Дата документу 27.03.2019 Справа № 334/703/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/1415/19 Головуючий у 1-й інстанції: Турбіна Т.Ф.
Є.У.№ 334/703/18 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суду у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

ОСОБА_2,

секретар: Кулабухова І.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі відокремленого структурного підрозділу «Запорізьке моторвагонне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» про скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02 листопада 2018 року і додаткове рішення від 17 грудня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вищевказаним позовом, який в ході розгляду справи доповнював і уточнював. Зазначав, що з 01.07.1996 він працював на різних посадах на підприємстві відповідача, яке неодноразово реорганізовувалось. Наказом № НОК-562/ОС від 04.07.2016 його призначено заступником начальника депо структурного підрозділу «Запорізьке моторвагонне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця».

18.04.2017 при відправленні поїзда №6908 сполученням Новоолексіївка-Мелітополь під керуванням локомотивної бригади у складі машиніста ОСОБА_4 та помічника машиніста ОСОБА_5 по ст. Новоолексіївка відбувся проїзд на заборонений сигнал світлофору Ч6, в результаті чого стався розріз стрілочного переводу №31. Причиною допущеної транспортної події стали порушення локомотивною бригадою нормативних і правових актів, інструктивних матеріалів та документів, що регулюють правила технічної експлуатації залізничного транспорту, безпеку руху поїздів тощо.

Наказом в.о. начальника регіональної філії «Придніпровська залізниця № 224/Н від 26.04.2017 у звязку із вказаною транспортною подією йому оголошено догану за невиконання посадових обовязків щодо здійснення керівництва експлуатаційною бригадою депо, вжиття заходів для забезпечення безпеки руху та щодо організації та здійснення контролю за технічним навчанням, що є порушенням пунктів 2.1,2.2 та 2.8 Посадової інструкції та трудової дисципліни.

Вважає вказаний наказ незаконним і таким, що підлягає скасуванню в судовому порядку, оскільки регулярно проводив перевірочну та профілактичну роботу з підлеглими працівниками, причиною транспортної події було недотримання нормативних вимог поїздною бригадою, а не ним як заступником начальника депо. При застосуванні дисциплінарного стягнення не врахована ступінь тяжкості проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, його попередня робота.

24 і 25 травня 2017 на виконання наказу №326 голови правління від 22.05.2017 у моторовагонному депо Запоріжжя була проведена перевірка з окремих питань діяльності структурного підрозділу. Під час проведення перевірки виявлено, що у кімнаті явки локомотивних бригад відсутній схематичний план транспортної події по станції Знам'янка, що є порушенням положень Основних вимог щодо організації безпеки руху у локомотивному господарстві Укрзалізниці ЦТ-0132 щодо проведення інструктажу локомотивним бригадам та невиконанням п.1.2 телеграфного розпорядження № ЦЦТех-5/261 від 06.04.2017 щодо забезпечення розміщення у кімнатах схеми проїзду з описом обставин причини допущеного серйозного інциденту. При цьому зясовано, що на момент перевірки схематичний план знаходився в кімнаті, але не був прикріплений до дошки порушень.

За даним фактом наказом №384/Н від 03.07.2017 за неналежне виконання посадових обовязків щодо здійснення керівництва експлуатаційною роботою депо та вжиття заходів забезпечення безпеки руху, що є порушенням п.2.1 та 2.2 його посадової інструкції та через порушення вимог ст.139 КЗпП України щодо сумлінного, своєчасного і точного виконання розпоряджень власника йому оголошено догану.

Вважає вказаний наказ незаконним і таким, що підлягає скасуванню у судовому порядку через відсутність його вини та малозначність проступку, а також у звязку із пропуском строку притягнення його до дисциплінарної відповідальності. По виробничому підрозділу «Запорізьке моторовагонне депо» склалася вкрай важка ситуація щодо забезпечення належного рівня безпеки руху, станом на травень 2017 у підрозділі наявні 37 вакантних посад, у тому числі посада інженера з безпеки руху, яка вакантна з липня 2016. Відсутність відповідного фахівця з безпеки руху призводить до відсутності роботи з аналізу проведених перевірок та виявлених зауважень.

13.11.2017 року за підписом начальника служби приміських перевезень регіональної філії «Придніпровська залізниця» до Запорізького моторвагонного депо надійшла телефонограма №869, якою зобов'язано начальника «Запорізького моторвагонного депо» ОСОБА_6 провести детальний аналіз отриманої виручки кожним провідником за період з 25.10.2017 по 09.11.2017 з обовязковим розясненням причин найнижчої виручки по четвергам та надати зазначений аналіз до служби НРП у термін до 15.11.2017.

17.11.2017 року під головуванням начальника «Запорізького моторвагонного депо» ОСОБА_6 відбулась оперативна нарада з приводу заслуховування звіту по виконанню вимог телефонограми № 869 від 13.11.2017 року, якою встановлено, що особою, відповідальною за безпосереднє виконання цього завдання, є підлегла позивача ОСОБА_7, яка, займаючи посаду інструктора дільниці обслуговування пасажирів, не організувала роботу з проведення детального аналізу отриманої виручки кожним провідником за вказаний період з обовязковим розясненням причин найнижчої виручки по четвергам, чим порушила вимоги п. 2.1 та 2.4 своєї Посадової інструкції. Було визначено, що причиною цього стало невиконання заступником депо ОСОБА_3 вимог п. 2.2, 2.3, 2.17 його Посадової інструкції в частині загального керівництва дільниці обслуговування пасажирів.

