 711,35 грн.; за лютий 2018 року 94 934,08 грн.; за березень 2018 року 92 221,35 грн.; за квітень 2018 року 91 094,39 грн.; за травень 2018 року 91 766,63 грн.; за червень 2018 року 91 600,88 грн.; за липень 2018 року 91 874,14 грн..

Враховуючи ті обставини, що орендарем за даним договором оренди є юридична особа, яка у відповідності до Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України 29.12.2017 № 148 мають право здійснювати розрахунки готівкою протягом одного дня за одним або кількома платіжними документами: з фізичними особами - у розмірі до 50000 (п`ятдесяти тисяч гривень включно.

Тобто враховуючи вказану норму орендар не може провести оплату готівкою за орендну плату ОСОБА_1 в розмірі більше 50 000,00 грн., а враховуючи те, що орендна плата в середньому становить більше 90 000,00 грн. така плата за оренду може бути проведена лише по перерахунку з розрахункового рахунку підприємства на рахунок орендодавця.

Окрім того, на час укладення договору оренди станом на 02.11.2017 року діяла постанова Правління Національного банку України від 25.11.2016 року № 407 Про внесення змін до постанови Правління Національного банку України від 06 червня 2013 року № 210 «Про встановлення граничної суми розрахунків готівкою", зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 липня 2013 року за № 1109/23641, де були внесені такі зміни: 1) у пункті 1: абзац третій викласти в такій редакції: між фізичною особою та підприємством (підприємцем) протягом одного дня в розмірі 50000 (п`ятдесяти тисяч) гривень.

Тобто, виходячи із норм Постанови Правління Національного банку України від 25.11.2016 року № 407 Про внесення змін до постанови Правління Національного банку України від 06 червня 2013 року № 210 «Про встановлення граничної суми розрахунків готівкою", яка діяла на час укладення договору від 02.11.2017 року так і Постановою Правління Національного банку України від 29.12.2017 №148 було встановлено граничні суми розрахунків готівкою юридичної особи з фізичною, що становила не більше 50 000,00 грн., а відтак п. 5,7, договору оренди № 01/11/17 від 02 листопада 2017 року суперечить нормі закону та практично не може бути виконаний орендарем. Окрім зазначеного також і тими обставинами, що орендодавцем в договорі оренди не вказується розрахункового рахунку на який відповідачем можна було б перерахувати кошти.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до вимог п.5.1. Договору оренди від 02.11.2017 року зазначено, що «...усі фінансові розрахунки між сторонами виконуються національною валютою України згідно з виставленими Орендодавцем рахунками».

ТОВ «Волхонтет-Граніт» зазначає, що таких рахунків не отримував жодного разу, що дає підстави вважати позовні вимоги ОСОБА_1 безпідставними та передчасними з огляду на те, що ТОВ «Волхонтет-Граніт» про фактичну суму нарахованої орендної плати знати не міг, а відсутність таких рахунків в матеріалах справи і є не наданням ОСОБА_1 належних та допустимих доказів, які могли б підтвердити його намір на набуття цивільних прав та обов`язків, а відтак і фактичного виконання умов договору оренди.

Відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, згідно п. 13.1. Договору оренди, договір діє до 01.07.2018 року , саме до часу остаточного виконання зобов`язань ОСОБА_1 за попереднім договором купівлі-продажу нерухомого майна від 02.11.2017 року, який, як зазначив у своєму рішенні суд першої інстанції «є правочином, який породжує для його учасників викладені в цьому договорі зобов`язання», а за умовами п. 6.1. Попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна ОСОБА_1 зобов`язувався укласти Основний договір купівлі-продажу в період з 02 листопада 2017 року до 01 липня 2018 року, однак вчинити такі дії він не міг по причині арешту даного майна.

Згідно п.2 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» підприємство зобов`язане видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.

Відповідно до п.9 вказаної статті також зазначає, що підприємство зобов`язане щоденно друкувати на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) фіскальні звітні чеки у разі здійснення розрахункових операцій і забезпечувати їх зберігання в книгах обліку розрахункових операцій.

Вимоги до організації та регулювання обігу готівки (включаючи порядок оформлення касових операцій) регулюється «Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», затвердженим постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року №637 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 13.01.2005 року за №40/10320), яке діяло на час укладення договору оренди.

Також Постановою Національного банку №148 ( v0148500-17 ) від 29.12.2017 року було затверджено нове Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, яке діє по даний час.

Пунком 4 цього Положення, що діяло на час договірних зобов`язань зазначено, що суб`єкти господарювання, які відкрили поточні рахунки в банках і зберігають на цих рахунках свої кошти, здійснюють розрахунки за своїми грошовими зобов`язаннями, що виникають у господарських відносинах, у безготівковій формі, а також у готівковій формі з дотриманням обмежень та в порядку, установленому законодавством України.

Відповідно до п.6 вищезазначеного Положення визначено, що суб`єкти господарювання мають право здійснювати розрахунки готівкою протягом одного дня за одним або кількома платіжними документами: 1) між собою - у розмірі до 10 000 (десяти тисяч гривень уключно; 2) з фізичними особами - у розмірі до 50 000 (п`ятдесяти тисяч гривень уключно.

