Номер провадження 2/754/5391/19
Справа №754/5525/19
РІШЕННЯ

Іменем України

10 червня 2019 року м.Київ

Деснянський районний суд міста Києва

під головуванням судді Бабко В.В.

за участю секретаря судового засідання Козловець К.П.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, набутого подружжя за час шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача про поділ майна подружжя.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 15 квітня 2019 року відкрито провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, набутого подружжя за час шлюбу.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що 14.07.2001 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Мінського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис 763. Рішенням Деснянського районного суду міста Києва у справі №754/6916/14-ц шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. За час шлюбу, а також під час спільного проживання після його розірвання, позивачем та відповідачем було набуто спільне майно: рухомі речі, нерухоме майно, а також земельна ділянка. У зв`язку з викладеним вище позивач просить суд задовольнити позовні вимоги, а саме: визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку, площею 0,17га, кадастровий № НОМЕР_1 , що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , без сплати грошової компенсації ОСОБА_1 за належну йому частку у праві власності на вказану земельну ділянку; визнати за ОСОБА_2 право власності на 4089/5000 частину квартири АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 34152978; визнати за ОСОБА_1 право власності на 911/5000 частину квартири АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 34152978.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає, просила задовольнити.

Згідно із ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до такого.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

14.07.2001 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Мінського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис 763.

Від шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження, серія НОМЕР_2 , видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2598.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва у справі №754/6916/14-ц від 02.06.2014 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого 23.08.2007 приватним нотаріусом Козелецького районного нотаріального округу Чернігівської області Кравченко І.О., зареєстрованого в реєстрі за №2860, ОСОБА_2 , набула права власності на земельну ділянку, площею 0,17 га, кадастровий № НОМЕР_1 , що розташована на території с. Любечанинів Остерської міської ради Козелецького району Чернігівської області.

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 29.07.2011 ОСОБА_2 придбала на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_2 .

Відповідно ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Норма частини третьої статті 61 СК України кореспондує частині четвертій статті 65 СК України, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Згідно із ст. 69 СК України, дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

Відповідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно із вимог ч.3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

В матеріалах справи міститься розрахунок позивача відповідно до якого зазначено, що сумісна власність позивача та відповідача у праві власності на спірну квартиру складає 36,44% або 3644/10000, на загальну суму в 173078,26грн, а їх частки у такому майні є рівними. Отже, позивач та відповідач внаслідок поділу майна подружжя, набутого за час шлюбу, мають право на визнання за кожним з них по 18,22% або 1822/10000 у праві власності на спірну квартиру. Застосував скорочення дробі, позивач прийшов до висновку, що кожен з подружжя має право на частку у розмірі 911/5000 у праві власності на квартиру. Однак, враховуючи долю відповідачки, розподіл спірної квартири правильно визначити так, що позивачу належить на праві власності 911/5000 частина, а відповідачці на праві власності належить 4089/5000 частина.

Суд бере до уваги, розрахунок позивача, щодо поділу квартири АДРЕСА_2 , так як відповідачка визнала такий розрахунок і погодилась з ним.

Відповідно до ч.2 ст. 69 СК України, дружина та чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Отже, судом встановлено, що квартира та земельна ділянка були набуті сторонами за час шлюбу в інтересах сім"ї і є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та враховуючи заяву про визнання позову відповідачкою, яка прийнята судом, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

У відповідності до ч. 1 ст.142 Цивільного процесуального кодексу України - у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

У зв`язку з зазначеним вище, суд присуджує стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 2881,5грн, та повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 2 881,5грн.

Керуючись статтями 386, 372 ЦК України, статтями 60, 61, 63, 69, 70, 71, 163 СК України, статтями 7, 10, 76-81, 141, 206, 263-265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, набутого подружжя за час шлюбу - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку, площею 0,17 га, кадастровий № НОМЕР_1 , що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , без сплати грошової компенсації ОСОБА_1 за належну йому частку у праві власності на вказану земельну ділянку.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 4089/5000 частину квартири АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 34152978.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 911/5000 частину квартири АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 34152978.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2881,50грн.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 2881,50грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання через Деснянський районний суд міста Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , ІПН: НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою : АДРЕСА_3 , ІПН: НОМЕР_4 .

Повний текс складено та підписано 10.06.2019.

Суддя В.В. Бабко