ОСОБА_8 стало підставою для направлення на адресу начальника служби приміських перевезень регіональної філії «Придніпровська залізниця» ОСОБА_9 подання за підписом начальника «Запорізького моторвагонного депо» ОСОБА_6 про звільнення позивача на підставі п.3 ст.40 КЗпП України.

Вважає, що невиконання вимог телефонограми сталося не з його вини, оскільки з текстом телефонограми він ознайомився лише об 11.00 год. 17.11.2017 року, про що зробив відмітку на вказаному документі. Він був позбавлений права надати пояснення по даному факту, оскільки після закінчення 17.11.2017 оперативної наради йому стало зле через підвищення артеріального тиску та погіршення самопочуття, у звязку з чим він вимушений був звернутися за допомогою до медичного пункту підприємства, після чого був направлений до поліклініки КУ «Міська лікарня № 1», де був визнаний тимчасово непрацездатним та відправлений на лікарняний.

Наказом директора регіональної філії «Придніпровська залізниця» №675/Н від 25.11.2017 його притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення за п.3 ст.40 КЗпП України систематичне невиконання без поважних причин трудових обовязків, яке фактично відбулося на підставі наказів директора філії № 9/Н від 10.01.2018 і № НОК-20/ОС від 10.01.2018.

Посилаючись на те, що сумлінно виконував свої трудові обовязки, не порушував трудової дисципліни, притягнення його до дисциплінарної відповідальності і звільнення відбувалося з порушенням вимог трудового законодавства, просив суд скасувати вищевказані накази, поновити строк оскарження наказів № 224/Н від 26.04.2017 та № 384/Н від 03.07.2017, посилаючись на поважність причин пропуску,поновити його на роботі, стягнути середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, стягнути 50 000 грн. на відшкодування моральної шкоди та компенсувати судові витрати. В обґрунтування поважності причин пропуску строку оскарження дисциплінарних стягнень посилався на відсутність необхідності їх оскарження з підстав продовження трудових відносин та звичайної практики наявності декількох доган у робітників депо, а також нерозуміння наслідків накладення цих стягнень, суть яких йому стала відома та зрозуміла лише після звільнення і звернення до фахівця в галузі права.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02.11.2018 позов задоволено частково.

Скасовано наказ регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» №675/Н від 23.11.2017 року притягнення ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення на підставі п.3 ст. 40 КЗпП України.

Скасовано наказ регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» №9/Н від 10.01.2018 року про звільнення ОСОБА_3 на підставі п.3 ст. 40 КЗпП України.

Скасовано наказ директора регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» №НОК-20/ОС від 10.01.2018 року про звільнення ОСОБА_3 з посади заступника начальника структурного підрозділу «Запорізьке моторвагонне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на підставі п.3 ст. 40 КЗпП України.

Скасовано наказ (розпорядження) структурного підрозділу «Запорізьке моторвагонне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» №НОК-20/ОС від 10.01.2018 року про припинення трудового договору (контракту) з ОСОБА_3 на підставі п.3 ст. 40 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_3 на посаді заступника начальника депо структурного підрозділу «Запорізьке моторвагонне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

Стягнуто з ПАТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 11.01.2018 по 02.11.2018 у розмірі 183 658, 40 грн.

Стягнуто з ПАТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн.

У задоволенні позову про скасування наказів регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» №224/Н від 26.04.2017, №384/Н від 03.07.2017 про притягнення ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани відмовлено.

Рішення в частині поновлення на роботі допущено до негайного виконання.

Додатковим рішенням від 17 грудня 2018 року стягнуто з з ПАТ «Українська залізниця» в дохід держави судовий збір у сумі 2 591, 38 грн.

Стягнуто з ПАТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_3 4 404 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу.

Відмовляючи у задоволенні позову про скасування наказів від 26.04.2017 і від 03.07.2017 про оголошення ОСОБА_3 догани, суд першої інстанції виходив з того, що працівником пропущено встановлений ст. 233 КЗпП України тримісячний строк оскарження, а причини пропуску, на які посилається працівник, є неповажними.

Рішення суду про поновлення працівника на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу мотивовано тим, що невиконання телефонограми №869 начальника служби приміських перевезень регіональної філії «Придніпровська залізниця» від 13.11.2017 сталося не з вини ОСОБА_10, оскільки він не був завчасно повідомлений про поставлене завдання начальником депо, на резолюції не зазначено термін виконання завдання і дата резолюції.

Середній заробіток за час вимушеного прогулу судом обрахований, виходячи із середньоденного заробітку позивача за листопад і грудень 2017 з урахуванням коефіцієнту підвищення посадових окладів з 01.04.2018.