Платежі понад установлені граничні суми проводяться через банки або небанківські фінансові установи, які в установленому законодавством порядку отримали ліцензію на переказ коштів у національній валюті без відкриття рахунку, шляхом переказу коштів з поточного рахунку на поточний рахунок або внесення коштів до банку чи небанківської фінансової установи для подальшого їх переказу на поточні рахунки в банку.

Пунктом 5.7. договору оренди зазначено, що сума зазначена в п. 5.1. договору оплачується готівкою згідно акту прийому - передачі грошей за місцем реєстрації орендодавця.

Відтак слід зазначити, що згідно пункту 5.7. договору оренди зазначено, що сума зазначена в п. 5.1. договору оплачується готівкою згідно акту прийому - передачі грошей за місцем реєстрації орендодавця, тобто в м. Дніпро. Враховуючи те, що орендар знаходиться в АДРЕСА_3 Тернополі АДРЕСА_4 орендодавець в м. Дніпро, відстань між якими складає більше 800 км., практично провести дії щодо передачі готівкових коштів Орендодавцю є не можливим, а відтак і виконати умови договору оренди ТОВ «Волхонтет-Граніт» щодо сплати орендної плати, як це визначено умовами договору оренди, є не можливим, навіть частинами на що саме звертав увагу суд першої інстанції.

Крім того згідно пункту 32. Положення прибуткові касові ордери і Квитанції до них, а також видаткові касові ордери і видаткові відомості заповнюються бухгалтером (Відповідальною особою установи/підприємства, на яку покладено обов`язок з оформлення цих Документів) у будь-який спосіб, який забезпечив би належне збереження цих записів протягом установленого для зберігання документів терміну.

У касових ордерах зазначається підстава для їх складання і перелічуються додані до них документи. Видача касових ордерів і видаткових відомостей на руки особам, які вносять або одержують готівку, забороняється.

Приймання і видача готівки за касовими ордерами проводиться тільки в день їх складання.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу

Згідно із с.1 ст.203 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Тобто відповідно до вищезазначених вимог ТОВ «Волхонтет-Граніт» не може набути зобов`язань за договором оренди від 02.11.2017 року щодо сплати орендної плати відтак як такі вимоги суперечать нормам чинного законодавства України, а тому у відповідності до вимогами ст. 607 ЦК України, зобов`язання припиняється неможливістю його виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає.

Також необхідно зазначити, що в договорі оренди від 02.11.2017 року №01/11/17 не зазначено банківських реквізитів Орендодавця, що фактично, ураховуючи вище викладені обставини, робить не можливим виконання сторонами умов договору.

Окрім того, рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 квітня 2019 року по справі №607/15301/18 позов товариства з обмеженою відповідальністю «Волхонтент-Граніт» (місцезнаходження: м. Тернопіль, вул. Поліська, 11, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 14372372) до ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) про визнання попереднього договору припиненим, скасування акту прийому-передачі рухомого майна, його вилучення та стягнення грошових коштів задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_1 повернути товариству з обмеженою відповідальністю «Волхонтент-Граніт» аванс за попереднім договором купівлі-продажу нерухомого майна від 02 листопада 2017 року згідно додатку № 1, а саме: полірувальну лінію Педріні (тип М-636, інвентаризаційний номер 0420194); верстат форматної різки Педріні (тип М-743, інвентаризаційний номер 0420195); верстат калібрувальний Педріні (тип М-641, інвентаризаційний номер 0420193); верстат однодисковий поперечної різки Педріні (тип М-539, інвентаризаційний номер 0420192); торцово-фасочну машину (тип Siga, інвентаризаційний номер 042010); верстат фасочний Педріні (тип М-839, інвентаризаційний номер 0420196); верстат однодисковий мостовий Педріні (інвентаризаційний номер 0420191).

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь товариства з обмеженою відповідальністю «Волхонтент-Граніт» штраф за попереднім договором купівлі-продажу нерухомого майна від 02 листопада 2017 року в розмірі 804'881 (вісімсот чотири тисячі вісімсот вісімдесят одна) грн. 70 коп.

У задоволенні решти вимог відмовлено.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 04 вересня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 квітня 2019 року залишено без змін.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю Волхонтет-Граніт підлягає задоволенню, а рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2018 року скасуванню.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Волхонтент Граніт» про стягнення суми заборгованості за договором оренди нежитлової будівлі та обладнання - відмовити.

Зустрічні позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Волхонтент Граніт» до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди нежитлової будівлі та обладнання - задовольнити.

Визнати недійсним договір № 01/11/17 від 02.11.2017 року оренди нежитлової будівлі та обладнення, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Волхонтент Граніт».

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Волхонтет-Граніт судовий збір по 17 620,00 грн.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Волхонтет-Граніт - задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2018 року - скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Волхонтент Граніт» про стягнення суми заборгованості за договором оренди нежитлової будівлі та обладнання - відмовити.

Зустрічні позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Волхонтент Граніт» до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди нежитлової будівлі та обладнання - задовольнити.

Визнати недійсним договір № 01/11/17 від 02.11.2017 року оренди нежитлової будівлі та обладнення, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Волхонтент Граніт».

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Волхонтет-Граніт судовий збір по 17 620,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

В.С.Городнича