532/1929/18
РІШЕННЯ

Іменем України

29 березня 2019 р. м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Тесленко Т. В.

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача - адвоката ОСОБА_4,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_2, представник позивача - адвокат ОСОБА_5, до ОСОБА_3, представник відповідача - адвокат ОСОБА_4, про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

13 вересня 2018 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів.

Ухвалою суду від 04.10.2018 було відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено її розгляд на 26.11.2018.

26.11.2018 в судовому засіданні позивач та його представник адвокат ОСОБА_5 підтримали заявлені та уточнені (збільшені) позовні вимоги, прохали їх задовольнити; відповідач не визнав уточнені позовні вимоги та прохав оголосити перерву в судовому засіданні, бажає зверненутися за юридичною допомогою.

Ухвалою суду від 26.11.2018 оголошено перерву в судовому засіданні до 24.01.2019.

24.01.2019 сторони в судове засідання не з'явилися: позивач ОСОБА_2 надав суду телефонограму, в якій вказав, що в зв'язку з погіршенням погодніх умов, він не може з'явитися до суду, тому прохав перенести розгляд справи на іншу дату; представник відповідача - адвокат ОСОБА_4 надав суду заяву про відкладення розгляду справи, в зв'язку з не прибуттям позивача до суду.

Ухвалою суду від 24.01.2019 розгляд справи відкладено на 12.03.2019.

12.03.2019 в судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та його представник адвокат ОСОБА_5 підтримали позовні вимоги, а відповідач ОСОБА_3 та його представник адвокат ОСОБА_4 не визнали позов та в задоволенні позову просили відмовити.

В зв'язку з закінченням робочого часу та не можливістю вирішення спору в цьому судовому засіданні, суд своєю ухвалою оголосив перерву в судовому засіданн до 29.03.2019.

В позовній заяві позивач вказував, що в звязку з порушенням відповідачем його майнових прав на сільськогосподарське обладнання, яке було спільно придбане ними й наразі перебуває у їх спільній сумісній власності, ОСОБА_2 поніс збитки в результаті продажу вказаного майна відповідачем невідомим особам, що становлять 1/2 вартості зазначеного вище обладнання, тому він прохав суд стягнути з ОСОБА_3 на його користь грошові кошти в розмірі 5000, 00 грн. Під час розгляду справи, а саме 19.11.2018 позивач уточнив (збільшив розмір) позовних вимог, а саме підтвердив, що дійсно тракторний навісний польовий обприскувач Polmark на 800 л новий був придбаний в 2009 році за 7800,00 грн спільно (пополам) із Відповідачем; тракторний фронтальний навантажувач КУН-08 б/в був придбаний в 2011 році за 2500,00 грн теж разом (пополам) із Відповідачем. На постійні вмовляння ОСОБА_2 провести експертну оцінку обприскувача та куна, щоб він міг сплатити йому половину вартості, та забрати все у свою власність, ОСОБА_3 категорично відмовляв. Тому, переглянувши оголошення на сайтах безкоштовних оголошень, позивач визначив вартість б/в тракторного навісного польового обприскувача Polmark на 800 л, в розмірі 15 000,00 грн, що Відповідач повинен сплатити , на його думку, йому половину суми, а саме 7 500,00 грн. Разом з тим, у Відповідача наразі залишається в незаконному володінні та користуванні тракторний фронтальний навантажувач КУН-08, який був у використанні (не новий) коштує близько 40 000,00 грн. На всі прохання викупити частку відповідача ОСОБА_2 отримував відмову, та привласнивши їхнє спільне майно перервав з ним всі звязки. Позивачем було викликано поліцію для відновлення його порушених прав на користування спільним майном, на що працівники Кобеляцького ВП ГУНП в Полтавській області лише відбирали пояснення у нього та Відповідача, при цьому обладнання, яке було придбане спільно з ОСОБА_3 так і не було повернуто позивачу ОСОБА_2

Оскільки позивач має у власності землю, яка з року в рік оброблялась за допомогою цих агрегатів, однак в цьому році у звязку з тим, що Відповідач незаконно, обманним шляхом заволодів ними, він мусив користуватись послугами з обприскування посіву, на що витратив 5 400,18 грн, згідно ОСОБА_1 здачі-прийняття робіт (надання послуг) №1 від 18.05.2018, і саме цим поніс збитки. Тому, в порядку ч.1. ст. 22 Цивільного Кодексу України, прохав стягнути з Відповідача на його користь половину вартості б/в тракторного навісного польового обприскувача Polmark на 800 л, в розмірі 7 500,00 грн, половину вартості б/в тракторного фронтального навантажувача КУН-08, в розмірі 20 000,00 грн та понесені ним збитки в сумі 5 400,18 грн, а також судові витрати в розмірі сплаченого ним судового збору, а саме 704,80 грн.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги та прохав їх задовольнити.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_3 не визнали позов та прохали в задовленні вимог позивача відмовити.