При визначенні моральної шкоди суд врахував глибину моральних страждань і переживань, істотність змін у його житті, позбавлення можливості працювати і отримувати заробітну плату, втрату нормальних життєвих звязків, вимагання додаткових зусиль для організації свого життя і життя малолітньої доньки, яка перебуває на його утриманні.

Додаткове рішення суду мотивовано тим, що на підставі ст.ст.133, 137, 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно частці від задоволених позовних вимог, а також компенсація витрат на професійну правничу допомогу, розмір якої підтверджується належними доказами, є співмірним із складністю справи та обсягом наданим адвокатом послуг. При цьому суд вважав, що за приписами ст.137, 141 ЦПК України не надання позивачем доказів на підтвердження факту сплати гонорару не є підставою для відмови у його компенсації за рахунок відповідача.

Не погоджуючись з рішенням суду АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця», подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись напорушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати , ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні задоволення позову. Відповідач зазначає, що ПАТ «Українська залізниця» є неналежним відповідачем, оскільки відповідно до п.2.1 Положення про регіональну філію «Придніпровська залізниця» Філія є відокремленим підрозділом товариства, який хоч і не має статусу юридичної особи, проте дії від імені товариства та в його інтересах. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно прийняв до розгляду заяву позивача від 18.05.2018 про збільшення позовних вимог в частині обчислення розміру заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки питання щодо розміру посадових окладів і їх підвищення не були предметом дослідження у суді першої інстанції. На думку відповідача, судом безпідставно стягнуті витрати на правничу допомогу, оскільки такі витрати не підтверджені відповідним платіжними документами.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 зазначає, що оскаржуване рішення відповідає вимогам закону і матеріалам справи. Оскільки ні регіональна філія «Придніпровська залізниця» ні Запорізьке моторовагонне депо не є юридичними особами, належним відповідачем у справі є АТ «Українська залізниця». При визначенні розміру середнього заробітку позивач у відповідності з п.10 Порядку обчислення середньої заробітної плати у звязку із підвищенням тарифних ставок і посадових окладів на «Укрзалізниці» збільшив свої позовні вимоги і просив відкоригувати його заробіток з дня підвищення тарифних ставок (окладів) на коефіцієнт підвищення. Розмір оплати за надання правничої допомоги обраховано адвокатом у відповідності до вимог ст.141 ЦПК і обґрунтовано компенсовано судом за рахунок відповідача.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а додаткове рішення в частині розподілу судових витрат - скасуванню з огляду на такі обставини.

Згідно зі ст. 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Відповідно до вимог ст. 140 КЗпП України трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохочення за сумлінну працю. У трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують трудові обов'язки. Щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу.

У ст.147 КЗпП України встановлено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

З викладеного, а також з аналізу діючого трудового законодавства вбачається, що підставою для застосування дисциплінарного стягнення є дисциплінарний проступок, під яким розуміється протиправне, винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх обов'язків, що випливають із нормативно-правових та інших актів у сфері праці, колективного і трудового договорів. Необхідною умовою для накладення стягнення є вина працівника, наявність якої має бути обов'язково доведена роботодавцем.

Як роз'яснено у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів», у спорах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясовувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені ст.ст. 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи враховувалось при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Відповідно до ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Згідно ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Виходячи зі змісту даної норми, для звільнення працівника за систематичне порушення трудової дисципліни необхідно, щоб він вчинив конкретний дисциплінарний проступок, тобто допустив невиконання або неналежне виконання трудових обов'язків, щоб це невиконання або неналежне виконання трудових обов'язків було протиправним та винним і носило систематичний характер, а за попередні порушення трудової дисципліни (одне чи декілька) до працівника застосовувались заходи дисциплінарного чи громадського стягнення з додержанням порядку їх застосування, але вони не дали позитивних наслідків і працівник знову вчинив дисциплінарний проступок.

Систематичне порушення трудової дисципліни вважається порушення, вчинене працівником, який і раніше порушував трудову дисципліну, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності та порушив її знову.

Тобто, у справі про звільнення за п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України суд повинен зясувати, чи передував безпосередньо звільненню дисциплінарний проступок, за який не застосовувалися інші заходи дисциплінарного чи громадського стягнення, та чи можна вважати у звязку з вчиненням його систематичним невиконанням працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Відповідно до положень чинного законодавства для розірвання трудового договору за п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України необхідні такі умови: 1) належним чином зафіксований факт протиправного винного невиконання або неналежного виконання працівником трудових обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку; 2) невиконання трудових обовязків повинно мати систематичний характер; 3) до працівника повинні були вже застосовуватись протягом року заходи дисциплінарного стягнення.

При цьому при застосуванні п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України важливе значення має не кількість застосованих до працівника стягнень, а ступінь тяжкості проступку, заподіяна ним шкода та обставини, за яких вчинено правопорушення.

При звільненні працівника з підстав, передбачених цією нормою закону, організація повинна навести конкретні факти допущеного ним невиконання обовязків, зазначити, коли саме вони мали місце, які проступки вчинив працівник після застосування до нього стягнення та коли.

