Справа № 611/1098/19
Провадження № 2/611/354/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2019 року Барвінківський районний суд Харківської області в складі :

головуючого - судді Коптєва Ю.А.,

за участю секретаря - Ведмідь І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Барвінкове в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Іванівської сільської ради Барвінківського районного суду Харківської області про визнання договору купівлі - продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно,

в с т а н о в и в:

18 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання договору купівлі - продажу нерухомого майна дійсним та визнання права власності на нерухоме майно.

В обґрунтування позову зазначив, що 05 січня 2004 року між ним та колективним сільськогосподарським підприємством «Барвінківський», в особі ліквідатора КСП «Барвінківський» Костенко А.Ф. , було укладено договір купівлі - продажу нерухомого майна (нежитлова будівля - склад), загальною площею 80, 6 кв. м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Нотаріально договір купівлі-продажу не складався і угода ніде не реєструвалася. Факт укладення договору та передачі грошових коштів підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру та акту приймання - передачі майна. Сторонами за договором було здійснено повне виконання усіх істотних умов, а саме - відповідачем було передано, а позивачем прийнято у свою власність та розпорядження нежитлову будівлю - склад. Після отримання грошей і передачі позивачу майна ліквідатор КСП «Барвінківський» ухилився від оформлення договору купівлі - продажу нерухомого майна, у зв`язку з чим засвідчити угоду нотаріально в даний час не видається можливим.

Посилаючись на викладене, відповідно до ст. 220 ЦК України, позивач просив позов задовольнити повністю.

Ухвалою Барвінківського районного суду Харківської області від 22 листопада 2019 року справу прийнято до провадження та відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судове засідання також не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечував.

Враховуючи що розгляд справи відбувся за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Таким чином, непорушність права власності є беззаперечною.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.

Основною метою цієї статті є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції», «Новоселецький проти України» та «Федоренко проти України»). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі статті 1. Зокрема, необхідно щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Таким чином, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності мусить бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника.

Також Європейський суд з прав людини у своїй практиці зауважує, що при визначенні суспільних інтересів завдяки безпосередньому знанню суспільства та його потреб національні органи мають певну свободу розсуду, оскільки вони першими виявляють проблеми, які можуть виправдовувати позбавлення власності в інтересах суспільства та знаходять засоби для їх вирішення (наприклад, рішення у справах «Хендісайд проти Сполученого Королівства», «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»). Отже, створена Конвенцією система захисту покладає саме на національні органи влади обов`язок визначальної оцінки щодо існування проблеми суспільного значення, яка виправдовує як заходи позбавлення права власності, так і необхідність запровадження заходів з усунення несправедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», у зв`язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК України. Інші вимоги щодо визнання договорів дійсними, в тому числі заявлені в зустрічному позові у справах про визнання договорів недійсними, не відповідають можливим способам захисту цивільних прав та інтересів. Такі позови не підлягають задоволенню.

Згідно із ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

05 січня 2004 року між ОСОБА_1 та КСП «Барвінківський», в особі Ліквідатора КСП «Барвінківський» Костенко А.Ф. , було укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення площею 80,6 кв. м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Договір нотаріально не посвідчувався (а. с.8).

Зазначене нежитлове приміщення було отримано ОСОБА_1 від КСП «Барвінківський» у власність в натурі, та проведено повний розрахунок по договору, а саме сплачено до каси підприємства зазначену в договорі вартість нежитлового приміщення - 500 грн., що підтверджується наданою квитанцією до прибуткового касового ордера від 25 лютого 2004 року № 6 про одержання КСП «Барвінківський» за приміщення складу 500 грн.(а.с.10).

Відповідно до акту прийому - передачі від 25 лютого 2004 року, КСП «Барвінківський», в особі ліквідатора КСП «Барвінківський» Костенко А.Ф. , нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , передано ОСОБА_1 (а. с. 9).

Беручи до уваги вищевикладене, ч.2 ст.220 ЦК України, те що сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне виконання договору, але одна із сторін ухиляється від нотаріального посвідчення, суд визнає договір купівлі - продажу нерухомого майна, укладений 05 січня 2004 року між колективним сільськогосподарським підприємством «Барвінківський», в особі Ліквідатора КСП «Барвінківський» Костенко А .Ф. , та ОСОБА_1 дійсним.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Як передбачено ст. 328 ЦК України, передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особо, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч.3 ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Оскільки укладення договору купівлі-продажу проведено з порушенням ст.227 ЦК України, тобто без оформлення в нотаріальній конторі, позивач не має можливості розпоряджатися в повному обсязі своїм власним вищезазначеним майном.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. ст. 124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.

Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, не знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.10, 11, 12, 13, 258, 259, 263, 265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Іванівської сільської ради Барвінківського районного суду Харківської області про визнання договору купівлі - продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно, - задовольнити повністю.

Визнати дійсним договір купівлі - продажу нерухомого майна, а саме - нежитлової будівлі - складу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 05 січня 2004 року між колективним сільськогосподарським підприємством «Барвінківський», в особі Ліквідатора КСП «Барвінківський» Костенко А .Ф. , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем с. Жовтневе Барвінківського району Харківської області, серія і номер паспорта НОМЕР_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків, місце проживання: АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем с. Жовтневе Барвінківського району Харківської області, серія і номер паспорта НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , право власності на нежитлову будівлю - склад (літ.А1), загальною площею 80, 6 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Харківського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Барвінківський районний суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 09 грудня 2019 року.

Суддя Ю. А. Коптєв