Постанова

Іменем України

20 березня2019 року

м. Київ

справа № 304/1210/16-ц

провадження № 61-19453св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М., Курило В. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Ворочівська сільська рада Перечинського району Закарпатської області,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення сторін касаційну скаргу ОСОБА_1, подану представником ОСОБА_2на заочне рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 25 жовтня 2016 року у складі судді Чепурнова В. О. та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 13 лютого 2017 року у складі колегії суддів: Кондора Р. Ю., Бисаги Т. Ю., Фазикош Г. В.,

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Ворочівської сільської ради Перечинського району Закарпатської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_4, а ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_1, який був головою домогосподарства АДРЕСА_1, заповіту він не залишив. Позивач є єдиним спадкоємцем за батьком за законом. Будинок, що розташований за указаною вище адресою, входить до складу спадщини за батьком позивача. Позивач після смерті батька переїхав до цього будинку, дбав про нього, ремонтував тощо.

Звернувшись до Ворочівської сільради, позивачу роз'яснено щодо прийняття спадщини. 07 вересня 2016 року позивач подав до Перечинської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, на яку отримав роз'яснення, що шестимісячний строк для прийняття спадщини ним пропущений. Він має право звернутись до суду для вирішення питання про додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Посилаючись на ці обставини, просить суд визначити йому додатковий строк для подання як спадкоємцем за законом заяви про прийняття спадщини за батьком ОСОБА_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанцій

Заочним рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 25 жовтня 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Заочне рішення мотивовано тим, що позивачем не виконано покладені на нього обов'язки доказування в належний процесуальний спосіб обставин, що відносяться до предмету доказування та мають істотне значення - поважності причин строку для прийняття спадщини.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 13 лютого 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1, подану представником ОСОБА_5 відхилено.

Заочне рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 25 жовтня 2016 року залишено без змін.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

24 березня 2017 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 13 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 08 листопада 2016 року та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

20 квітня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, неповно з'ясували обставини справи. Не враховано практику рішень районного суду, згідно з якими невірне роз'яснення строків, порядку прийняття і оформлення спадщини є підставами для задоволення позову про продовження строку для прийняття спадщини. Та не враховано висновки Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ. Скаржник був впевнений, що спадщина ним прийнята, так як він є єдиним рідним сином спадкодавця.

Аргументи учасників справи

Відзив на касаційну скаргу до суду не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що батьками позивача ОСОБА_1, були ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 і ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_6 був головою домогосподарства будинку АДРЕСА_1

Відповідно до довідки Виконкому Ворочівської сільради від 02 лютого 2015 року № 19, ОСОБА_1 не зареєстрований, але з квітня 2012 року проживає за адресою: АДРЕСА_1

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно із частиною першою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Умовами частини першої статті 1269 ЦК України визначено, що cпадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно із частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до частин третьої, п'ятої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Встановлено, що рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 13 вересня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 08 листопада 2016 року визнано за ОСОБА_7 право власності в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_1 на житловий будинок АДРЕСА_1

Постановою Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 304/1648/14-ц вказані рішення залишені без змін. Рішення набрало законної сили і є обов'язковим для виконання.

ОСОБА_1 у встановлений законом строк не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом.

Аргументи ОСОБА_1, що він є єдиним спадкоємцем спадкодавця ОСОБА_1, тобто спадкоємцем першої черги, спростовані вказаними рішеннями.

Розглядаючи справу за позовом ОСОБА_1, суди попередніх інстанцій виходили з того, що належним відповідачем у справі є Ворочівська сільська рада Перечинського району Закарпатської області.

Проте, при наявності спадкоємця, який прийняв спадщину, такий висновок судів є помилковим.

Отже, позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини пред'явлений до неналежного відповідача і саме з цих підстав суди попередніх інстанцій мали ухвалити рішення про відмову ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

Згідно з частиною першою статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухваленням нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 412 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (частина друга статті 410 ЦПК України).

Колегія суддів касаційного суду вважає, що суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, неправильно застосували норми матеріального права, ухваливши по суті правильне рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Тому мотивувальну частину заочного рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 25 жовтня 2016 року та ухвали апеляційного суду Закарпатської області від 13 лютого 2017 року необхідно змінити з урахуванням висновків, сформульованих у цій постанові.

З огляду на наведене, керуючись частиною першою та четвертою статті 412, статтями 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1, подану представником ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 25 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 13 лютого 2017 року змінити у мотивувальній частині, виклавши його в редакції цієї постанови.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

В.І. Журавель

В.М. Коротун

В.П. Курило