Вирішуючи позов про визнання незаконним наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності та відшкодування моральної шкоди, поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, суд має враховувати, що тільки правомірно накладені стягнення можуть бути підставою для звільнення працівника за п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, а тому необхідно зясувати, систематичне невиконання яких саме трудових обовязків позивачем передувало його звільненню.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 з 01.07.1996 року працював на різних посадах у ПАТ «Українська залізниця», яке неодноразово реорганізовувалось (а.с.55-59).

Відповідно до п. 17 Статуту ПАТ «Укрзалізниця», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 735 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від № 682) Товариство створює філії, представництва, інші відокремлені підрозділи без статусу юридичної особи як на території України, так і за її межами, які діють на підставі положень.

Наказом від 19.02.2018 №111 введено в дію Положення про регіональну філію «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця».

Відповідно до п.2.1 Положення про регіональну філію «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» Філія є відокремленим підрозділом Товариства, який не має статусу юридичної особи. Філія діє від імені Товариства та в його інтересах.

Згідно пп.1 п.2.8 Положення про регіональну філію «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» Філія має право від імені Товариства, відповідно до наданих повноважень та довіреності виступати позивачем, в тому числі цивільним, та відповідачем у судах всіх інстанцій, з усіма правами, наданими законом позивачу, цивільному позивачу, відповідачу і третій особі, з правом підпису усіх процесуальних документів в межах своїх повноважень; передбачених внутрішніми документами Філії.

За положенням ст. 46, 47 ЦПК України здатність мати цивільні процесуальні права та обовязки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи. Здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обовязки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повнолітня, а також юридичні особи.

Зважаючи на те, що ні регіональна філія «Придніпровська залізниця», ні виробничий підрозділ «Запорізьке моторовагонне депо» не мають статусу юридичної особи, доводи апеляційної скарги про те, що ПАТ «Українська залізниця» є неналежним відповідачем, є неспроможними.

Наказом в.о. начальника регіональної філії «Придніпровська залізниця» №НОК-562/ОС від 04.07.2016 року ОСОБА_3 призначено заступником начальника структурного підрозділу «Запорізьке моторвагонне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» (а.с.12).

Відповідно до посадової інструкції заступника начальника структурного підрозділу «Запорізьке моторвагонне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», затвердженої 04.07.2016 року в.о. начальника служби приміських пасажирських перевезень регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» ОСОБА_9, з якою ОСОБА_3 ознайомився 04.07.2016, до його посадових завдань і обовязків входять: здійснення керівництва експлуатаційною роботою депо (п.2.1); вжиття заходів для забезпечення безпеки руху, суворого дотримання графіка руху поїздів (п.2.2); вжиття заходів для ефективного використання та належного утримання ТРС в частині культурного, технічного та протипожежного стану, забезпеченню його збереження, удосконаленню організації роботи та відпочинку локомотивних бригад. Заступник начальника структурного підрозділу відповідає за ефективне використання та облік паливно-енергетичних ресурсів на тягу поїздів; здійснює контроль за станом МВРС та утримання локомотивними бригадами в експлуатації; організовує та здійснює контроль за технічним навчанням, підвищення кваліфікації та призначенням на посаду машиністів, помічників машиніста (п.2.8); приймає участь у розслідуванні випадків транспортних подій;приймає участь у роботі постійної комісії з перевірки знань в питаннях охорони праці тощо (а.с.13-16).

01.08.2017 ОСОБА_3 був ознайомлений під підпис з оновленою посадовою інструкцією, затвердженою заступником начальника регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» ОСОБА_11

Наказом в.о. начальника регіональної філії ОСОБА_12 №224/Н від 26.04.2017 за неналежне виконання посадових обовязків (п.п 2.1., 2.2, 2.8 Посадової інструкції) згідно ст. 147 КЗпП України ОСОБА_3 було оголошено догану (а.с.17).

Згідно цьому наказу, 25.04.2017 року на нараді було розглянуто транспортну подію проїзд заборонного сигналу світлофора Ч6 з наступним розрізом стрілочного переводу №31, який стався 18.04.2017 по станції Новоолексіївка при відправленні поїзда №6908 під керуванням локомотивної бригади у складі машиніста ОСОБА_4 та помічника машиніста ОСОБА_5. Причиною допущеної транспортної події по станції Новоолексіївка стали порушення локомотивною бригадою вимог Правил технічної експлуатації залізниць України, Інструкції локомотивній бригаді № ЦТ-0106, Інструкції по регламенту основних переговорів машиніста та його помічника при виконанні поїзної та маневрової роботи № ЦТ-0107, наказу «Про посилення взаємного контролю робітників залізниці по забезпеченню безпеки руху поїздів», Інструкції з технічного обслуговування дизель-поїздів і електропоїздів в експлуатації № ЦТ-0102, Інструкції з експлуатації локомотивних швидкостемірів, приводів до них і по розшифруванню швидкостемірних стрічок ЦТ-0033. В свою чергу, як зазначено в наказі, це свідчить про неякісне проведення профілактичної роботи, направленої на забезпечення безпеки руху, неналежну організацію і відсутність контролю за технічним навчанням машиністів та відсутність контролю за забезпеченням безпеки руху поїздів та дотримання дисципліни підлеглими працівниками з боку заступника начальника Запорізького моторвагонного депо ОСОБА_3 Вказане стало можливим через невиконання заступником начальника Запорізького моторвагонного депо ОСОБА_3 свої посадових обовязків щодо здійснення керівництва експлуатаційною роботою депо, вжиття заходів для забезпечення безпеки руху та щодо організації та здійснення контролю за технічним навчанням, що є порушенням п.п. 2.1, 2.2 та 2.8 Посадової інструкції та є порушенням трудової дисципліни.