Суд, заслухавши сторони, свідків, розглянувши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що ОСОБА_2 звертався до Кобеляцького ВП ГУНП в Полтавській області з заявою про подію 10.09.2017 щодо сварки з ОСОБА_3, яка виникла щодо спільно придбаного ними майна куна та оприскувача до трактора, які останній не повертає ( а.с. 25). Начальником Кобеляцького ВП ГУНП в Полтавській області було розглянуте звернення ОСОБА_2 та надана відповідь про те, що під час його розгляду не встановлено ознак кримінального правопорушення, але в цьому випадку можуть мати місце цивільно-правові відносини, тому рекомендовано звернутися до суду в порядку цивільного судочинства ( а.с. 33, 34).

Позивач вказував, що тракторний навісний польовий обприскувач Polmark на 800 л новий був придбаний в 2009 році за 7800,00 грн спільно із Відповідачем; тракторний фронтальний навантажувач КУН-08 б/в був придбаний в 2011 році за 2500,00 грн теж разом із Відповідачем. Однак, ОСОБА_2 не надав суду доказів, які б підтверджували його право власності на 1/2 частину зазначеного спірного майна обприскувача та куна до трактора.

В позові зазначається про те, що на постійні вмовляння ОСОБА_2 провести експертну оцінку обприскувача та куна, щоб він міг сплатити йому половину вартості, та забрати все у свою власність, ОСОБА_3 категорично відмовляв. Тому, переглянувши оголошення на сайтах безкоштовних оголошень, позивач визначив вартість б/в тракторного навісного польового обприскувача Polmark на 800 л, в розмірі 15 000,00 грн, що Відповідач повинен сплатити, на його думку, йому половину суми, а саме 7 500,00 грн. Разом з тим, у Відповідача наразі залишається в незаконному володінні та користуванні тракторний фронтальний навантажувач КУН-08, який був у використанні (не новий) коштує близько 40 000,00 грн. На всі прохання викупити частку відповідача ОСОБА_2 отримував відмову, та ОСОБА_3 привласнивши їхнє спільне майно перервав з ним всі звязки. Позивачем було викликано поліцію для відновлення його порушених прав на користування спільним майном, на що працівники Кобеляцького ВП ГУНП в Полтавській області лише відбирали пояснення у нього та Відповідача, при цьому обладнання, яке було придбане спільно з ОСОБА_3 так і не було повернуто ОСОБА_2

Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За ст. 547 ЦК України, правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Аудіозапис, що наданий суду ОСОБА_2 та прослуханий в судовому засіданні як доказ того, що в присутності працівників поліції, яких він викликав під час сварки з відповідачем щодо спірного майна, ОСОБА_3 погоджувався, що вони спільно придбали обприскувача та куна до трактора, однак цього майна у нього немає, оскільки він його продав і пропонував йому частину суми, отриманої від продажу майна, суд не може визнати належним та допустимим доказом у справі на підтвердження позовних вимог ОСОБА_2, оскільки на підтвердження факту грошових операцій чи зобовязань позивач мав би надати суду письмовий доказ про виконання ОСОБА_3 чи то взяття на себе відповідних зобовязань.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 також не підтвердили той факт, що ОСОБА_3 мав перед ОСОБА_2 будь-які грошові та майнові зобовязання.

Оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів його права власності на спірне майно та письмових доказів передання ним грошових коштів відповідачу на придбання спільного майна, а також доказів про заподіяння йому збитків внаслідок невиконання зобовязання боржником, в задоволенні позову потрібно відмовити.

В порядку ст. 141 ЦПК України у разі відмови в позові, судові витрати, повязані із розглядом справи, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_1 до ОСОБА_3 ІПН НОМЕР_2 про стягнення коштів - відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення, з урахуванням п. 15.5 ч. 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України в редакції Закону України від 15.12.2017, до Полтавського апеляційного суду через Кобеляцький районний суд Полтавської області.

29. 03. 2019 складено повне судове рішення.

Суддя