27.11.2019 Справа № 369/3559/17
Справа пр. №2/756/5502/19
ун. №369/3559/17
У Х В А Л А

27 листопада 2019 року Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Андрейчука Т.В.,

за участю секретаря судового засідання - Лісовенка О.О.,

учасники справи:

представник позивача - Нікеркін М .В .,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Києві цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

У провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом АТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитно-заставним договором від 31 липня 2008 року №К4Н0АК00050293, укладеним між ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є АТ КБ "ПриватБанк", та ОСОБА_3 , а також договором поруки від 31 липня 2008 року, укладеним між ЗАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_4 для забезпечення виконання позичальником ОСОБА_3 зобов`язань за кредитним договором.

У судовому засіданні 27 листопада 2019 року було з`ясовано, що указана справа не підсудна Оболонському районному суду м. Києва.

У зв`язку з тим, що справа за позовом АТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості належить до територіальної юрисдикції Голосіївського районного суду м. Києва або Києво-Святошинського районного суду Київської області, головуючим у справі суддею на обговорення учасників процесу було поставлено питання про можливість передати справу на розгляд належному суду.

Представник позивача у судовому засіданні просив суд передати справу на розгляд Києво-Святошинському районному суду Київської області.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду повідомлялись належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомили.

Заслухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

21 травня 2019 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області справу за позовом АТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості надіслано за підсудністю до Оболонського районного суду м. Києва.

Надсилаючи справу до Оболонського районного суду м. Києва, Києво-Святошинський районний суд Київської області виходив з того, що на час пред`явлення позову місце проживання відповідача ОСОБА_3 було зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Оболонського району м. Києва. Свій висновок суд обґрунтовував покликанням на відповідь, надану на запит суду адресно-довідковим підрозділом територіального органу ДМС України - УДМС України в Київській області (а. с. 39). Однак Києво-Святошинським районним судом Київської області не звернуто уваги на те, що позичальником за кредитно-заставним договором від 31 липня 2008 року №К4Н0АК00050293 є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 9-16, 18-19), і саме ця особа вказана АТ КБ "ПриватБанк" у якості відповідача у справі (а. с. 1-2). Натомість інформація, надана УДМС України в Київській області, якою керувався Києво-Святошинський районний суд Київської області, передаючи справу до Оболонського районного суду м. Києва, стосується зовсім іншої особи - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який не є відповідачем у справі за позовом АТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_3 , ОСОБА_4

Отже, Києво-Святошинський районний суд Київської області помилково передав за підсудністю Оболонському районному суду м. Києва справу за позовом АТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Аналізуючи зміст позовних вимог АТ КБ "ПриватБанк", суд вважає, що при визначенні підсудності справи за позовом АТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 суду слід було керуватись правилами підсудності за вибором позивача, передбаченими ч. 14 ст. 110 ЦПК України (у редакції, чинній на час пред`явлення позову).

Так, відповідно до ч. 14 ст. 110 ЦПК України позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої ст. 114 цього кодексу.

Позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування (ч. 1 ст. 109 ЦПК України (у редакції, чинній на час пред`явлення позову).

Судом з`ясовано, що на час подання позовної заяви місце проживання відповідача ОСОБА_3 було зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 ), а відповідача ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_3 .

Оскільки місце проживання чи перебування відповідачів не зареєстровано в Оболонському районі м. Києва, дана справа згідно з положеннями ч. 1 ст. 109, ч. 14 ст. 110 ЦПК України (у редакції, чинній на час пред`явлення позову), не підсудна Оболонському районному суду м. Києва.

Підстав для розгляду справи відповідно до правил виключної підсудності немає.

За приписами ч. 1 ст. 378 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції.

Ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Інтерпретація суті конструкції "суд, встановлений законом" викладена Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України". Так, ЄСПЛ наголосив, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Правова позиція ЄСПЛ у вказаній справі дозволяє виокремити дві умови відповідності критерію "суд, встановлений законом": організаційну (організація судової системи повинна регулюватися законами у їх буквальному значенні) та юрисдикційну (суд повинен діяти у спосіб та відповідно до повноважень, передбачених законом, у межах своєї компетенції).

З наведеного вище вбачається, що розгляд справи судом з порушенням правил територіальної юрисдикції є порушенням права особи на справедливий суд (ч. 1 ст. 6 Конвенції) та підставою для скасування ухваленого у справі рішення (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).

На час пред`явлення позову місце проживання відповідача ОСОБА_3 було зареєстроване в Києво-Святошинському районі Київської області, отже справа за позовом АТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості підсудна Києво-Святошинському районному суду Київської області.

За положеннями п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Зважаючи на наведене, ураховуючи те, що представник позивача у судовому засіданні просив суд передати справу за підсудністю Києво-Святошинському районному суду Київської області, суд дійшов висновку про необхідність передати справу за позовом АТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості на розгляд Києво-Святошинському районному суду Київської області.

За таких обставин, керуючись ст. 31 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Передати цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості на розгляд Києво-Святошинському районному суду Київської області.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Т.В. Андрейчук