Провадження №2/263/2857/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2019 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Васильченко О.Г., за участю секретаря судового засідання Чумак К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Маріупольської міської ради про визнання права користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача в якому вказала, що з 2013 року, вона проживала з ОСОБА_2 , однією родиною за адресом: АДРЕСА_1 по день його смерті, а також проживає у квартирі по теперішній час. За зазначеною адресою вона зареєстрована не була. З ОСОБА_2 проживали разом однією родиною, вели сумісне господарство. ОСОБА_2 був зареєстрований за адресом: АДРЕСА_1 , та був основним наймачем зазначеної квартири. ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після його смерті вона продовжує проживати за зазначеним адресом, як його цивільна дружина, іншого місця проживання вона не маю, що підтверджується довідкою з Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради. Крім того, факт сумісного проживання з ОСОБА_2 з 2013 року по день його смерті підтверджується актом від 02 вересня 2019 року, складеного головою ОСББ «Металургів 31». Зазначений факт підтверджується довідкою-характеристикою, виданою дільничним інспектором, вироком суду, викликами КВІ м. Маріуполя за спірною адресою. Крім того, зазначений факт може бути підтверджено свідками. Після смерті її цивільного чоловіка ОСОБА_2 вона звернулася до Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради з проханням оформити на неї договір найму житлового приміщення за адресом: АДРЕСА_1 , де їй роз`яснено, що необхідно звернутися за вирішенням цього питання до суду, оскільки я не зареєстрована за спірною адресою. Незважаючи на те, що вона не зареєстрована за адресом: АДРЕСА_1 , вважає що набула права користування зазначеною квартирою, просить позов задовольнити.

Позивач та її представник підтримали позовні вимоги на підставах викладених в позові.

Представник відповідача до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, ухваленні рішення на розсуд суду відповідно до вимог діючого законодавства.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 суду пояснила, що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 з 1965 року, ОСОБА_1 мешкає в кв.№26 з 2013 року. З померлим ОСОБА_2 вона мешкала по день його смерті як цивільна дружина. Також пояснила, що ОСОБА_1 працює реалізатором на ринку, зранку йде на роботу та в обід повертається, бачить її майже кожен день.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що є головою ОСББ "Металургів 31", працювала начальником ЖЕКУ у вказаному будинку з 2006 по 2017 рік, спілкувалася з померлим ОСОБА_2 та його матір`ю, яка також померла десь у 2013-2014 році. ОСОБА_1 в квартирі мешкала ще у 2013 році, оскільки бачила її коли відбувалася заміна стояку, ОСОБА_2 представляв її як дружину.

Суд, вислухавши позивача та її представника, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно особового рахунку № НОМЕР_1 у кв. АДРЕСА_3 були зареєстровані ОСОБА_5 1952 р.н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 1972 р.н.

Відповідно до актового запису про смерть №814 від 05.04.2018р. ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суду представлена довідка Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 19.06.2019р. в якій вказано, що ОСОБА_1 не має місця реєстрації в м. Маріуполі.

Згідно акту від 02 вересня 2019 року, складеного головою ОСББ «Металургів 31» від 02.09.2019р. ОСОБА_1 проживала в кв. АДРЕСА_4 з ОСОБА_2 з початку 2013 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Суду також представлений вирок Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 28.07.2016 року, який набрав законної сили, згідно якого ОСОБА_1 засуджена за ч.1 ст.263 КК України, у даному вироку також встановлена адреса мешкання ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки-характеристики від 03.09.2019р. виданою дільничним інспектором Центрального ВП відносно ОСОБА_1 , адреса мешкання останньої з 2013 року зазначена як: АДРЕСА_1 .

Крім того, суду надані виклики інспектора Центрального районного сектору пробації з яких вбачається, що останні направлялися у 2016-2017 році на ім`я ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі ст. 9 Житлового кодексу Української РСР громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду. При цьому ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно із ст. 61 ЖК Української РСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

На підставі ст. 64 ЖК Української РСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до ст. 65 ЖК Української РСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Відсутність письмової згоди членів сім`ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду.

Враховуючи надані суду докази, вислухавши пояснення свідків, суд приходить до про обґрунтованість позовних вимог та визнає за ОСОБА_1 право користування квартирою АДРЕСА_3 .

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Маріупольської міської ради про визнання права користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , як члена родини ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , право користування квартирою АДРЕСА_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області.

Суддя Васильченко О.Г.