Справа № 444/171/19
Провадження № 2/444/654/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

22 березня 2019 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Ясиновський Р. Б.,

секретар судового засідання Реміцька І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жовква цивільну справу за позовом Акціонерного Товариства ОСОБА_1 «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач АТ КБ "Приватбанк" звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 14.04.2014 року в розмірі 15359 грн. 82 коп., посилаючись на те, що ОСОБА_2 звернувся до АТ КБ "ПРИВАТБАНК" з метою отримання банківських послуг, у зв"язку із чим підписав заяву №б/н від 14.04.2014 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п. 2.1.1.2.3 та п. 2.1.1.2.4 договору, на підставі яких відповідач при укладенні договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

Стверджують, що АТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, але відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов"язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором.

Таким чином, у порушення умов кредитного договору, відповідач зобов"язання за вказаним договором не виконав, хоча визначено, що договір є обов"язковим до виконання сторонами. Оскільки відповідач добровільно не сплачує заборгованості, то позивач змушений звернутися до суду. Просить позов задоволити.

Представник позивача в судове засідання не зявився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак надіслав на адресу суду клопотання в якому просить розглядати справу у його відсутності. Позовні вимоги викладені у позовній заяві підтримав повністю. Просить позов задоволити. Не заперечує проти постановлення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не зявився, хоча про дату, час та місце проведення таких був повідомлений належним чином за зареєстрованою адресою місця проживання. За відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України у Львівській області, та відомостями Надичівської сільської ради Жовківського району Львівської області, відповідач ОСОБА_2, проживає та зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 із 24.12.1999 року. За цією адресою відповідачеві двічі надсилалися судові повістки про виклик до суду. Вперше на адресу суду повернулося рекомендоване повідомлення із відміткою про особисте вручення поштового відправлення адресатові. Вдруге, відповідно до довіки Укрпошти, причиною повернення поштового відправлення зазначено "інші причини, що не дали змоги виконати обов"язки щодо пересилання поштового відправлення". Від відповідача не надходило на адресу суду клопотань, заяв про місце його перебування, місцезнаходження, відзиву на позовну заяву.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів звязку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

У відповідності до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Від так, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК, відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

На підставі ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не зявилися в судове засідання без поважних причин.

Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Так як відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не зявився в судове засідання повторно без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи суд приходить до висновку про постановлення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не зявилися, фіксування судового процесу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється .

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. ст. 11, 13, 14 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини. Цивільні права і обовязки особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобовязана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Договір є обовязковим для виконання сторонами, як це передбачено ст. 629 Цивільного кодексу України. Відповідно до вимог ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 звернувся до АТ КБ "ПРИВАТБАНК" з метою отримання банківських послуг, у зв"язку із чим підписав заяву №б/н від 14.04.2014 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами банку", які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

АТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідач свої обовязки за договором не виконує, не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов"язаннями відповідно до Умов договору.

Згідно розрахунку заборгованості представленого позивачем вбачається, що відповідач станом на 25.12.2018 року за кредитним договором б/н від 14.04.2014 року заборгував позивачу 15359 грн. 82 коп., з яких: - 7307,08 грн. тіло кредиту; - 2121,09 грн. нараховано відсотків за користування кредитом; - 4724,04 грн. - нараховано пені; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 707,61 грн. - штраф (процентна складова).

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Наведений позивачем розрахунок заборгованості є арифметично вірним, а тому такий судом береться до уваги.

Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що вимоги позивача є цілком обґрунтовані та підлягають до задоволення.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так як позивач при поданні до суду позовної заяви майнового характеру сплатив 1921,00 грн. судового збору, що вбачається з платіжного доручення № PROM3B16ZE від 03.01.2019 року, тому суд приходить до висновку, що дану суму потрібно стягнути в користь позивача із відповідача.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є підстави для задоволення позовних вимог АТ КБ "Приватбанк".

Керуючись ст. ст. 23, 141, 247, 258-259, 264-265, 280-285, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 (місце проживання: 80300, Львівська область, Жовківський район, с. Стронятин, вул. Жовківська, 6, ІПН НОМЕР_1, НОМЕР_2) на користь Акціонерного Товариства ОСОБА_1 «Приватбанк» (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд 1Д, , рахунок для погашення заборгованості та судових витрат № 3111, МФО № 305299) - заборгованість у розмірі 15359.82 грн. за кредитним договором б/н від 14.04.2014 року, а також судові витрати у розмірі 1921 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Одночасно роз"яснити відповідачу, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга подається Львівському апеляційному суду через Жовківський районний суд Львівськоїобласті.

Текст повного рішення складено 27.03.2019 року.

Суддя Ясиновський Р. Б.