Справа № 127/5201/19
Провадження № 2/127/724/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2019року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визначення розміру частко в спільній сумісній власності,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визначення розміру частко в спільній сумісній власності. Позов мотивовано тим, що 2 грудня 2011 року помер батько позивача - ОСОБА_7. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з 9/50 частин житлового будинку садибного типу з відповідною часткою прибудов, господарських будівель та споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 та частини земельної ділянки кадастровим номером :02:055:0066 розташованої за адресою: м. Вінниця вул. Пушкіна, 14, цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Іншими співвласниками житлового приміщення та земельної ділянки є відповідачі у справі, частки кожного співвласника в житловому будинку різні, однак, земельна ділянка приватизована у спільну сумісну власність. Рішенням Вінницької міської ради від 02.12.2005 року №1628 та рішення постійно діючого третейського суду при ПУМТБ від 14.03.2008 року земельна ділянка площею 0,0873 га., кадастровим номером :02:055:0066 розташована за адресою: м. Вінниця вул. Пушкіна, 14, цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилового будинку, господарських будівель та споруд передана у спільну сумісну власність співвласникам житлового будинку: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 25 лютого 2014 року позивач, як спадкоємець першої черги(дочка померлого), отримала свідоцтво про право на спадщину за законом лише на частину житлового будинку, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину земельної ділянки нотаріусом було відмовлено в звязку з неможливістю визначити частку померлого у спільній сумісній власності, про що позивач 20 листопада 2018 року отримала постанову. Просить визначити, що частка ОСОБА_10, який помер 02.12.2011року в м. Вінниці, на земельну ділянку загалньою площею 0,0873га, кадастрвоий номер :02:055:0066 цільовим призначенням: для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: м. Вінниця, в3ул. Пушкіна, 14 та перебуває у спільній сумісній власності, становить 1 /6.

Ухвалою суду від 04.03.2019 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач позов підтримала за обставин викладених в позові, просила позов задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в судове засідання не зявились надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позов визнали.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_6 в судовому засіданні позов визнали, не заперечували щодо задоволення позову.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 2 грудня 2011 року помер батько позивача - ОСОБА_7. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з 9/50 частин житлового будинку садибного типу з відповідною часткою прибудов, господарських будівель та споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 та частини земельної ділянки кадастровим номером :02:055:0066 розташованої за адресою: м. Вінниця вул. Пушкіна, 14, цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Іншими співвласниками житлового приміщення та земельної ділянки є відповідачі у справі, частки кожного співвласника в житловому будинку різні, однак, земельна ділянка приватизована у спільну сумісну власність.

Рішенням Вінницької міської ради від 02.12.2005 року №1628 та рішення постійно діючого третейського суду при ПУМТБ від 14.03.2008 року земельна ділянка площею 0,0873 га., кадастровим номером :02:055:0066 розташована за адресою: м. Вінниця вул. Пушкіна, 14, цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилового будинку, господарських будівель та споруд передана у спільну сумісну власність співвласникам житлового будинку: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12

Постановою державного нотаріуса Першої вінницької державної нотаріальної контори від 20.11.2018року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку в звязку з невизначеністю частки спадкодавця у спільній частковій власності.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в інформаційному листі ОСОБА_13 Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753-0/4-13 від 16.05.2013 року, у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутись з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 зазначено, що «...зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні».

Відповідно до пункту 4.15. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Згідно п.4.18. глави 10 цього ж Порядку вчинення нотаріальних дій якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Згідно п.п.4.21 п.4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, строком не обмежена.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців).

Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають право діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю.

Відповідно до ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними.

Відповідно до п. 3.4 ОСОБА_13 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у справі спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Субєкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Частинами 1,2 ст. 71 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. На підставі письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, за згодою другого з подружжя, який є живим, у свідоцтві про право власності може бути визначена і частка померлого у спільній власності. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належному на праві спільної сумісної власності. За змістом ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Отже, резолютивну частину судового рішення в цій категорії справ має бути викладено наступним чином: «Визначити, що частка померлого (П.І.Б.) в праві спільної сумісної власності на квартиру (будинок, садибу) становила ?».

Відповідно до ст.120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Відповідно до п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» визначено, що «виходячи з того, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до статті 88 ЗК (2768-14) бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов'язковою. Це правило стосується тих випадків, коли жилий будинок було поділено в натурі.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-2цс15аналіз змісту норм статті 120 ЗК України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об'єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині четвертій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на частину будівлі чи споруди стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що частка померлого ОСОБА_10 у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0873га, розташованої по вул. Пушкіна, буд. 14, м. Вінниці, кадастровий номер №:02:055:0066 становить 1/ 6.

За клопотанням позивача судові витрати залишити за нею.

На підставі викладеного, згідно ст. ст. 369, 370, 372, 1216, 1261 ЦК України, ст. 120 ЗК України, керуючись ст. ст. 5, 10-13, 19, 76-82, 141, 258, 259, 264, 265, 273 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визначити, що частка ОСОБА_10, який помер 02.12.2011року в м. Вінниці, на земельну ділянку загалньою площею 0,0873га, кадастрвоий номер :02:055:0066 цільовим призначенням: для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: м. Вінниця, в3ул. Пушкіна, 14 та перебуває у спільній сумісній власності, становить 1 /6.

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне судове рішення складено 28.03.2019року.

ОСОБА_1, АДРЕСА_2, НОМЕР_1.

ОСОБА_2, АДРЕСА_3, паспорт серія СМ 888777.

ОСОБА_3, АДРЕСА_4, паспорт серія АВ №241162.

ОСОБА_4, АДРЕСА_5, паспорт серія АВ 034979.

ОСОБА_5, АДРЕСА_6, ІПН НОМЕР_2.

ОСОБА_6, АДРЕСА_7, паспорт серія АВ 300605.

Суддя: