Провадження № 2/331/469/2019
Справа № 317/3401/18

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2019 року місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі :

головуючого судді - Скользнєвої Н.Г.,

за участю: секретаря - Постарнак М.М.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (місце реєстрації: м. Запоріжжя, вул.. Українська, буд, № 8АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (місце реєстрації: м. Запоріжжя, вул.. Українська, буд, № 8АДРЕСА_1) про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

10.10.2018 р. до Запорізького районного суду Запорізької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 20 вересня 1984 року відділом ЗАГС міськвиконкому м. Запоріжжя, актовий запис № 1993.

Як на правові підстави заявленої вимоги позивач посилається на статті 110, 112 Сімейного Кодексу України.

Ухвалою судді Запорізького районного суду Запорізької області Мінгазова Р.В. від 07 листопада 2018 року, зазначена справа на підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України передана на розгляд до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя. (а.с. 15)

03 грудня 2018 року зазначена справа надійшла до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.12.2018 р. справу передано в провадження судді Скользнєвої Н.Г. (а.с. 19)

Ухвалою суду від 04 грудня 2018 року позовна заява ОСОБА_2 залишена без руху. Повідомлено позивача про необхідність у строк , який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали усунути недоліки позовної заяви, а саме надати суду оригінал документу (квитанції № 0.1.1 від 25.09.2018р. про сплату судового збору у розмірі 704,80 грн.) на підтвердження сплатисудового збору. Витребувано з Запорізького районного суду Запорізької області виписку про зарахування судового збору до спеціального державного бюджету України, сплаченого за квитанцією № 0.1.1 від 25.09.2018р. у розмірі 704,80 грн. (а.с. 20)

Ухвалою суду від 29 січня 2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по зазначеній справі. Вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено у підготовче судове засідання. (а.с. 30-31)

В судове засідання, призначене на 28 лютого 2019 року, позивач або її повноважний представник не зявилися, хоча про час, день і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчать матеріали справи (поштове відправлення № 69 6, яке повернулося на адресу суду із зазначенням працівника пошти «через не запит»). Причини своєї неявки позивач або її представник суду не повідомили. В матеріалах справи відсутні заяви або клопотання про відкладення розгляду справи або розгляд справи за відсутності позивача або її представника. (а.с. 35)

Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать матеріали справи (поштове відправлення № 69 8, яке повернулося на адресу суду із зазначенням працівника пошти «через не запит»). (а.с. 37)

У відповідності до ст.. 223 ЦПК України судом було відкладено розгляд справи до 28 березня 2019 року 09 годин 30 хвилин.

28 березня 2019 року позивач або її повноважний представник не зявилися, хоча про час, день і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчать матеріали справи (поштове відправлення № 69 7, яке повернулося на адресу суду із зазначенням працівника пошти «через не запит»). Причини своєї неявки позивач або її представник суду не повідомили. В матеріалах справи відсутні заяви або клопотання про відкладення розгляду справи або розгляд справи за відсутності позивача або її представника.

Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать матеріали справи (поштове відправлення № 69 1, яке повернулося на адресу суду із зазначенням працівника пошти «через не запит»).

Статтею 210 ЦПК України визначено, що суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Крім того, однією з основних вимог до поведінки судді, закріплених у ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» : - суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Відповідно до ст.ст. 128, 130 ЦПК України, які встановлюють порядок виклику сторін у судове засідання, судова повістка, разом із розпискою надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через курєрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі і вручається службовій особі, яка розписується про одержання повістки, у разі, якщо сторона у справі є юридичною особою (ч. 6 ст. 128). Розписки про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день, особами, які її вручили повертається до суду (ч. 2 ст. 130).

Виходячи з системного аналізу норм процесуального права, слід вважати, що повторною неявкою є друга поспіль неявка позивача або його представника, якщо він обидва рази був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Крім того, причини повторної неявки значення не мають.

Таким чином, в силу ч.3 ст. 131 ЦПК України, суд визнає, що позивач та її повноважний представник вдруге поспіль не зявилися до суду.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 223, п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений представник позивача або позивач повторно не зявилися в судове засідання без поважних причин або повторно не повідомили про причини неявки, якщо від них не надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

Згідно ч.4 ст.10 ЦПК України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні у справі «Калашников проти Росії», Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаному Рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст.17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Вищевказані норми процесуального права мають сприяти розглядові цивільних справ у розумні строки, оскільки неявка до суду позивача може свідчити про втрату ним інтересу до вирішення справи, а вирішення спору у такому випадку було б порушенням принципу диспозитивності.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати права і виконувати процесуальні обовязки.

В порушення зазначеної норми процесуального права та не зважаючи на прийняті судом заходи для сприяння здійсненню позивачем або її повноважним представником своїх прав, останні не виконали покладені не них процесуальні обовязки та двічі поспіль у судове засідання не зявилися.

Зазначені обставини свідчать про те, що неявки позивача або її повноважного представника у судові засідання є наміром затягнути розгляд справи по суті, яке в свою чергу суперечить вимогам ст. 210 ЦПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд справи судом упродовж розумного строку.

У звязку з тим, що в матеріалах справи відсутні заяви позивача або її повноважного представника про розгляд справи за їх відсутності, суд вбачає законні підстави для залишення заяви ОСОБА_2 без розгляду.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Із зазначеного слідує, що залишення позовної заяви без розгляду у відповідності до ст. 257 ЦПК України не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, а відповідно і не позбавляє права позивача на повторне звернення до суду із позовом.

Керуючись ч. 3 ст. 131, ч.5 ст.223, п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 (місце реєстрації: м. Запоріжжя, вул.. Українська, буд, № 8АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (місце реєстрації: м. Запоріжжя, вул.. Українська, буд, № 8АДРЕСА_1) про розірвання шлюбу, залишити без розгляду.

Розяснити позивачу її право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Повний текст ухвали складено 28 березня 2019 року.

Особам, які не були присутні в судовому засіданні, направляється копія ухвали в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду в 15-денний строк з дня складення повного тексту ухвали суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: Н.Г.Скользнєва

28.03.2019