З приводу вказаної події ОСОБА_3 19.04.2017 надав письмові пояснення щодо причин настання вищевказаної події. Додатково у поясненнях зазначено про проведення ним особисто профілактичної та перевірочної роботи, яка входить до його посадових обовязків (а.с.16).

З наказом №224/Н від 26.04.2017 про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_3 ознайомлений 03.05.2017, що підтверджується його особистим підписом (а.с.17).

На підтвердження належного виконання посадових обовязків в цій частині, необґрунтованості наказу про накладення дисциплінарного стягнення у виді догани, невідповідності його вимогам ст. 149 КЗпП України, позивачем надано копії журналів обліку технічного навчання локомотивних бригад електропоїздів за січень серпень 2016 року, за серпень 2016 березень 2017 року, квітень-листопад 2017 року (а.с.125-137).

Зважаючи на те, що порушення локомотивною бригадою 18.04.2017 правил дорожнього руху, проїзд поїзда на заборонений сигнал світлофору є серйозним проступком, позивач в силу своїх посадових обовязків здійснює безпосереднє керівництво експлуатаційною роботою депо, контролює виконання посадових обовязків машиністами інструкторами, вживає заходи для забезпечення безпеки руху, застосування до позивача у травні 2017 дисциплінарного стягнення у вигляді догани є правомірним і обґрунтованим.

Аналізуючи обґрунтованість притягнення ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності у липні 2017 року за проступок, який мав місце у травні 2017 року, суд першої інстанції встановив порушення відповідачем встановленого ст.148 КЗпП України строку притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності.

Згідно Наказу ПАТ «Укрзалізниця» № 326 від 22.05.2017 помічником з безпеки руху начальника служби приміських пасажирських перевезень регіональної філії «Одеська залізниця» ОСОБА_13 з 24.05.2017 по 25.05.2017 проводилась перевірка виробничого підрозділу «Запорізьке моторвагонне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» з питань якості організації безпеки руху, за результатами чого було складено ОСОБА_5 (а.с.18-19).

На підставі наказу №326 від 22.05.2017 було проведено перевірку моторвагонного депо Запоріжжя за добу 24.05.2017 25.05.2017, яким було встановлено, що вимоги організаційно-технічних заходів щодо покращення стану безпеки руху поїздів в частині проведення технічних занять з локомотивними бригадами та результати допущеної транспортної події виконано. При цьому, серед іншого, виявлено, що у кімнаті явки локомотивних бригад відсутній схематичний план допущеної транспортної події по станції Знамянка, чим порушені вимоги інструкції ЦТ-132 та п.1.2 тел. ЦЦТех-5/261 від 06.04.2017. Схема по станції Запоріжжя Вантажне розміщена, але закрита для ознайомлення (а.с.20).

З результатами перевірок начальник виробничого підрозділу «Запорізьке моторвагонне депо» ОСОБА_6 ознайомлений, копії актів отримав.

Згідно Протоколу №11 наради при начальнику депо від 31.05.2017 року під головуванням ОСОБА_6, було проведено розгляд виявлених в ході перевірки зауважень, в тому числі щодо відсутності у кімнаті явки локомотивних бригад схематичного плану допущеної транспортної події по станції Знамянка. З цього питання на нараді було встановлено, що на момент перевірки схематичний план знаходився в кімнаті, але не був прикріплений до дошки порушень. Дане зауваження прийнято до уваги та усунуто під час перевірки: в кімнаті явки локомотивних бригад вивішено та прикріплено схематичний план допущеної транспортної події по станції Знамянка, схема по станції Запоріжжя Вантажне відкрита для ознайомлення.

Нарада постановила, серед іншого, ОСОБА_3 надати особисті пояснення на імя начальника депо по факту виявлених зауважень (п.2 протоколу), ОСОБА_14 підготувати подання на притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_3 за порушення вимог п. 2.1, 2.2 розділу 2 посадової інструкції за недостатній контроль за роботою РПЧМІ (п.8 протоколу), ОСОБА_3 встановити контроль за усуненням виявлених зауважень під час роботи комісії ЦРП та недопущення їх в подальшому (п.10 протоколу), (а.с.21-24).

На виконання рішення наради ОСОБА_3 надав письмові пояснення від 31.05.217 про усунення виявлених вищевказаним актом перевірки зауважень, та розроблення заходів по усуненню інших зауважень та недопущенню їх у подальшій роботі (а.с.25).

За фактом виявленої в ході перевірки 24 25 травня 2017 року відсутності у кімнаті явки локомотивних бригад схематичного плану допущеної транспортної події по станції Знамянка подання № НРП-2/265 від 21.06.2017 Наказом директора регіональної філії «Придніпровська залізниця» ОСОБА_15 №389/н від 03.07.2017 ОСОБА_3 за неналежне виконання посадових обовязків було оголошено догану.

З наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності №389/н від 03.07.2017 ОСОБА_3 ознайомився 03.07.2017, що підтверджується його особистим підписом (а.с.27).

Установивши, що дисциплінарний проступок було вчинено працівником 24.05. 2017, а дисциплінарне стягнення застосовано тільки 03.07.2017, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення відповідачем положень ст. 148 КЗпП України щодо строків притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Разом з тим, відмовляючи ОСОБА_3 у задоволенні позову в частині скасування вказаного дисциплінарного стягнення, суд першої інстанції обґрунтованого виходив з того, що позивачем пропущений встановлений ст.225 КЗпП України тримісячний строк його оскарження в судовому порядку, причини пропуску, на які посилався позивач, не є поважними, підстав для поновлення строку по справі не встановлено.

Оскільки з такими висновками суду першої інстанції погодилися обидві сторони, в зазначеній частині рішення суду не оскаржили, а тому апеляційний суд у відповідності до ст. 367 ч.1 ЦПК в цій частині рішення не переглядає

При вирішенні позову про незаконне притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення згідно п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України на підставі наказу №НОК-20/ОС від 10.01.2018, судом встановлено таке.

На адресу Запорізького моторвагонного депо 13.11.2017 надійшла телефонограма № 869 начальника служби приміських пасажирських перевезень ОСОБА_9, згідно пунктів 1.1 і 1.2 якої начальника Запорізького моторвагонного депо ОСОБА_6 зобовязано провести детальний аналіз отриманої виручки кожним провідником з 25.10.2017 по 09.11.2017 по вказаним дням тижня з обовязковим розясненням причин найнижчої виручки по четвергам. Проведений аналіз надати до служби НРП в термін до 15.11.2017.

За письмовою резолюцією начальника Запорізького моторвагонного депо ОСОБА_6 на тексті телефонограми, РПЧЗЕ-3 ОСОБА_3 і РПЧПП ОСОБА_7 доручено провести аналіз та надати йому матеріали.

Суд першої інстанції визнав такими, що не відповідають дійсності доводи відповідача про те, що резолюцією начальника Запорізького моторвагонного депо виконання цього телеграфного розпорядження було покладено на заступника начальника Запорізького моторвагонного депо ОСОБА_3, оскільки начальником депо ОСОБА_6 не ставилося завдання, щоб безпосередньо ОСОБА_3 та (або) ОСОБА_7 надали до служби НРП проведений аналіз в термін до 15.11.2017, а лише доручено провести аналіз та надати йому матеріали.

При цьому суд звернув увагу на те, що резолюція ОСОБА_6 на вказаній телефонограмі не містить дати та встановленого терміну виконання ОСОБА_3 поставленого завдання.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 був ознайомлений з телефонограмою 17.11.2017 об 11-00 год., що підтверджується його підписом на телефонограмі (а.с.33), і чим обєктивно обумовлено невиконання позивачем зазначеного доручення у строк до 15.11.2017.

Із пояснень РПЧПП ОСОБА_7 вбачається, що причиною невиконання дорученого їй аналізу став, у тому числі, значний обсяг роботи, перенавантаження, які викликав, у тому числі, наявністю 37 вакантних посад у депо.

Доводи представників відповідача, що ОСОБА_3 був ознайомлений з поставленим завданням завчасно, оскільки вказана телефонограма 13.11.2017 була направлена на його електронну пошту, суд оцінив критично, оскільки за змістом телефонограми № 869 її виконавцем визначено начальника Запорізького моторвагонного депо ОСОБА_6, в ній ставиться ряд інших завдань, окрім як провести аналіз та надати його до служби НРП в термін до 15.11.2017, а письмова резолюція начальника депо «РПЧЗЕ-3 ОСОБА_3 і РПЧПП ОСОБА_7 провести аналіз та надати матеріали» в електронному вигляді не передавалася.

Пояснення допитаних у судовому засіданні свідків також не підтверджують того, що ОСОБА_3 13.11.2017 було ознайомлено з поставленим перед ним завданням щодо виконання телефонограми № 869.

Установивши, що невиконання ОСОБА_3 розпорядження керівника структурного підрозділу щодо складення аналізу отриманої виручки провідниками депо сталося не з його вини, оскільки з відповідною телефонограмою він був ознайомлений після спливу встановленого у телефонограмі строку для складення аналізу, а резолюціє безпосереднього керівника про те, що виконавцем цього завдання назначено його заступника, не містила строків для виконання завдання, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Надавши оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність у діях ОСОБА_3 систематичності невиконання службових обовязків, оскільки в судовому засіданні не встановлено, що після застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани він знову скоїв дисциплінарний проступок. Оскільки безпосередньо звільненню дисциплінарний проступок не передував, звільнення відбулося без законної підстави.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Аналіз зазначених правових норм у їх сукупності з положеннями ст. 43 Конституції України та ст. 240-1 КЗпП України дає підстави для висновку про те, що за змістом ч. 1 ст. 235 КЗпП України працівник підлягає поновленню на попередній роботі у разі незаконного звільнення, під яким слід розуміти як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, установленого законом.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов правильного висновку, що у звязку з незаконними звільненням позивача наказ регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» №675/Н від 23.11.2017, наказ №9/Н від 10.01.2018 про притягнення ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення на підставі п.3 ст. 40 КЗпП України, а також наказ ПАТ «Українська залізниця» №НОК-20/ОС від 10.01.2018, наказ (розпорядження) структурного підрозділу «Запорізьке моторвагонне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» №НОК-20/ОС від 10.01.2018 про припинення трудового договору (контракту) з ОСОБА_3 на підставі п.3 ст. 40 КЗпП України, підлягають скасуванню, а ОСОБА_3 підлягає поновленню на посаді заступника начальника депо структурного підрозділу «Запорізьке моторвагонне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця».

Доводів щодо необґрунтованості вказаних висновків суду апеляційна скарга не містить, отже відповідач погодився із такими висновками суду першої інстанції.

При визначенні розміру заробітку за час вимушеного прогулу судом першої інстанції правильно застосовані положення ст.235 КЗпП, Закону України «Про оплату праці» і Постанова Кабінету міністрів України від 08.02.1995 №100.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у звязку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою КМУ від 08 лютого 1995 року № 100 (далі Порядок).

Згідно з п.1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, цей Порядок застосовується, у тому числі, у випадку вимушеного прогулу. З урахуванням цих норм, зокрема абз. 3 п. 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи.

Відповідно до п.3 Порядку, у разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів.

Вищевказаним Порядком зазначено, що час, протягом якого працівники згідно з чинним законодавством або з інших поважних причин не працювали і за ними не зберігався заробіток або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду.

В інших випадках, коли нарахування проводяться виходячи із середньої заробітної плати, працівник не мав заробітку, не з вини працівника, розрахунки проводяться виходячи з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу.

Відповідно до п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, на число календарних днів за цей період.

Згідно наданого позивачем розрахунку, правильність якого не заперечується відповідачем, середньоденна заробітна плата позивача складає 523,96 грн. Для обчислення середньої заробітної плати позивача розрахунковими місяцями є листопад і грудень 2017 року, оскільки звільнення відбулося 10.01.2018. У грудні 2017 року позивач перебував на лікарняному, тому грудень 2017 року не входить до розрахунку середньої заробітної плати, яка підлягає стягненню з відповідача за час вимушеного прогулу. За листопад 2017 року заробітна плата склала 10040,67 грн., з яких ставка за 11 робочих днів 3835,00 грн., оплата 1 день відрядження 501,28 грн., надбавка 30 % від ставки 1150,50 грн., премія керівника 20% 1556,05 грн., індексація 32,00 грн., матеріальна допомога 20,00 грн., оплата лікарняного листа за 8 днів листопада 2017 року у загальному розмірі 2915,84 грн. Розмір виплат, які враховуються при визначенні середнього заробітку у листопаді 2017 року складає: 6573,55 грн. (3835,00+1150,50+1556,05+32,00), тобто усі нарахування крім матеріальної допомоги (50,00 грн.), оплати за відрядження (501,28 грн.) та оплати днів непрацездатності (2915,84 грн.), при цьому кількість відпрацьованих днів складає 11. Всього у листопаді 2017 року 22 робочих дні, з яких позивач відпрацював 11, а відтак пропорція відпрацьованих днів до усіх робочих складає 0,50 (11/22), у зв'язку з чим премія у розмірі 1556,05 грн. підлягає корегуванню на коефіцієнт пропорційності, у звязку з чим для обчислення заробітку за листопад 2017 року слід враховувати премію у розмірі 778,02 грн. (1556,05x0,50). У підсумку заробітна плата за листопад 2017 року, яка враховується для визначення середньоденного заробітку, складає 5763,52 грн. (3835,00+1150, 05+778,02) а середньоденна заробітна плата складає 523,96 грн. (5763,52 грн./11днів).

Судом встановлено, що на підставі наказів ПАТ «Українська залізниця» № 792 «Про введення в дію Положення про оплату праці працівників ПАТ «Українська залізниця» від 22.12.2017 року, № 61 від 29.01.2018 року, № 128 від 28.02.2018 року, № 221 від 30.03.2018 року та вказівки № Ц-65/217/2018 «Про питання оплати праці працівників ПАТ «Українська залізниця»» 27.04.2018 року начальником «Запорізького моторвагонного депо» ОСОБА_6 видано наказ № 370, яким з 01.04.2018 року в структурному підрозділі ПАТ «Українська залізниця» «Запорізьке моторвагонне депо» встановлено посадові оклади на новому рівні, зокрема посадовий оклад заступника начальника депо, тобто посада, яку обіймав ОСОБА_3О до звільнення, з 01.04.2018 року складає 15260,00 грн.

За змістом п.10 Порядку обчислення середньої заробітної плати у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як розрахунковому періоді, так і в періоді, так і в період, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення.

Виходячи з відкоригованої таким чином заробітної плати в розрахунковому періоді за встановленим у пунктах 6, 7 і 8 розділу ІV Порядком визначається середньоденний (годинний) заробіток. У випадках коли підвищення тарифних ставок і окладів відбулось у періоді, протягом якого за працівником зберігався середній заробіток, за цим заробітком здійснюються нарахування тільки в частині, що стосується днів збереження середньої заробітної плати з дня підвищення тарифних ставок (окладів).

Враховуючи те, що із часу звільнення позивача до часу поновлення його на роботі підприємство здійснювало підвищення розміру тарифних ставок і посадових окладів, при обчисленні середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу в період затримки виконання рішення суду заробітна плата позивача підлягала коригуванню на коефіцієнт підвищення тарифних ставок і посадових окладів. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України у справі № 6-203 цс14 від 21 січня 2015 року.

Період, протягом якого за позивачем зберігається середній заробіток, з наступного дня після звільнення по день прийняття судом рішення, тобто з 11.01.2018 по 02.11.2018, що становить 204 робочих дні.

Середньоденний заробіток, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача при задоволенні позовних вимог про скасування наказів про звільнення та поновлення на роботі складає: за період з 11.01.2018 по 01.04.2018 - 523,96 грн., за яким підлягають оплаті 56 робочих днів (січень 2018 року 15 днів, лютий 2018 року 20 днів, березень 2018 року 21 день), що складає 29341,76 грн.; за період з 01.04.2018 по 02.11.2018 року - 1042,68 грн., за яким підлягають оплаті 148 робочих днів (квітень 2018 року 19 днів, травень 2018 року 21 день, червень 2018 року 20 днів, липень 2018 року 22 дні, серпень 2018 року 22 дні, вересень 2018 року 20 днів, жовтень 2018 року 22 дні, листопад 2018 року 2 дні), що складає 154316,64 грн., а разом складає 183658,40 грн. Отже, розмір середнього заробітку, який підлягає стягненню з відповідача за період вимушеного прогулу з 11.01.2018 року по 08.06.2018 року складає 183658,40 грн., яка визначена без утримання податку на доходи фізичних осіб та інших обов'язкових платежів, і які підлягають відрахуванню при її виплаті.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно прийняв заяву позивача про збільшення позовних вимог, в якій останній просив суд при визначенні розміру заробітку за час вимушеного прогулу урахувати підвищення на підприємстві посадових окладів з квітня 2018 і відкоригувати його заробіток на коефіцієнт підвищення тарифної ставки, є безпідставними і такими, що не узгоджуються із п.10 Порядку обчислення середньої заробітної плати.

Незалежно від заяви позивача суд першої інстанції повинен був зясувати вказану обставину і застосувати відповідний коефіцієнт, оскільки це передбачено вимогами законодавства. Яке регулює спірні правовідносини.

Аналіз фактичних обставин справи і зібраних у справі доказів свідчить про те, що оскаржуване судове рішення відповідає вимогам закону і матеріалам справи, підстав для його скасування не встановлено.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права при ухваленні додаткового рішення є обґрунтованими.

Судові витрати на правову допомогу це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов'язані з наданням стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права під час вирішення цивільної справи (статті133, 137 ЦПК України).

За положеннями Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі ОСОБА_8) договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

ОСОБА_8 визначає, що видами правової допомоги є надання правової інформації, консультацій і роз'яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складання заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

За змістом положень статті 29 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» дія договору про надання правової допомоги припиняється його належним виконанням.

Відповідно частин першої, другої статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, доказ про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Матеріали справи містять договір про надання правової допомоги від 01 червня 2018 року, укладений між адвокатським обєднанням «Юридична практика» та ОСОБА_3; ордер серії СП № 046621; розрахунок витрат, пов'язаних з наданням правової допомоги.

Проте, платіжні документи, які підтверджують факт сплати позивачем таких витрат ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанцій останнім не надано.

Згідно з ч.1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Зважаючи на те, що на порушення п.2 ч.1 ст.137 ЦПК України позивачем не надано доказів, які підтверджують здійснення витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про компенсацію таких витрат за рахунок відповідача.

За вказаних обставин додаткове рішення в частині відшкодування витрат на правову допомогу на підставі ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у компенсації судових витрат.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Понесені відповідачем витрати зі сплати судового збору у суді апеляційної інстанції не підлягають компенсації за рахунок позивача, оскільки за результатами розгляду апеляційної скарги рішення суду першої інстанції про вирішення трудового спору залишено без змін. Скасування додаткового рішення в частині компенсації витрат на правничу допомогу не є підставою для перерозподілу витрат за сплати судового збору, понесених відповідачем при подачі апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст.367, 374, 375, 376 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02 листопада 2018 року у цій справі залишити без зміни.

Додаткове рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 грудня 2018 року у цій справі в частині компенсації витрат на професійну правничу допомогу скасувати, відмовити ОСОБА_3 у компенсації витрат на професійну правничу допомогу.

В іншій частині додаткове рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанов складено і підписано 28 березня 2019 року.

Головуючий

Судді: